title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/44/EÜ, 7. september 2005, ühtlustatud jõeteabeteenuste kohta ühenduse siseveeteedel

text:
               30.9.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 255/152

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2005/44/EÜ,
   7. september 2005,
   ühtlustatud jõeteabeteenuste kohta ühenduse siseveeteedel
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 71,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   pärast konsulteerimist regioonide komiteega,
   toimides vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetlusele (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Info- ja sidetehnoloogiate rakendamine siseveeteedel aitab oluliselt suurendada siseveetranspordi ohutust ja tõhusust.

               (2)

               Mõnes liikmesriigis on siseriiklikud teabeteenuste rakendused eri veeteedel juba kasutuses. Ühtlustatud, koostalitlusvõimelise ja avatud navigatsiooniabi- ja teabesüsteemi tagamiseks ühenduse siseveeteede võrgus tuleks kehtestada ühised nõuded ja tehnilised kirjeldused.

               (3)

               Ohutuskaalutlustel ja üle-euroopalise ühtlustamise huvides peaksid need ühised nõuded ja tehnilised kirjeldused toetuma asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonide, nagu Rahvusvahelise Navigatsiooniliidu (PIANC), Reini jõel laevajuhtimise keskkomisjoni (CCNR) ja ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE), poolt selles valdkonnas tehtud tööle.

               (4)

               Jõeteabeteenused peaksid põhinema operaatoritevahelistel süsteemidel, mis lähtuvad avatud ja avalikest standarditest, mis on mittediskrimineerivatel alustel avatud kõigile süsteemi tarnijatele ja kasutajatele.

               (5)

               Need nõuded ja tehnilised kirjeldused ei pea olema kohustuslikud sellistel siseriiklikel laevatatavatel siseveeteedel, mis ei ole seotud teise liikmesriigi laevatatava võrguga. Ka nendel siseveeteedel soovitatakse siiski rakendada käesolevas direktiivis määratletud jõeteabeteenuseid ning muuta olemasolevad süsteemid sellega koostalitlusvõimeliseks.

               (6)

               Jõeteabeteenuste väljaarendamine peaks põhinema sellistel eesmärkidel nagu siseveelaevanduse ohutus, tõhusus ja keskkonnasõbralikkus, mis saavutatakse liikluse ja transpordi korraldamise, keskkonna ja infrastruktuuride kaitse ning erieeskirjade rakendamise kaudu.

               (7)

               Jõeteabeteenustega seotud nõuded peaksid vähemalt puudutama teabeteenuseid, mida liikmesriigid peavad osutama.

               (8)

               Tehniliste kirjelduste kehtestamine peaks hõlmama selliseid süsteeme nagu elektroonilised navigatsioonikaardid, elektroonilised laevadest teatamise süsteemid, sealhulgas Euroopa laevade numbrimärkide ühtne süsteem, teated kipritele ning laevade liikumistee kindlakstegemine ja jälgimine. Komitee peaks kindlustama jõeteabeteenuste kasutamiseks vajalike seadmete tehnilise ühildumise.

               (9)

               Liikmesriikide pädevuses on ühendusega koostöös soodustada, et kasutajad vastaksid protseduurilistele ja varustusalastele nõuetele, võttes arvesse, et siseveelaevanduse sektori ettevõtjad on väikese ja keskmise suurusega ettevõtjad.

               (10)

               Jõeteabeteenuste kasutuselevõtuga kaasneb isikuandmete töötlemine. Selline töötlemine peab olema vastavuses ühenduse eeskirjadega, mis on muu hulgas sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (3) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivis 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (4). Jõeteabeteenuste rakendamine ei tohi endaga kaasa tuua turuosaliste majanduslikult tundlike andmete kontrollimatut töötlemist.

               (11)

               Täpse asukoha määramist nõudvate jõeteabeteenuste jaoks soovitatakse kasutada satelliitsidel põhinevat asukoha määramist. Need tehnoloogiad peaksid võimalusel võimaldama koostoimimist teiste asjaomaste süsteemidega ja olema nendega ühendatud vastavalt käesolevas valdkonnas kohaldatavatele otsustele.

               (12)

               Kuivõrd käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt võtta ühenduses kasutusele ühtlustatud jõeteabeteenused, ei saa nõuetekohaselt saavutada ainult liikmesriigid üksi ning sellest tulenevalt on selle üleeuroopalist mõõdet arvestades võimalik seda paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta vastu meetmed kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev direktiiv selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (13)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (5).

               (14)

               Paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (6) punkti 34 kohaselt julgustatakse liikmesriike koostama enda jaoks ja ühenduse huvides oma tabeleid, mis näitaksid võimaluste piires käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete omavahelist vastavust ning need tabelid avaldama,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu
   1.   Käesoleva direktiiviga luuakse raamistik ühtlustatud jõeteabeteenuste kasutuselevõtmiseks ja kasutamiseks ühenduses, et toetada siseveetransporti eesmärgiga tõsta selle ohutust, tõhusust ja keskkonnasõbralikkust ning hõlbustada selle ühitamist teiste transpordiliikidega.
   2.   Käesolevas direktiivis sätestatakse raamistik tehniliste nõuete, kirjelduste ja tingimuste kehtestamiseks ning edasiseks arendamiseks, et tagada ühenduse siseveeteedel ühtlustatud, koostalitlusvõimelised ja avatud jõeteabeteenused. Tehniliste nõuete, kirjelduste ja tingimuste koostamist ning edasist arendamist viib läbi komisjon, keda abistab artiklis 11 osutatud komitee. Selles osas peaks komisjon hoolikalt arvestama asjassepuutuvate rahvusvaheliste organisatsioonide nagu PIANC, CCNR ja UNECE väljatöötatud meetmeid. Tagatakse ühilduvus muude transpordiliikide liikluskorraldusteenustega, eriti merelaevade liikluskorralduse ja teabeteenustega.
   Artikkel 2
   Kohaldamisala
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse jõeteabeteenuste rakendamise ja toimimise suhtes kõikidel liikmesriikide IV või kõrgema klassi siseveeteedel, mis on IV või kõrgema klassi veetee kaudu ühenduses teise liikmesriigi IV või kõrgema klassi veeteega, sealhulgas sellistel veeteedel olevates sadamates, mis on osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta otsuses nr 1346/2001/EÜ, millega muudetakse mere- ja siseveesadamaid ja muid ühendveoterminale käsitlevat otsust nr 1692/96/EÜ ning III lisas sisalduvat projekti nr 8 (7). Käesoleva direktiivi puhul kohaldatakse UNECE 12. novembri 1992. aasta resolutsioonis nr 30 sätestatud Euroopa siseveeteede klassifikatsiooni.
   2.   Liikmesriigid võivad kohaldada käesolevat direktiivi siseveeteedele ja siseveesadamatele, millele pole osutatud lõikes 1.
   Artikkel 3
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

                  jõeteabeteenused — ühtlustatud teabeteenused, mis toetavad liiklus- ja veokorraldust siseveeteedel, sealhulgas ükskõik millised tehniliselt teostatavad liidesed teiste transpordiliikidega. Jõeteabeteenused ei ole seotud sisemise äritegevusega ühes asjaomases äriühingus või mitme asjaomase äriühingu vahel, kuid on avatud ühitamiseks äritegevusega. Jõeteabeteenused hõlmavad teenuseid, nagu faarvaatriteave, liiklusteave, liikluse korraldamine, toetus õnnetuste leevendamisel, teave transpordi korraldamiseks, statistika ja tolliteenused ning laevateede ja sadamatasud;

               b)

                  faarvaatriteave — laevateega (faarvaatriga) seotud geograafiline, hüdroloogiline ja haldusteave. Faarvaatriteave on ühesuunaline: kaldalt laevale või kaldalt büroosse;

               c)

                  taktikaline liiklusteave — teave, mis mõjutab vahetuid laevajuhtimisotsuseid tegelikus liiklusolukorras ja geograafilises lähiümbruses;

               d)

                  strateegiline liiklusteave — teave, mis mõjutab jõeteabeteenuste kasutajate keskmise ja pika tähtajaga otsuseid;

               e)

                  jõeteabeteenuste rakendus — jõeteabeteenuste osutamine selleks ettenähtud süsteemide kaudu;

               f)

                  jõeteabeteenuste keskus — koht, kus teenuseosutajad teenuste osutamist korraldavad;

               g)

                  jõeteabeteenuste kasutajad — kõik kasutajarühmad, sealhulgas paadikaptenid, jõeteabeteenuste osutajad, lüüside ja/või sildade käitajad, veeteeasutused, sadama- ja terminaliettevõtjad, hädaabiteenuste osutajad õnnetuskeskustes, laevastikujuhid, lastivedajad ja kaubaveomaaklerid;

               h)

                  koostalitlusvõime tähendab, et teenused, andmete sisu, andmevahetusvormingud ja -sagedused on ühtlustatud selliselt, et jõeteabeteenuste kasutajad saavad Euroopa tasandil kasutada ühtesid ja samu teenuseid ja teavet.

         Artikkel 4
   Jõeteabeteenuste kasutuselevõtt
   1.   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed jõeteabeteenuste rakendamiseks siseveeteedel, mis kuuluvad artikli 2 kohaldamisalasse.
   2.   Liikmesriigid arendavad jõeteabeteenuseid nii, et jõeteabeteenuste rakendus on tõhus, laiendatav ja koostalitlusvõimeline interaktsiooniks teiste jõeteabeteenuste rakendustega ja võimaluse korral teiste transpordiliikide süsteemidega. Samuti peab jõeteabeteenuste rakendus olema ühitatav veokorraldussüsteemide ja kaubandustegevusega.
   3.   Jõeteabeteenuste kasutuselevõtuks liikmesriigid:

               a)

               annavad jõeteabeteenuste kasutajatele kõik asjakohased andmed seoses laevajuhtimise ja reisiplaneerimisega siseveeteedel. Need andmed tuleb anda vähemalt juurdepääsetavas elektroonilises vormis;

               b)

               tagavad, et lisaks punktis a osutatud andmetele saavad jõeteabeteenuste kasutajad kasutada laevajuhtimiseks sobivaid elektroonilisi navigatsioonikaarte nende kõikide vastavalt Euroopa siseveeteede klassifikatsioonile Va ja kõrgema klassi siseveeteede kohta;

               c)

               võimaldavad pädevatel asutustel saada elektroonilisi teateid laevade nõutavate andmete kohta niivõrd, kui laevadest teatamine on siseriiklike või rahvusvaheliste eeskirjadega nõutav. Piiriülese transpordi korral edastatakse see teave naaberriigi pädevatele asutustele, kusjuures see teave peab olema edastatud enne laevade piirile jõudmist;

               d)

               tagavad, et teated kipritele, sealhulgas aruanded veetaseme (või maksimaalse lubatud süvise) ja jää kohta nende siseveeteedel, antakse standarditud, kodeeritud ja allalaaditavate sõnumitena. Selline standarditud sõnum sisaldab vähemalt sellist teavet, mida on vaja ohutuks laevajuhtimiseks. Teateid kipritele antakse vähemalt juurdepääsetavas elektroonilises vormis.

         Käesolevas lõikes osutatud kohustusi täidetakse vastavalt I ja II lisas määratletud kirjeldustele.
   4.   Liikmesriikide pädevad asutused loovad jõeteabeteenuste keskusi vastavalt piirkondlikele vajadustele.
   5.   Automaatse identifitseerimissüsteemi kasutamiseks kohaldatakse Baselis 6. aprillil 2000 Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu (ITU) raadioeeskirjade raames sõlmitud piirkondlikku kokkulepet raadiotelefonside teenuste kohta siseveeteedel.
   6.   Liikmesriigid, vajadusel koostöös Euroopa Liiduga, soodustavad, et laevajuhid, nende liikmesriikide siseveeteedel liikuvate laevade käitajad, agendid või omanikud ning sellistel laevadel transporditavate kaupade vedajad või omanikud saaksid täielikku kasu teenustest, mida võimaldab käesolev direktiiv.
   7.   Komisjon võtab vastavad meetmed, et kontrollida jõeteabeteenuste koostoimimisvõimet, usaldusväärsust ja ohutust.
   Artikkel 5
   Tehnilised suunised ja kirjeldused
   1.   Jõeteabeteenuste toetamiseks ning selleks, et tagada nende teenuste koostalitlusvõime artikli 4 lõike 2 nõuete kohaselt, määratleb komisjon vastavalt lõikele 2 tehnilised suunised kõnealuste teenuste kavandamiseks, rakendamiseks ja tegelikuks kasutamiseks (jõeteabeteenuste suunised) ning tehnilised kirjeldused ennekõike järgmistes valdkondades:

               a)

               siseveelaevanduses elektrooniliste kaartide kuvamis- ja teabesüsteem (sisevee-ECDIS);

               b)

               elektrooniline laevadest teatamine;

               c)

               teated kipritele;

               d)

               laevade liikumistee kindlakstegemise ja jälgimise süsteemid;

               e)

               jõeteabeteenuste kasutamiseks vajalike seadmete ühilduvus.

         Need suunised ja kirjeldused peavad põhinema II lisas sätestatud tehnilistel põhimõtetel ning arvestama asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonide selles valdkonnas tehtud tööga.
   2.   Komisjon koostab lõikes 1 osutatud tehnilised suunised ja kirjeldused ning vajadusel muudab neid vastavalt artikli 11 lõikes 3 osutatud korrale. Koostamine toimub kooskõlas järgmise ajakavaga:

               a)

               jõeteabeteenuste suunised hiljemalt 20 juuniks 2006;

               b)

               sisevee-ECDISi, elektroonilise laevadest teatamise ja kipritele edastatavate teadete tehnilised kirjeldused hiljemalt 20 oktoobriks 2006;

               c)

               laevade liikumistee kindlakstegemise ja jälgimise tehnilised kirjeldused hiljemalt 20 detsembriks 2006.

         3.   Jõeteabeteenuste suunised ja kirjeldused avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

   Artikkel 6
   Asukoha määramine satelliitside abil
   Täpse asukoha määramist nõudvate jõeteabeteenuste jaoks soovitatakse kasutada satelliitsidel põhinevaid asukoha määramise tehnoloogiaid.
   Artikkel 7
   Jõeteabeteenuste seadmete tüübikinnitus
   1.   Kui seda on vaja laevajuhtimise ohutuse huvides ja nõutakse asjakohastes tehnilistes kirjeldustes, antakse jõeteabeteenuste terminali ja võrgu seadmetele ja tarkvararakendustele tüübikinnitus nendele kirjeldustele vastavuse kohta enne nende kasutuselevõttu siseveeteedel.
   2.   Liikmesriigid teavitavad komisjoni tüübikinnituse andmise eest vastutavatest siseriiklikest asutustest. Komisjon edastab nimetatud teabe teistele liikmesriikidele.
   3.   Kõik liikmesriigid tunnustavad teiste liikmesriikide lõikes 2 osutatud siseriiklike asutuste väljastatud tüübikinnitusi.
   Artikkel 8
   Pädevad asutused
   Liikmesriigid määravad jõeteabeteenuste rakenduse ja rahvusvahelise andmeside suhtes pädevad asutused. Nendest asutustest teatatakse komisjonile.
   Artikkel 9
   Privaatsuse, turvalisuse ja teabe taaskasutamise reeglid
   1.   Liikmesriigid tagavad, et jõeteabeteenuste toimimiseks vajalikke isikuandmeid töödeldakse vastavalt ühenduse eeskirjadele, mis kaitsevad üksikisikute vabadusi ja põhiõigusi, sealhulgas vastavalt direktiividele 95/46/EÜ ja 2002/58/EÜ.
   2.   Liikmesriigid rakendavad ning hoiavad jõus turvameetmed, et kaitsta jõeteabeteenuste sõnumeid ja salvestusi ebasoovitavate sündmuste ja väärtarvitamise, sealhulgas loata juurdepääsu, muutmise ja kadumise eest.
   3.   Kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/98/EÜ avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise kohta (8).
   Artikkel 10
   Muutmise kord
   I ja II lisa võidakse muuta vastavalt käesoleva direktiivi kohaldamisel saadud kogemustele ning kohandada tehnika arenguga artikli 11 lõikes 3 osutatud menetluse kohaselt.
   Artikkel 11
   Komiteemenetlus
   1.   Komisjoni abistab nõukogu 16. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/672/EMÜ siseveeteedel kauba- ja reisijateveo siseriiklike laevajuhitunnistuste vastastikuse tunnustamise kohta (9) artikli 7 kohaselt asutatud komitee.
   2.   Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 3 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.
   3.   Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.
   4.   Tähtajaks otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 6 tähenduses kehtestatakse kolm kuud.
   5.   Komisjon konsulteerib korrapäraselt sektori esindajatega.
   Artikkel 12
   Õigusnormide ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid, kellel on siseveeteid, mis kuuluvad artikli 2 kohaldamisalasse, jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 20 oktoobriks 2007. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid võtavad artiklis 4 sätestatud nõuete täitmiseks vajalikud meetmed hiljemalt 30 kuu möödudes artiklis 5 osutatud asjakohaste tehniliste suuniste ning kirjelduste jõustumisest. Kõnealused tehnilised suunised ja kirjeldused jõustuvad järgmisel päeval pärast nende avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   3.   Liikmesriigi taotlusel võib komisjon artikli 11 lõikes 2 sätestatud menetluse kohaselt pikendada lõikes 2 ette nähtud tähtaega ühe või mitme artiklis 4 sätestatud nõude rakendamiseks artikli 2 kohaldamisalasse kuuluvate siseveeteede suhtes, kus liiklustihedus on väike või siseveeteede suhtes, mille puhul oleks niisuguse rakendamise kulud saadava kasuga võrreldes ebaproportsionaalsed. Seda tähtaega võib pikendada komisjoni lihtsa otsusega; pikendamist võib korrata. Liikmesriigi taotlusega koos esitatavas põhjenduses peab käsitlema kõnealuse veetee liiklustihedust ja majanduslikke tingimusi. Kuni komisjoni otsuseni võib pikendamist taotlenud liikmesriik jätkata tegevust, nagu oleks pikendus antud.
   4.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   5.   Vajaduse korral abistavad liikmesriigid üksteist käesoleva direktiivi rakendamisel.
   6.   Komisjon jälgib jõeteabeteenuste loomist ühenduses ning kannab sellest Euroopa Parlamendile ja nõukogule ette hiljemalt 20 oktoobriks 2008.
   Artikkel 13
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 14
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele, kellel on artikli 2 kohaldamisalasse kuuluvaid siseveeteid.

      Strasbourg, 7. september 2005

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BORRELL FONTELLES

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         C. CLARKE

      (1)  ELT C 157, 28.6.2005, lk 56.

      (2)  Euroopa Parlamendi 23. veebruari 2005. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 27. juuni 2005. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (4)  EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37.

      (5)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

      (6)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (7)  ELT L 185, 6.7.2001, lk 1.

      (8)  ELT L 345, 31.12.2003, lk 90.

      (9)  EÜT L 373, 31.12.1991, lk 29. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003.

      I LISA
      ANDMETE SUHTES ESITATAVAD MIINIMUMNÕUDED
      Nagu on osutatud artikli 4 lõike 3 punktis a, esitatakse eelkõige järgmised andmed:

                  —

                  laevatee telg koos kilometraažiga,

                  —

                  kitsendused laevade või kolonnide pikkuse, laiuse, süvise ja kõrguse suhtes veepinnast,

                  —

                  piiravate rajatiste, eriti lüüside ja sildade käitusajad,

                  —

                  sadamate ja ümberlaadimispunktide asukohad,

                  —

                  navigatsioonis asjakohaste veetasememõõturite võrdlusandmed.

      II LISA
      JÕETEABETEENUSTE SUUNISTE JA TEHNILISTE KIRJELDUSTE PÕHIMÕTTED
      1.   Jõeteabeteenuste suunised
      Artiklis 5 osutatud jõeteabeteenuste suunised peavad vastama järgmistele põhimõtetele:

                  a)

                  teenuste ja nendega seotud süsteemide kavandamise, rakendamise ja tegeliku kasutamise suhtes kehtestatud tehniliste nõuete näitamine,

                  b)

                  jõeteabeteenuste ülesehitus ja organisatsioon, ning

                  c)

                  soovitused laevade osalemiseks jõeteabeteenustes, üksikteenusteks ning jõeteabeteenuste järkjärguliseks arendamiseks.

            2.   Sisevee-ECDIS
      Artikli 5 alusel kehtestatavad elektrooniliste kaartide kuvamis- ja teabesüsteemi (sisevee-ECDIS) tehnilised kirjeldused peavad vastama järgmistele põhimõtetele:

                  a)

                  ühitatavus merelaevanduses kasutatava ECDISiga, et hõlbustada siseveelaevade liiklust lehtersuudmete segaliiklusvööndites ning mere-jõeliiklust;

                  b)

                  sisevee-ECDISi seadmetele esitatavate miinimumnõuete ning elektrooniliste navigatsioonikaartide miinimumsisu kindlaksmääramine, pidades ennekõike silmas laevajuhtimise ohutuse järgmisi tahke:

                              —

                              kasutatavate sisevee-ECDISi seadmete usaldusväärsuse ja kättesaadavuse kõrge tase,

                              —

                              sisevee-ECDISi seadmete tugevus, et need peaksid vastu laeva pardal harilikult valitsevatele keskkonnaoludele, ilma et seadmete kvaliteet või usaldusväärsus sellest halveneks,

                              —

                              ohutuks laevajuhtimiseks vajalike mitmesuguste geograafiliste objektide (nt faarvaatri piirid, kaldarajatised, majakad) lisamine elektroonilistele navigatsioonikaartidele,

                              —

                              elektroonilise kaardi jälgimine kattuva radaripildiga, kui seda kasutatakse laeva tüürimiseks;

                  c)

                  faarvaatri sügavusteabe lisamine elektroonilistele navigatsioonikaartidele ning varem kindlaks määratud või tegeliku veetaseme kuvamine;

                  d)

                  lisateabe (nt muudelt osalistelt peale pädevate asutuste) lisamine elektroonilistele navigatsioonikaartidele ja kuvamine sisevee-ECDISis, ilma et see mõjutaks ohutuks laevajuhtimiseks vajalikku teavet;

                  e)

                  elektrooniliste navigatsioonikaartide kättesaadavus jõeteabeteenuste kasutajatele;

                  f)

                  elektrooniliste navigatsioonikaartide jaoks vajalike andmete kättesaadavus kõikidele rakenduste tootjatele, vajaduse korral kuludel põhineva mõistliku tasu eest.

            3.   Elektrooniline laevadest teatamine
      Artikli 5 alusel kehtestatavad elektroonilise laevadest teatamise tehnilised kirjeldused siseveelaevanduses vastavad järgmistele põhimõtetele:

                  a)

                  hõlbustatakse liikmesriikide pädevate asutuste, sisevee- ja merelaevanduse osaliste ning siseveelaevandust hõlmava mitmeliigilise transpordi osaliste vahelist elektroonilist andmevahetust;

                  b)

                  sides laevalt ametiasutusele, ametiasutuselt laevale ja ametiasutuselt ametiasutusele kasutatakse standardset veoteate vormi, et saavutada ühitatavus merelaevandusega;

                  c)

                  kasutatakse rahvusvaheliselt tunnustatud koodiloendeid ja klassifikaatoreid, mida võib täiendada vastavalt siseveelaevanduse vajadustele;

                  d)

                  kasutatakse Euroopa ühtset laeva identifitseerimisnumbrit.

            4.   Teated kipritele
      Artikli 5 alusel kehtestatavad kipritele edastatavate teadete tehnilised kirjeldused, eriti faarvaatriteabe, liiklusteabe ja -korralduse ning reisiplaneerimise teabe puhul, vastavad järgmistele põhimõtetele:

                  a)

                  standarditud andmestruktuur, mille puhul kasutatakse ette kindlaks määratud tekstimooduleid ja mis on suures ulatuses kodeeritud, võimaldamaks selle põhisisu automaattõlget teistesse keeltesse ning hõlbustamaks kipritele edastatavate teadete integreerimist reisikavandussüsteemidesse;

                  b)

                  standarditud andmestruktuuri ühitatavus sisevee-ECDISi andmestruktuuriga, et hõlbustada kipritele edastatavate teadete integreerimist sisevee-ECDISisse.

            5.   Laevade liikumistee kindlakstegemise ja jälgimise süsteemid
      Artikli 5 alusel kehtestatavad laevade liikumistee kindlakstegemise ja jälgimise süsteemide tehnilised kirjeldused vastavad järgmistele põhimõtetele:

                  a)

                  süsteemide suhtes esitatavad nõuded ning standardsõnumid ja -menetlused määratakse kindlaks selliselt, et neid saab automatiseerida;

                  b)

                  taktikalise liiklusteabe nõuetele vastavad süsteemid ja strateegilise liiklusteabe nõuetele vastavad süsteemid eristatakse nii asukoha määramise täpsuse kui ka nõutava ajakohastusmäära suhtes;

                  c)

                  kirjeldatakse laevade liikumistee kindlakstegemiseks ja jälgimiseks ettenähtud asjakohaseid tehnilisi süsteeme nagu sisevee-AIS (siseveelaevanduse automaatne identifitseerimissüsteem);

                  d)

                  andmete esitusviisi ühtesobivus merelaevanduse automaatse identifitseerimissüsteemiga.


title: Komisjoni direktiiv 97/10/EÜ, 26. veebruar 1997, millega kolmandat korda kohandatakse tehnika arengule I lisa nõukogu direktiivis 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe (KMRid) turustamise ja kasutamise piirangutegaEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31997L0010

Euroopa Liidu Teataja L 068 , 08/03/1997 Lk 0024 - 0026

		Komisjoni direktiiv 97/10/EÜ,26. veebruar 1997,millega kolmandat korda kohandatakse tehnika arengule I lisa nõukogu direktiivis 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe (KMRid) turustamise ja kasutamise piirangutega(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega, [1] mida on viimati muudetud direktiiviga 96/55/EÜ, [2] ning eriti selle direktiivi artiklit 2a, mis on lisatud direktiiviga 89/678/EMÜ, [3]ning arvestades, et:nõukogu ning liikmesriikide valitsuste esindajad on nõukogus vastu võtnud otsuse 90/238/Euratom, ESTÜ, EMÜ, [4] mis käsitleb programmi "Euroopa vähktõve vastu" tegevuskava aastateks 1990–1994;Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 94/60/EÜ, [5] millega 14. korda muudeti direktiivi 76/769/EMÜ, on teatavate eranditega keelatud turustada elanikkonnale kasutamiseks aineid, mis on liigitatud 1. või 2. kategooria kantserogeenseteks, mutageenseteks või reproduktiivtoksilisteks aineteks (KMRid), lisades need ained direktiivi 76/769/EMÜ I lisasse;direktiivi 76/769/EMÜ I lisa juba sisaldas KMRideks liigitatud aineid, mille suhtes direktiiv 94/60/EÜ ei kohaldunud;samuti tuleks teatavate eranditega keelata nende KMRide või neid KMRe sisaldavate valmististe turustamine elanikkonnale kasutamiseks;käesoleva direktiiviga piirangute kehtestamisel on arvesse võetud praegust teadmiste ja tehnika olukorda seoses ohutumate alternatiividega;käesolev direktiiv ei mõjuta ühenduse õigusakte, milles on sätestatud töötajate kaitse miinimumnõuded, mis sisalduvad nõukogu direktiivis 89/391/EMÜ [6] ja sellel põhinevates üksikdirektiivides, eriti nõukogu direktiivis 90/394/EMÜ [7];käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on ohtlike ainete ja valmististe sektoris tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega kooskõlas,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/769/EMÜ I lisa kohandatakse tehnika arengule vastavalt käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud sätted 31. detsembriks 1997 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile. Liikmesriigid kohaldavad neid sätteid alates 30. juunist 1998.Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse sätetesse või nende sätete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 26. veebruar 1997Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201.[2] EÜT L 231, 12.9.1996, lk 20.[3] EÜT L 398, 30.12.1989, lk 24.[4] EÜT L 137, 30.5.1990, lk 31.[5] EÜT L 365, 31.12.1994, lk 1.[6] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.[7] EÜT L 196, 26.7.1990, lk 1.--------------------------------------------------LISAI lisa punktid 29, 20 ja 31 asendatakse järgmiste punktidega:"29.Direktiivi 67/548/EMÜ I lisas loetletud ained, mis on liigitatud 1. kategooria kantserogeenideks või 2. kategooria kantserogeenideks ning märgistatud kui vähemalt "mürgised (T)" koos riskilausega R45: "võib põhjustada vähktõbe" või riskilausega R49: "võib sissehingamise korral põhjustada vähktõbe" ning mis on loetletud järgmiselt:1. kategooria kantserogeenvt liite loend 1.2. kategooria kantserogeenvt liite loend 2. | Ilma et see piiraks direktiivi 76/769/EMÜ I lisa muude punktide kohaldamist: Ei tohi kasutada ainetes ega valmististes, mida turustatakse müügiks elanikkonnale, individuaalses kontsentratsioonis, mis on sama või suurem kui: kas nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ I lisas näidatud kontsentratsioon võikontsentratsioon, mis on näidatud nõukogu direktiivi 88/379/EMÜ I lisa VI tabeli punktis 6, kui kontsentratsioonipiir direktiivi 67/548/EMÜ I lisas puudub.Selliste ainete ja valmististe pakendil peab olema loetav ja kustutamatu märge: "Ainult erialastele kasutajatele. Tähelepanu! – Vältige kokkupuudet – enne kasutamist hankige spetsiaalsed juhised", ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate muude ühenduse sätete kohaldamist. Erandina ei kohaldata seda sätet: a)nõukogu direktiivis 65/65/EMÜ määratletud ravimite ja veterinaarravimite suhtes;b)nõukogu direktiivis 76/768/EMÜ määratletud kosmeetikatoodete suhtes;c)– nõukogu direktiiviga 85/210/EMÜ hõlmatud mootorikütuste suhtes,mineraalõlitoodete suhtes, mis on ette nähtud kasutamiseks kütusena liikuvates või statsionaarsetes sisepõlemisseadmetes,suletud süsteemides (nt vedelgaasiballoonid) müüdavate kütuste suhtes;d)nõukogu direktiiviga 88/379/EMÜ hõlmatud kunstnikuvärvide suhtes. |30.Direktiivi 67/548/EMÜ I lisas loetletud ained, mis on liigitatud 1. kategooria mutageenideks või 2. kategooria mutageenideks ning märgistatud riskilausega R46: "võib põhjustada pärilikke geneetilisi kahjustusi" ning mis on loetletud järgmiselt:1. kategooria mutageenvt liite loend 3.2. kategooria mutageenvt liite loend 4. | Ilma et see piiraks direktiivi 76/769/EMÜ I lisa muude punktide kohaldamist: Ei tohi kasutada ainetes ega valmististes, mida turustatakse müügiks elanikkonnale, individuaalses kontsentratsioonis, mis on sama või suurem kui: kas direktiivi 67/548/EMÜ I lisas näidatud kontsentratsioon, võikontsentratsioon, mis on näidatud direktiivi 88/379/EMÜ I lisa VI tabeli punktis 6, kui kontsentratsioonipiir direktiivi 67/548/EMÜ I lisas puudub.Selliste ainete ja valmististe pakendil peab olema loetav ja kustutamatu märge: "Ainult erialastele kasutajatele. Tähelepanu! – Vältige kokkupuudet – enne kasutamist hankige spetsiaalsed juhised", ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate muude ühenduse sätete kohaldamist. Erandina ei kohaldata seda sätet: a)direktiivis 65/65/EMÜ määratletud ravimite ja veterinaarravimite suhtes;b)direktiivis 76/768/EMÜ määratletud kosmeetikatoodete suhtes;c)– direktiiviga 85/210/EMÜ hõlmatud mootorikütuste suhtes,mineraalõlitoodete suhtes, mis on ette nähtud kasutamiseks kütusena liikuvates või statsionaarsetes sisepõlemisseadmetes,suletud süsteemides (nt vedelgaasiballoonid) müüdavate kütuste suhtes;d)direktiiviga 88/379/EMÜ hõlmatud kunstnikuvärvide suhtes. |31.Direktiivi 67/548/EMÜ I lisas loetletud ained, mis on liigitatud 1. kategooria reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks ning märgistatud riskilausega R60: "võib halvendada viljakust" ja/või R61: "võib kahjustada sündimata last" ning mis on loetletud järgmiselt:1. kategooria reproduktiivtoksilised ainedvt liite loend 5.2. kategooria reproduktiivtoksilised ainedvt liite loend 6. | Ilma et see piiraks direktiivi 76/769/EMÜ I lisa muude punktide kohaldamist: Ei tohi kasutada ainetes ega valmististes, mida turustatakse müügiks elanikkonnale, individuaalses kontsentratsioonis, mis on sama või suurem kui: kas direktiivi 67/548/EMÜ I lisas näidatud kontsentratsioon, võikontsentratsioon, mis on näidatud direktiivi 88/379/EMÜ I lisa VI tabeli punktis 6, kui kontsentratsioonipiir direktiivi 67/548/EMÜ I lisas puudub.Selliste ainete ja valmististe pakendil peab olema loetav ja kustutamatu märge: "Ainult erialastele kasutajatele. Tähelepanu! – Vältige kokkupuudet – enne kasutamist hankige spetsiaalsed juhised", ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate muude ühenduse sätete kohaldamist. Erandina ei kohaldata seda sätet: a)direktiivis 65/65/EMÜ määratletud ravimite ja veterinaarravimite suhtes;b)direktiivis 76/768/EMÜ määratletud kosmeetikatoodete suhtes;c)– direktiiviga 85/210/EMÜ hõlmatud mootorikütuste suhtes,mineraalõlitoodete suhtes, mis on ette nähtud kasutamiseks kütusena liikuvates või statsionaarsetes sisepõlemisseadmetes,suletud süsteemides (nt vedelgaasiballoonid) müüdavate kütuste suhtes;d)direktiiviga 88/379/EMÜ hõlmatud kunstnikuvärvide suhtes. |--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi Ja NÕukogu direktiiv 2000/64/EÜ, 7. november 2000, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ, 92/49/EMÜ, 92/96/EMÜ ja 93/22/EMÜ kolmandate riikidega toimuva teabevahetuse osas

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32000L0064

Euroopa Liidu Teataja L 290 , 17/11/2000 Lk 0027 - 0028

		Euroopa Parlamendi Ja NÕukogu direktiiv 2000/64/EÜ,7. november 2000,millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ, 92/49/EMÜ, 92/96/EMÜ ja 93/22/EMÜ kolmandate riikidega toimuva teabevahetuse osasEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõike 2 esimest ja kolmandat lauset,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 251 ettenähtud menetluse kohaselt [3]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu direktiividega 85/611/EMÜ, [4] 92/49/EMÜ, [5] 92/96/EMÜ [6] ja 93/22/EMÜ [7] on lubatud teabevahetus pädevate asutuste vahel ja teatavate muude asutuste või organitega samas liikmesriigis ja liikmesriikide vahel. Lisaks sellele lubatakse nimetatud direktiivides liikmesriikidel sõlmida koostöölepinguid, millega nähakse ette teabevahetus kolmandate riikide pädevate asutustega.(2) Järjepidevus direktiivi 98/33/EÜ [8] sätetega eeldab, et kõnealust luba sõlmida teabevahetuslepinguid kolmandate riikidega laiendatakse, hõlmamaks teabevahetust teatavate muude asutuste või organitega nendes riikides, tingimusel et edastatavat teavet kaitstakse ametisaladusena.(3) Direktiivides 85/611/EMÜ, 92/49/EMÜ, 92/96/EMÜ ja 93/22/EMÜ tuleks teha vastavad muudatused,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 50 lõige 4 asendatakse järgmisega:"4. Liikmesriigid võivad sõlmida kolmandate riikide pädevate asutuste või lõigetes 6 ja 7 määratletud kolmandate riikide asutuste või organitega teabevahetust sätestavaid koostöölepinguid ainult tingimusel, et edastatava informatsiooni kohta kehtivad vähemalt samaväärsed ametisaladuse hoidmise tagatised, kui on nimetatud käesolevas artiklis. Sellise teabevahetuse eesmärk peab olema nimetatud ametiasutuste või organite järelevalvefunktsiooni täitmine.Kui teave pärineb teisest liikmesriigist, võib seda avalikustada üksnes teabe edastanud pädevate asutuste selgesõnalisel nõusolekul ja üksnes eesmärkidel, millega need asutused on nõustunud."Artikkel 2Direktiivi 92/49/EMÜ artikli 16 lõige 3, direktiivi 92/96/EMÜ artikli 15 lõige 3 ja direktiivi 93/22/EMÜ artikli 25 lõige 3 asendatakse järgmisega:"3. Liikmesriigid võivad sõlmida kolmandate riikide pädevate asutuste või lõigetes 5 ja 5a määratletud kolmandate riikide asutuste või organitega teabevahetust sätestavaid koostöölepinguid ainult tingimusel, et edastatava informatsiooni kohta kehtivad vähemalt samaväärsed ametisaladuse hoidmise tagatised, kui on nimetatud käesolevas artiklis. Sellise teabevahetuse eesmärk peab olema nimetatud ametiasutuste või organite järelevalvefunktsiooni täitmine.Kui teave pärineb teisest liikmesriigist, võib seda avalikustada üksnes teabe edastanud pädevate asutuste selgesõnalisel nõusolekul ja üksnes eesmärkidel, millega need asutused nõustunud on."Artikkel 31. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 17. novembril 2002. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näeb ette liikmesriik.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 4Direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 7. november 2000Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaL. Fabius[1] EÜT C 116 E, 26.4.2000, lk 61.[2] EÜT C 168, 16.6.2000, lk 1.[3] Euroopa Parlamendi 14. juuni 2000. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 29. juuli 2000. aasta otsus.[4] EÜT L 375, 31.12.1985, lk 3. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 95/26/EÜ (EÜT L 168, 18.7.1995, lk 7).[5] EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 95/26/EÜ.[6] EÜT L 360, 9.12.1992, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 95/26/EÜ.[7] EÜT L 141, 11.6.1993, lk 27. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 97/9/EÜ (EÜT L 84, 26.3.1997, lk 22).[8] EÜT L 204, 21.7.1998, lk 29.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/26/EÜ, 7. mai 2001, millega muudetakse ohtlike kaupade autoveo kontrollimise ühtset korda käsitlevat nõukogu direktiivi 95/50/EÜEMPs kohaldatav tekst.

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32001L0026

Euroopa Liidu Teataja L 168 , 23/06/2001 Lk 0023 - 0024

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/26/EÜ,7. mai 2001,millega muudetakse ohtlike kaupade autoveo kontrollimise ühtset korda käsitlevat nõukogu direktiivi 95/50/EÜ(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 71,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]olles nõu pidanud regioonide komiteega,toimides asutamislepingu artiklis 251 osutatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu 21. novembri 1994. aasta direktiivis 94/55EÜ, ohtlike kaupade autovedu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [4] sätestati ohtlike kaupade ühenduses vedamise ühtsed eeskirjad.(2) Ohtlike kaupade autoveo kontrollimise ühtset korda käsitleva nõukogu 6. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/50/EÜ [5] lisad on seotud direktiivi 94/55/EÜ lisadega. Direktiivi 94/55/EÜ lisade kohandamine teaduse ja tehnika arenguga võib mõjutada direktiivi 95/50/EÜ lisasid.(3) Direktiivi 94/55/EÜ lisade kohandamisel tuleb kasutada komiteemenetlust.(4) Direktiivi 95/50/EÜ lisade kohandamist teaduse ja tehnika arenguga peab olema võimalik teha kiiresti. Selleks tuleb ka direktiivi 95/50/EÜ puhul luua komitee.(5) Direktiivi 95/50/EÜ rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/468/EÜ [6], millega kehtestatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamise menetlused.(6) Selleks et võtta arvesse komisjoni 21. mai 1999. aasta direktiivi 1999/47/EÜ, millega teist korda kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 94/55/EÜ [7] ohtlike kaupade autovedu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, tuleks muuta direktiivi 95/50/EÜ I lisa.(7) Seetõttu tuleks vastavalt muuta direktiivi 95/50/EÜ,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 95/50/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Lisatakse järgmised artiklid:"Artikkel 9aLisade teaduse ja tehnika arenguga kohandamiseks vajalikud muudatused käesoleva direktiiviga reguleeritavates valdkondades, eeskätt direktiivi 94/55/EÜ muudatuste arvessevõtmiseks vajalikud muudatused, võetakse vastu artiklis 9b sätestatud korras.Artikkel 9b1. Komisjoni abistab vastavalt direktiivi 94/55/EÜ artiklile 9 asutatud ohtlike kaupade veo komitee, edaspidi "komitee".2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ [8] artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 ettenähtud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra."2. I lisa muudetakse järgmiselt:a) punktis 13 asendatakse sõnad "Ohtlike kaupade brutomass veoühiku kohta" sõnadega "Ohtlike kaupade kogumass ühe veoühiku kohta";b) punktis 15 asendatakse sõnad "ühise raamistiku sees olevates mahutites" sõnadega "mahutikogumiga sõiduki abil";c) punktis 32 asendatakse sõnad "Ajutiseks remondiks mõeldud tööriistade komplekt" sõnadega "Üks käsivalgusti iga sõidukimeeskonna liikme kohta";d) punktis 34 asendatakse sõnad "Kaks oranži laternat" sõnadega "Kaks vabaltseisvat hoiatusmärki";e) punktis 36 asendatakse sõnad "Sõidukijuhi individuaalkaitsevahendid" sõnadega "Sobiv hoiatusvest või sobivad hoiatusrõivad igale sõidukimeeskonna liikmele".Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 23. detsembriks 2001. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 7. mai 2001Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaB. Ringholm[1] EÜT C 177 E, 27.6.2000, lk 96.[2] EÜT C 268, 19.9.2000, lk 4.[3] Euroopa Parlamendi 12. aprilli 2000. aasta arvamus (EÜT C 40, 7.2.2001, lk 119) a nõukogu 4. aprilli 2001. aasta otsus.[4] EÜT L 319, 12.12.1994, lk 7. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2001/7/EÜ (EÜT L 30, 1.2.2001, lk 43).[5] EÜT L 249, 17.10.1995, lk 35.[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[7] EÜT L 169, 5.7.1999, lk 1.[8] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv, 20. detsember 1983, millega muudetakse direktiive 71/393/EMÜ, 72/199/EMÜ ja 78/633/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid söötade ametlikuks kontrollimiseks

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31984L0004

Euroopa Liidu Teataja L 015 , 18/01/1984 Lk 0028 - 0038 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 17 Lk 0033  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 29 Lk 0233  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 17 Lk 0033  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 29 Lk 0233

		Komisjoni direktiiv,20. detsember 1983,millega muudetakse direktiive 71/393/EMÜ, 72/199/EMÜ ja 78/633/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid söötade ametlikuks kontrollimiseks(84/4/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 20. juuli 1970. aasta direktiivi 70/373/EMÜ söötade ametlikuks kontrollimiseks ettenähtud proovivõtu- ja analüüsimeetodite kehtestamise kohta ühenduses, [1] viimati muudetud Kreeka ühinemisaktiga, eriti selle artiklit 2,ning arvestades, et:komisjoni direktiividega 71/393/EMÜ, [2] 72/199/EMÜ [3] ja 78/633/EMÜ [4] sätestatakse õlide ja rasvade üldsisalduse, virginiamütsiini ja tsinkbatsitratsiini analüüsimeetodid; kõnealused meetodid on vaja asendada teaduse ja tehnika arengut peegeldavate meetoditega;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise söödakomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 71/393/EMÜ lisa IV osa "Õlide ja rasvade üldsisalduse määramine" asendatakse käesoleva direktiivi I lisaga.Artikkel 2Direktiivi 72/199/EMÜ II lisa 5. osa "Virginiamütsiini määramine agarsöötmel difusiooni teel" asendatakse käesoleva direktiivi II lisaga.Artikkel 3Direktiivi 78/633/EMÜ lisa 1. osa "Tsinkbatsitratsiini määramine agarsöötmel difusiooni teel" asendatakse käesoleva direktiivi III lisaga.Artikkel 4Liikmesriigid jõustavad hiljemalt 1. juuniks 1984 käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. detsember 1983Komisjoni nimelkomisjoni liigePoul Dalsager[1] EÜT L 170, 3.8.1970, lk 2.[2] EÜT L 279, 20.12.1971, lk 7.[3] EÜT L 123, 29.5.1972, lk 6.[4] EÜT L 206, 29.7.1978, lk 43.--------------------------------------------------I LISA"4. ÕLIDE JA RASVADE ÜLDSISALDUSE MÄÄRAMINE1. Eesmärk ja kasutusalaKäesoleva meetodiga on võimalik määrata õlide ja rasvade üldsisaldust söödas. See ei hõlma nõukogu 22. septembri 1966. aasta määruses 136/66/EMÜ määratletud õliseemnete ja õliviljade analüüsi.Olenevalt sööda laadist tuleb kasutada ühte kahest kirjeldatud meetodist.1.1. Meetod AKasutatakse taimset päritolu lihtsööda puhul, välja arvatud need söödad, mis teadaolevalt sisaldavad õli ja rasva, mida ei ole võimalik petrooleetri abil ilma eelneva hüdrolüüsita täielikult ekstraheerida. Nende hulka kuuluvad gluteenid, pärmid, soja- ja kartulivalgud. Samuti kasutatakse seda meetodit segasöötade puhul, välja arvatud need, mis sisaldavad piimapulbrit või millest ei ole võimalik õli ja rasva petrooleetri abil ilma eelneva hüdrolüüsita täielikult ekstraheerida.1.2. Meetod BKasutatakse loomset päritolu lihtsöötade puhul, samuti nende söötade puhul, mida on punktis 1.1 nimetatud kui meetodi A erandeid.2. Põhimõte2.1. Meetod AProovi ekstraheeritakse petrooleetriga. Solvent destilleeritakse ja jääk kuivatatakse ning kaalutakse.2.2. Meetod BProovi töödeldakse kuumutamisel soolhappega. Segu jahutatakse ja filtreeritakse. Jääk pestakse, kuivatatakse ja seejärel kasutatakse meetodis A kirjeldatud määramist.3. Reaktiivid3.1. Petrooleeter, keemisvahemik 40–60 °C. Broomiarv peab olema alla 1 ja aurustamisjääk alla 2 mg/100 ml.3.2. Naatriumsulfaat, veevaba.3.3. Soolhape, 3N.3.4. Filtrimise abiaine, nt Kieselgur, Hyflo-supercel.4. Seadmed4.1. Ekstraheerimisaparaat. Kui see on varustatud sifooniga (Soxhleti aparaat), siis peaks tagasivoolu kiirus olema selline, et tekiks umbes 10 tsüklit tunnis; kui aparaat on ilma sifoonita, siis peaks tagasivoolu kiirus olema ligikaudu 10 ml minutis.4.2. Ekstraheerimishülsid, milles ei ole petrooleetris lahustuvaid aineid ning mille poorsus vastab punkti 4.1 nõuetele.4.3. Kuivatuskapp: vaakumkuivatuskapp temperatuuriga 75 ± 3 °C või õhkkuivatuskapp temperatuuriga 100 ± 3 °C.5. Analüüsi käik5.1. Meetod A (vt punkt 8.1)Kaalutakse 1 mg täpsusega 5 g proovi, pannakse ekstraheerimishülssi (4.2) ja kaetakse rasvavaba vatiga.Hülss asetatakse ekstraheerimisaparaati (4.1) ja ekstraheeritakse petrooleetriga (3.1) kuus tundi. Petrooleetri ekstrakt kogutakse kuiva kaalutud kolbi, milles on pimsskivitükid. [1]Solvent destilleeritakse. Aurustumisjääk kuivatatakse, hoides kolbi poolteist tundi kuivatuskapis (4.3). Seejärel lastakse kolvil eksikaatoris jahtuda ja kolb kaalutakse. Kuivatatakse veel 30 minutit veendumaks, et õli ja rasva mass enam ei muutu (massikadu kahe järjestikuse kaalumise vahel peab olema väiksem kui 1 mg).5.2. Meetod BKaalutakse 1 mg täpsusega 2,5 g proovi (vt punkt 8.2), pannakse 400milliliitrisesse keeduklaasi või 300milliliitrisesse koonilisse kolbi ning lisatakse 100 ml 3N soolhapet (3.3) ja pimsskivitükke. Keeduklaas kaetakse kellaklaasiga või koonilise kolvi külge ühendatakse püstjahutiga. Segu kuumutatakse nõrga leegi või kuumutusplaadi kohal tasase keemiseni ja keedetakse niimoodi tund aega. Tuleb vältida aine kleepumist nõu seinte külge.Jahutatakse ja lisatakse selline kogus filtrimise abiainet (3.4), mis on piisav õli- ja rasvakao vältimiseks filtrimisel. Lahus filtritakse läbi niisutatud rasvavaba kahekordse filterpaberi. Jääki pestakse külmas vees kuni filtraadi neutraalse reaktsioonini. Kontrollitakse, et filtraat ei sisalda õli ega rasva. Kui filtraat sisaldab õli või rasva, tuleb proov enne hüdrolüüsi petrooleetriga ekstraheerida, kasutades meetodit A.Kahekordne filterpaber koos jäägiga asetatakse kellaklaasile ja kuivatatakse kuivatuskapis temperatuuril 100 ± 3 °C poolteist tundi.Kahekordne filterpaber koos kuivjäägiga asetatakse ekstraheerimishülssi (4.2) ja kaetakse rasvavaba vatiga. Hülss asetatakse ekstraheerimisaparaati (4.1) ja jätkatakse vastavalt punkti 5.1 teisele ja kolmandale lõigule.6. Tulemuste väljendamineJäägi mass väljendatakse protsendimäärana proovist.7. KorratavusSama analüüsija poolt sama prooviga tehtud kahe paralleelse määramise tulemuste erinevus ei tohiks ületada:- 0,2 % absoluutarvuna, kui õli ja rasva üldsisaldus on alla 5 %,- 4,0 % suuremast tulemusest, kui õli ja rasva üldsisaldus on 5-10 %,- 0,4 % absoluutarvuna, kui õli ja rasva üldsisaldus on üle 10 %.8. Märkused8.1. Suure õli- ja rasvasisaldusega toodete puhul, mida on raske peenestada või millest ei saa võtta homogeenset vähendatud proovi, toimitakse järgmiselt.Kaalutakse 1 mg täpsusega 20 g proovi ja segatakse vähemalt 10 g veevaba naatriumsulfaadiga (3.2). Segu ekstraheeritakse petrooleetriga (3.1) vastavalt punktile 5.1. Saadud ekstrakt täiendatakse petrooleetriga (3.1) 500 ml-ni ja segatakse. 50 ml lahust pannakse väiksesse kuiva kaalutud kolbi, milles on pimsskivitükid [2]. Solvent destilleeritakse, segu kuivatatakse ja jätkatakse vastavalt punkti 5.1 viimasele lõigule.Hülssi jäänud ekstraheerimisjäägist eemaldatakse solvent, jääk peenestatakse tükikeste läbimõõduni 1 mm, pannakse tagasi ekstraheerimishülssi (ilma naatriumsulfaati lisamata) ning jätkatakse vastavalt punkti 5.1. teisele ja kolmandale lõigule.Õli- ja rasvasisaldus arvutatakse protsendimäärana proovist järgmise valemi abil:(10 a + b) × 5kus:a = jäägi mass grammides pärast esimest ekstraheerimist (alikvootne osa ekstraktist),b = jäägi mass grammides pärast teist ekstraheerimist.8.2. Väikese õli- ja rasvasisaldusega toodete puhul võib uuritava proovi massi suurendada 5 grammini."[1] Kui edaspidi tuleb kontrollida õli või rasva kvaliteeti, kasutatakse pimsskivitükikeste asemel klaashelmeid.[2] Kui edaspidi tuleb kontrollida õli või rasva kvaliteeti, kasutatakse pimsskivitükikeste asemel klaashelmeid.--------------------------------------------------II LISA"5. Virginiamütsiini määramine— agarsöötmel difusiooni teel —1. Eesmärk ja kasutusalaKäesolev meetod on virginiamütsiini määramiseks söötades ja eelsegudes. Määramise alampiir on 2 mg/kg (2 miljondikku). [1]2. PõhimõteProovi ekstraheeritakse Tween 80 metanoolilahusega. Ekstrakt dekanteeritakse või tsentrifuugitakse ja lahjendatakse. Antibiootilise aktiivsuse määramiseks mõõdetakse virginiamütsiini difusiooni agarsöötmes, millesse on inokuleeritud bakterit Micrococcus luteus. Difusiooni näitab mikroorganismi kasvu inhibeerimise tsoonide tekkimine. Nende tsoonide läbimõõt loetakse võrdeliseks antibiootikumi kontsentratsiooni logaritmiga kasutatud kontsentratsioonide vahemikus.3. Mikroorganism: Micrococcus luteus ATCC 9341 (NCTC 8340, NCIB 8553)3.1. Tüvikultuuri säilitamineLängagari söötmele (4.1) katseklaasis külvatakse bakterit Micrococcus luteus ning inkubeeritakse 24 tundi 30 °C juures. Kultuuri hoitakse külmkapis temperatuuril umbes 4 °C. Külvamist korratakse iga kahe nädala tagant.3.2. Bakterisuspensiooni valmistamine [2]Hiljuti valmistatud längagarilt (3.1) kogutakse kasv 2-3 ml naatriumkloriidi lahuse (4.3) abil. Seda suspensiooni kasutatakse Roux’ pudelis oleva 250 ml söötme (4.1) inokuleerimiseks. Inkubeeritakse 18–20 tundi temperatuuril 30 °C. Kasv kogutakse 25 ml naatriumkloriidi lahusesse (4.3) ning segatakse. Suspensioon lahjendatakse vahekorras 1: 10 naatriumkloriidi lahusega (4.3). Suspensiooni läbilaskvus peab olema ligikaudu 75 %, mõõdetuna lainepikkusel 650 nm 1-sentimeetrises küvetis naatriumkloriidi lahuse (4.3) suhtes. See suspensioon säilib temperatuuril 4 °C ühe nädala.4. Söötmed ja reaktiivid4.1. Sööde ja määramissööde [3]Lihapeptoon | 6,0 g |Trüptoon | 4,0 g |Pärmiekstrakt | 3,0 g |Lihaekstrakt | 1,5 g |Glükoos | 1,0 g |Agar | 10,0–20,0 g |Vesi | 1000 ml |pH 6,5 (pärast steriliseerimist). | |4.2. Fosfaatpuhver, pH 6Dikaaliumvesinikfosfaat, K2HPO4 | 2,0 g |Kaaliumdivesinikfosfaat, KH2PO4 | 8,0 g |Vesi | 1000 ml-ni |4.3. 0,8(massi/mahu)protsendiline naatriumkloriidi lahus: 8 g naatriumkloriidi lahustatakse vees ja lahjendatakse 1000 milliliitrini; steriliseeritakse.4.4. Metanool.4.5. Fosfaatpuhvri (4.2) ja metanooli (4.4) segu mahuvahekorras 80/20.4.6. Tween 80 0,5(massi/mahu)protsendiline lahus metanoolis: lahustada 5 g Tween 80 metanoolis (4.4) ja lahjendada metanooliga 1000 milliliitrini.4.7. Standardaine: teadaoleva aktiivsusega virginiamütsiin.5. StandardlahusedStandardaine (4.7) täpne kaalutis lahustatakse metanoolis (4.4) ja lahjendatakse metanooliga (4.4), et saada põhilahus, mis sisaldab 1000 μg virginiamütsiini ml kohta.See lahus säilib suletud kolvis 4 °C juures kuni viis päeva.Kõnealusest põhilahusest valmistatakse seguga (4.5) järjest lahjendades järgmised lahused:s8 | 1 | μg/ml |s4 | 0,5 | μg/ml |s2 | 0,25 | μg/ml |s1 | 0,125 | μg/ml |6. Ekstrakti ja määramislahuste valmistamine6.1. Ekstraheerimine6.1.1. Tooted virginiamütsiini sisaldusega kuni 100 mg/kgKaalutakse 50 g proovi, lisatakse 200 ml lahust (4.6) ja loksutatakse 30 minutit. Jäetakse selginema või tsentrifuugitakse, võetakse 20 ml supernatantlahust ja aurutatakse rootoraurutis temperatuuril kuni 40 °C kokku umbes 5 ml-ni. Jääki lahjendatakse seguga (4.5), et saada virginiamütsiini eeldatavaks sisalduseks 1 μg/ml (= u8).6.1.2. Tooted virginiamütsiini sisaldusega üle 100 mg/kgKaalutakse kuni 10,0 g proovi, nii et selles sisalduks 1–50 mg virginiamütsiini, lisatakse 100 ml lahust (4.6) ja loksutatakse 30 minutit. Jäetakse selginema või tsentrifuugitakse, seejärel lahjendatakse supernatantlahust seguga (4.5), et saada virginiamütsiini eeldatavaks sisalduseks 1 μg/ml (= u8).6.2. MääramislahusedLahusest u8 valmistatakse seguga (4.5) järjest lahjendades (1: 1) lahused u4 (eeldatav sisaldus 0,5 μg/ml), u2 (eeldatav sisaldus 0,25 μg/ml) ja u1 (eeldatav sisaldus 0,125 μg/ml).7. Määramise käik7.1. Määramissöötme inokuleerimineMääramissöötmesse (4.1) inokuleeritakse bakterisuspensioon (3.2) temperatuuril umbes 50 °C. Söötme (4.1) plaatidel tehtavate eelkatsetega määratakse kindlaks bakterisuspensiooni kogus, mis on vajalik suurimate ja selgeimate inhibeerimistsoonide saamiseks virginiamütsiini eri kontsentratsioonide juures.7.2. Plaatide ettevalmistamineDifusiooni läbi agari uuritakse plaatidel standardlahuse nelja kontsentratsiooni juures (s8, s4, s2 ja s1) ja määramislahuse nelja kontsentratsiooni juures (u8, u4, u2 ja u1). Need neli ekstrakti ja standardlahuse kontsentratsiooni tuleb tingimata panna igale plaadile. Selleks valitakse plaadid, mis on piisavalt suured, et agarsöötmesse saaks teha vähemalt kaheksa auku läbimõõduga 10–13 mm, mille keskpunktid on üksteisest vähemalt 30 mm kaugusel. Katse võib läbi viia plaatidel, mis koosnevad klaasitahvlist, millele on pandud sileda küljega alumiinium- või plastikrõngas läbimõõduga 200 mm ja kõrgusega 20 mm.Plaatidele valatakse teatav kogus söödet (4.1), mis on inokuleeritud vastavalt punktile 7.1, nii et tekiks ligikaudu 2 mm paksune kiht (200 millimeetrise läbimõõduga plaadi puhul 60 ml). Söötmel lastakse horisontaalasendis tarduda, tardunud söötmesse tehakse augud ning pannakse nendesse täpselt mõõdetud määramis- ja standardlahuste kogused (0,10–0,15 ml augu kohta, sõltuvalt läbimõõdust). Igal kontsentratsioonil tehakse vähemalt neli katset, nii et iga määramine põhineks vähemalt 32 inhibeerimistsooni hindamisel.7.3. InkubeeriminePlaate inkubeeritakse 30 ± 2 °C juures 16–18 tundi.8. HindamineInhibeerimistsoonide läbimõõt mõõdetakse 0,1 mm täpsusega. Iga kontsentratsiooni jaoks saadud keskmised väärtused kantakse poollogaritmilisele millimeetripaberile, et leida kontsentratsiooni logaritmi ja inhibeerimistsooni läbimõõdu vaheline seos. Nii standardlahuse kui ka ekstrakti puhul tõmmatakse läbi punktide "kõige sobivamad" jooned, näiteks nagu on kirjeldatud allpool:Standardlahuse madalaima kontsentratsiooni (SL) jaoks määratakse "kõige sobivam" punkt, kasutades järgmist valemit:a)SL =7s+ 4s+ s- 2sStandardlahuse kõrgeima kontsentratsiooni (SH) jaoks määratakse "kõige sobivam" punkt, kasutades järgmist valemit:b)SH =7s+ 4s+ s- 2sSamamoodi arvutatakse "kõige sobivamad" punktid ekstrakti madalaima kontsentratsiooni (UL) ja ekstrakti kõrgeima kontsentratsiooni (UH) jaoks, asendades s1, s2, s4 ja s8 eespool toodud valemites väärtustega u1, u2, u4 ja u8.Arvutatud SL ja SH väärtused märgitakse samale millimeetripaberile ja nende ühendamisel saadakse standardlahuse "kõige sobivam" joon. Samamoodi märgitakse graafikule UL ja UH ning nende ühendamisel saadakse ekstrakti "kõige sobivam" joon.Segavate mõjude puudumisel peaksid saadud jooned olema paralleelsed. Praktiliselt võib jooni lugeda paralleelseks, kui väärtused (SH–SL) ja (UH–UL) ei erine rohkem kui 10 % võrra nende keskväärtusest.Kui jooned ei ole paralleelsed, võib visata välja kas u1 ja s1 või u8 ja s8 ning arvutada SL, SH, UL ja UH järgmiste valemite abil, et saada alternatiivsed "kõige sobivamad" jooned:(a′) SL = | 5s1 + 2s2 - s46 | or | 5s2 + 2s4 - s86 |(b′) SH = | 5s4 + 2s2 - s16 | or | 5s8 + 2s4 - s26 |ning samamoodi UL ja UH puhul. Need peaksid vastama samadele paralleelsuse kriteeriumidele. Asjaolu, et tulemus on arvutatud kolme kontsentratsiooni põhjal, tuleb märkida lõpp-protokolli.Kui jooned loetakse paralleelseks, siis arvutatakse suhtelise aktiivsuse logaritm (log A) ühe alljärgneva valemi abil sõltuvalt sellest, kas paralleelsuse hindamiseks on kasutatud kolme või nelja kontsentratsiooni.Nelja kontsentratsiooni puhul:×0,602u+ u+ s+ s- u- u- s- s2Kolme kontsentratsiooni puhul:×0,401u+ s- u- s1või(d ′)Log A =×0,401u+ s- u- sProovi ekstrakti aktiivsus = vastava standardi aktiivsus × A(u8 = s8 × A)Kui suhteline aktiivsus jääb väljapoole vahemikku 0,5-2,0, siis korratakse määramist, kohandades vastavalt vajadusele ekstrakti kontsentratsiooni või, kui see ei ole võimalik, standardlahuste kontsentratsiooni. Kui suhtelist aktiivsust ei ole võimalik reguleerida nõutud vahemikku, siis tuleb kõiki saadud tulemusi käsitada ligikaudsetena ning see tuleb märkida lõpp-protokolli.Kui jooni ei saa lugeda paralleelseks, siis korratakse määramist. Kui ka siis ei saada paralleelseid jooni, tuleb määramine lugeda mitterahuldavaks.Tulemus väljendatakse virginiamütsiini milligrammides sööda kilogrammi kohta.9. KorratavusSama analüüsija poolt sama prooviga tehtud kahe paralleelse määramise tulemuste erinevus ei tohiks ületada:- absoluutväärtusena väljendatult 2 mg/kg, kui virginiamütsiini sisaldus on kuni 10 mg/kg,- 20 % suurimast väärtusest, kui virginiamütsiini sisaldus on 10–25 mg/kg,- absoluutväärtusena väljendatult 5 mg/kg, kui virginiamütsiini sisaldus on 25–50 mg/kg,- 10 % suurimast väärtusest, kui virginiamütsiini sisaldus on suurem kui 50 mg/kg."[1] 1 mg virginiamütsiini vastab 1000 Suurbritannias kasutatavale ühikule.[2] Kasutada võib ka teisi meetodeid, kui on tehtud kindlaks, et nendega saadakse samalaadsed bakterisuspensioonid.[3] Kasutada võib kaubanduses saadaolevat söödet, mis on samalaadse koostisega ning millega saadakse samad tulemused.--------------------------------------------------III LISA"1. TSINKBATSITRATSIINI MÄÄRAMINE— agarsöötmel difusiooni teel —1. Eesmärk ja kasutusalaKäesolev meetod on tsinkbatsitratsiini määramiseks söötades ja eelsegudes. Määramise alampiir on 5 mg/kg (5 miljondikku) [1].2. PõhimõteProovi ekstraheeritakse pH 2 juures metanooli, vee ja soolhappe seguga, millele lisatakse naatriumsulfiidi lahust. Naatriumsulfiidi lisatakse selleks, et sadestada lahustuvad vasesoolad, mis võivad määramist segada. Ekstrakti pH viiakse 6,5 peale, kontsentreeritakse (vajaduse korral) ja lahjendatakse. Ekstrakti antibiootilise aktiivsuse määramiseks mõõdetakse tsinkbatsitratsiini difusiooni agarsöötmes, millesse on inokuleeritud bakterit Micrococcus luteus (flavus). Difusiooni näitab mikroorganismi kasvu inhibeerimise tsoonide tekkimine. Nende tsoonide läbimõõt loetakse võrdeliseks antibiootikumi kontsentratsiooni logaritmiga kasutatud kontsentratsioonide vahemikus.3. Mikroorganism: Micrococcus luteus (flavus) ATCC 102403.1. Tüvikultuuri säilitamineLängagari söötmele (4.1) katseklaasis külvatakse bakterit Micrococcus luteus (flavus) ning inkubeeritakse 24 tundi 30 °C juures. Kultuuri hoitakse külmkapis temperatuuril umbes 4 °C. Külvamist korratakse iga kahe nädala tagant.3.2. Bakterisuspensiooni valmistamine [2]Hiljuti valmistatud längagarilt (3.1) kogutakse kasv 2-3 ml naatriumkloriidi lahuse (4.3) abil. Seda suspensiooni kasutatakse Roux’ pudelis oleva 250 ml söötme (4.1) inokuleerimiseks. Inkubeeritakse 18-20 tundi temperatuuril 30 °C. Kasv kogutakse 25 ml naatriumkloriidi lahusesse (4.3) ning segatakse. Suspensioon lahjendatakse vahekorras 1: 10 naatriumkloriidi lahusega (4.3). Suspensiooni läbilaskvus peab olema ligikaudu 75 %, mõõdetuna lainepikkusel 650 nm 1-sentimeetrises küvetis naatriumkloriidi lahuse (4.3) suhtes. See suspensioon säilib temperatuuril 4 °C ühe nädala.4. Söötmed ja reaktiivid4.1. Sööde [3]Lihapeptoon | 6,0 g |Trüptoon | 4,0 g |Pärmiekstrakt | 3,0 g |Lihaekstrakt | 1,5 g |Glükoos | 1,0 g |Agar | 10,0-20,0 g |Vesi | 1000 ml |pH 6,5-6,6 (pärast steriliseerimist). | |4.2. Määramissööde [4]Trüptoon | 10,0 g |Pärmiekstrakt | 3,0 g |Lihaekstrakt | 1,5 g |Glükoos | 1,0 g |Agar | 10,0-20,0 g |Tween 80 | 1 ml |Vesi | 1000 ml |pH 6,5 (pärast steriliseerimist). | |4.3. 0,8(massi/mahu)protsendiline naatriumkloriidi lahus: 8 g naatriumkloriidi lahustatakse vees ja lahjendatakse 1000 milliliitrini; steriliseeritakse.4.4. Metanooli, vee ja soolhappe (4.6) segu:mahuvahekorras 80/17,5/2,5.4.5. Fosfaatpuhver, pH 6,5:Dikaaliumvesinikfosfaat, K2HPO4 | 22,15 g |Kaaliumdivesinikfosfaat, KH2PO4 | 27,85 g |Vesi | 1000 ml-ni |4.6. Soolhape (tihedus: 1,18-1,19).4.7. Soolhape (0,1M).4.8. Naatriumhüdroksiidi 1M lahus.4.9. Naatriumsulfiidi umbes 0,5M lahus.4.10. Broomkresoolpurpuri lahus 0,04(massi/mahu)protsenti: 0,1 g broomkresoolpurpurit lahustatakse 18,5 ml 0,01M naatriumhüdroksiidi lahuses. Täiendatakse veega 250 ml-ni ja segatakse.4.11. Standardaine: teadaoleva aktiivsusega (rahvusvahelistes ühikutes, RÜ) tsinkbatsitratsiin.5. Standardlahused:Kaalutakse selline kogus standardainet tsinkbatsitratsiini (4.11), et see sisaldaks 1050 RÜ (näidatud aktiivsuse järgi). Lisatakse 5 ml 0,1M soolhapet (4.7) ning lastakse 15 minutit seista. Lisatakse 30 ml vett, fosfaatpuhvri (4.5) abil (kulub umbes 4 ml) viiakse pH 4,5 peale, täiendatakse veega 50 milliliitrini ja segatakse hoolikalt (1 ml = 21 RÜ).Kõnealusest lahusest valmistatakse fosfaatpuhvriga (4.5) järjest lahjendades järgmised lahused:s8 | 0,42 | RÜ/ml |s4 | 0,21 | RÜ/ml |s2 | 0,105 | RÜ/ml |s1 | 0,0525 | RÜ/ml |6. Ekstrakti ja määramislahuste valmistamine6.1. Ekstraheerimine6.1.1. Eelsegud ja mineraalsöödadKaalutakse 2,0-5,0 g proovi, lisatakse 29,0 ml segu (4.4) ja 1,0 ml naatriumsulfiidi lahust (4.9) ning loksutatakse lühikest aega. Kontrollitakse, et pH oleks ligikaudu 2. Loksutatakse 10 minutit, lisatakse 30 ml fosfaatpuhvrit (4.5) ning loksutatakse 15 minutit ja tsentrifuugitakse. Võetakse sobiv alikvootne osa supernatantlahust ja viiakse 1M naatriumhüdroksiidi lahusega (4.8) pH 6,5ni, kasutades pH-meetrit või indikaatorina broomkresoolpurpuri lahust (4.10). Lahjendatakse fosfaatpuhvriga (4.5), et saada tsinkbatsitratsiini eeldatavaks sisalduseks 0,42 RÜ/ml (= u8).6.1.2. ValgukontsentraadidKaalutakse 10,0 g proovi, lisatakse 49,0 ml segu (4.4) ja 1,0 ml naatriumsulfiidi lahust (4.9) ning loksutatakse lühikest aega. Kontrollitakse, et pH oleks ligikaudu 2. Loksutatakse 10 minutit. Lisatakse 50 ml fosfaatpuhvrit (4.5), loksutatakse 15 minutit ja tsentrifuugitakse. Võetakse sobiv kogus supernatantlahust ja viiakse 1M naatriumhüdroksiidi lahusega (4.8) pH 6,5ni, kasutades pH-meetrit või indikaatorina broomkresoolpurpuri lahust (4.10). Aurutatakse rootoraurutis umbes poole mahuni temperatuuril kuni 35 °C.Lahjendatakse fosfaatpuhvriga (4.5), et saada tsinkbatsitratsiini eeldatavaks sisalduseks 0,42 RÜ/ml (= u8).6.1.3. Muud söödadKaalutakse 10,0 g proovi (20,0 g proovi, kui tsinkbatsitratsiini eeldatav sisaldus on 5 mg/kg). Lisatakse 24,0 ml segu (4.4) ja 1,0 ml naatriumsulfiidi lahust (4.9) ning homogeniseeritakse 10 minutit. Lisatakse 25 ml fosfaatpuhvrit (4.5), loksutatakse 15 minutit ja tsentrifuugitakse. Võetakse 20 ml supernatantlahust ja viiakse 1M naatriumhüdroksiidi lahusega (4.8) pH 6,5ni, kasutades pH-meetrit või indikaatorina broomkresoolpurpuri lahust (4.10). Aurutatakse rootoraurutis umbes 4 ml-ni temperatuuril kuni 35 °C. Jääki lahjendatakse fosfaatpuhvriga (4.5), et saada tsinkbatsitratsiini eeldatavaks sisalduseks 0,42 RÜ/ml (= u8).6.2. MääramislahusedLahusest u8 valmistatakse fosfaatpuhvriga (4.5) järjest lahjendades (1: 1) lahused u4 (eeldatav sisaldus 0,21 RÜ/ml), u2 (eeldatav sisaldus 0,105 RÜ/ml) ja u1 (eeldatav sisaldus 0,0525 RÜ/ml).7. Määramise käik7.1. Määramissöötme inokuleerimineMääramissöötmesse (4.2) inokuleeritakse bakterisuspensioon (3.2) temperatuuril umbes 50 °C. Söötme (4.2) plaatidel tehtavate eelkatsetega määratakse kindlaks bakterisuspensiooni kogus, mis on vajalik suurimate ja selgeimate inhibeerimistsoonide saamiseks tsinkbatsitratsiini eri kontsentratsioonide juures.7.2. Plaatide ettevalmistamineDifusiooni läbi agari uuritakse plaatidel standardlahuse nelja kontsentratsiooni juures (s8, s4, s2 ja s1) ja määramislahuse nelja kontsentratsiooni juures (u8, u4, u2 ja u1). Need neli ekstrakti ja standardlahuse kontsentratsiooni tuleb tingimata panna igale plaadile. Selleks valitakse plaadid, mis on piisavalt suured, et agarsöötmesse saaks teha vähemalt kaheksa auku läbimõõduga 10-13 mm, mille keskpunktid on üksteisest vähemalt 30 mm kaugusel. Katse võib viia läbi plaatidel, mis koosnevad klaasitahvlist, millele on pandud sileda küljega alumiinium- või plastikrõngas läbimõõduga 200 mm ja kõrgusega 20 mm.Plaatidele valatakse teatav kogus söödet (4.2), mis on inokuleeritud vastavalt punktile 7.1, nii et tekiks ligikaudu 2 mm paksune kiht (200 millimeetrise läbimõõduga plaadi puhul 60 ml). Söötmel lastakse horisontaalasendis tarduda, tardunud söötmesse tehakse augud ning pannakse nendesse täpselt mõõdetud määramis- ja standardlahuste kogused (0,10-0,15 ml augu kohta, sõltuvalt läbimõõdust). Igal kontsentratsioonil tehakse vähemalt neli katset, nii et iga määramine põhineks vähemalt 32 inhibeerimistsooni hindamisel.7.3. InkubeeriminePlaate inkubeeritakse 30 ± 2 °C juures 16-18 tundi.8. HindamineInhibeerimistsoonide läbimõõt mõõdetakse 0,1 mm täpsusega. Iga kontsentratsiooni jaoks saadud keskmised väärtused kantakse poollogaritmilisele millimeetripaberile, et leida kontsentratsiooni logaritmi ja inhibeerimistsooni läbimõõdu vaheline seos. Nii standardlahuse kui ekstrakti puhul tõmmatakse läbi punktide "kõige sobivamad" jooned, näiteks nagu on kirjeldatud allpool:Standardlahuse madalaima kontsentratsiooni (SL) jaoks määratakse "kõige sobivam" punkt, kasutades järgmist valemit:a)SL =7s+ 4s+ s- 2sStandardlahuse kõrgeima kontsentratsiooni (SH) jaoks määratakse "kõige sobivam" punkt, kasutades järgmist valemit:b)SH =7s+ 4s+ s- 2sSamamoodi arvutatakse "kõige sobivamad" punktid ekstrakti madalaima kontsentratsiooni (UL) ja ekstrakti kõrgeima kontsentratsiooni (UH) jaoks, asendades s1, s2, s4 ja s8 eespool toodud valemites väärtustega u1, u2, u4 ja u8.Arvutatud SL ja SH väärtused märgitakse samale millimeetripaberile ja nende ühendamisel saadakse standardlahuse "kõige sobivam" joon. Samamoodi märgitakse graafikule UL ja UH ning nende ühendamisel saadakse ekstrakti "kõige sobivam" joon.Segavate mõjude puudumisel peaksid saadud jooned olema paralleelsed. Praktiliselt võib jooni lugeda paralleelseks, kui väärtused (SH–SL) ja (UH–UL) ei erine rohkem kui 10 % võrra nende keskväärtusest.Kui jooned ei ole paralleelsed, siis võib visata välja kas u1 ja s1 või u8 ja s8 ning arvutada SL, SH, UL ja UH järgmiste valemite abil, et saada alternatiivsed "kõige sobivamad" jooned:(a′) SL = | 5s1 + 2s2 - s46 | or | 5s2 + 2s4 - s86 |(b′) SH = | 5s4 + 2s2 - s16 | or | 5s8 + 2s4 - s26 |ning samamoodi UL ja UH puhul. Need peaksid vastama samadele paralleelsuse kriteeriumidele. Asjaolu, et tulemus on arvutatud kolme kontsentratsiooni põhjal, tuleb märkida lõpp-protokolli.Kui jooned loetakse paralleelseks, siis arvutatakse suhtelise aktiivsuse (A) logaritm (log A) ühe alljärgneva valemi abil sõltuvalt sellest, kas paralleelsuse hindamiseks on kasutatud kolme või nelja kontsentratsiooni.Nelja kontsentratsiooni puhul:×0,602u+ u+ s+ s- u- u- s- s2Kolme kontsentratsiooni puhul:×0,401u+ s- u- s1või(d ′ )log A =×0,401u+ s- u- sProovi ekstrakti aktiivsus = vastava standardi aktiivsus × A(u8 = s8 × A)Kui suhteline aktiivsus jääb väljapoole vahemikku 0,5-2,0, siis korratakse määramist, kohandades vastavalt vajadusele ekstrakti kontsentratsiooni või, kui see ei ole võimalik, standardlahuste kontsentratsiooni. Kui suhtelist aktiivsust ei ole võimalik reguleerida nõutud vahemikku, siis tuleb kõiki saadud tulemusi käsitada ligikaudsetena ning see tuleb märkida lõpp-protokolli.Kui jooni ei saa lugeda paralleelseks, siis korratakse määramist. Kui ka siis ei saada paralleelseid jooni, siis tuleb määramine lugeda mitterahuldavaks.Tulemus väljendatakse tsinkbatsitratsiini milligrammides sööda kilogrammi kohta.9. KorratavusSama analüüsija poolt sama prooviga tehtud kahe paralleelse määramise tulemuste erinevus ei tohiks ületada:- absoluutväärtusena väljendatult 2 mg/kg, kui tsinkbatsitratsiini sisaldus on kuni 10 mg/kg,- 20 % suurimast väärtusest, kui tsinkbatsitratsiini sisaldus on 10-25 mg/kg,- absoluutväärtusena väljendatult 5 mg/kg, kui tsinkbatsitratsiini sisaldus on 25-50 mg/kg;- 10 % suurimast väärtusest, kui tsinkbatsitratsiini sisaldus on suurem kui 50 mg/kg."[1] 1 mg söödas olevat tsinkbatsitratsiini vastab 42 rahvusvahelisele ühikule (RÜ).[2] Kasutada võib ka teisi meetodeid, kui on tehtud kindlaks, et nendega saadakse samalaadsed bakterisuspensioonid.[3] Kasutada võib kaubanduses saadaolevat söödet, mis on samalaadse koostisega ning millega saadakse samad tulemused.[4] Kasutada võib kaubanduses saadaolevat söödet, mis on samalaadse koostisega ning millega saadakse samad tulemused.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 92/115/EMÜ, 17. detsember 1992, millega muudetakse esimest korda direktiivi 88/344/EMÜ toiduainete ja toidu koostisosade tootmisel kasutatavaid ekstrahente käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0115

Euroopa Liidu Teataja L 409 , 31/12/1992 Lk 0031 - 0032

		Nõukogu direktiiv 92/115/EMÜ,17. detsember 1992,millega muudetakse esimest korda direktiivi 88/344/EMÜ toiduainete ja toidu koostisosade tootmisel kasutatavaid ekstrahente käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiivi 88/344/EMÜ [4] artikli 2 lõikega 5 nähakse ette, et kahe aasta jooksul alates kõnealuse direktiivi vastuvõtmisest vaatab komisjon pärast toidu teaduskomiteega konsulteerimist lisas nimetatud ekstrahentidega ja metüülpropaan-2-ooliga seotud sätted uuesti läbi ning teeb vajalikud muudatused;selle muudatuse raames peaks nõukogu otsustama, kas lisa III osas nimetatud ekstrahentide jäägid peaksid viitama pigem lõhna- ja maitseainetele kui toiduainetele;kolm aastat pärast direktiivi 88/344/EMÜ vastuvõtmist peaks komisjon esitama nõukogule asjakohased ettepanekud artikli 2 lõikes 6 nimetatud ekstrahentide kohta, mida seni reguleerivad üksnes siseriiklikud õigusaktid;aastatel 1990 ja 1991 hindas toidu teaduskomitee kõiki kõnealuses direktiivis nimetatud ekstrahente, eesmärgiga asendada 1981. aastal ajutiselt kehtestatud aktsepteeritavad päevadoosid (ADI) lõplike hinnangutega; see ei ole alati olnud võimalik, sest nõutavat teavet ei ole esitatud; saadud teabe põhjal otsustas toidu teaduskomitee sõltuvalt asjaomasest ainest, kas anda oma heakskiit, säilitada ajutine staatus või tühistada eelmine ajutine heakskiit,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 88/344/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikkel 1:a) lõikele 1 lisatakse järgmine lõik:"Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira ühenduse täpsemate eeskirjade alusel vastuvõetud sätete kohaldamist.";b) lõige 2 jäetakse välja.2. Artikli 2 lõiked 5 ja 6 jäetakse välja.3. Lisa muudetakse järgmiselt:a) I OSA:- atsetoonile lisatakse järgmine joonealune märkus 2:"(2) Atsetooni kasutamine oliivijääkõli rafineerimisel on keelatud.";b) II OSA:- ekstrahendid metanool ja propaan-2-ool lisatakse igasuguseks kasutamiseks jääkide piirnormiga 10 mg/kg,- joonealusele märkusele 1 lisatakse järgmine lause: "Heksaani ja etüülmetüülketooni ei tohi koos kasutada.",- joonealune märkus 2 jäetakse välja. Kolmandas veerus asendatakse röstitud kohvis diklorometaani sisaldus 10 mg/kg väärtusega 2 mg/kg,- etüülmetüülketoonile lisatakse joonealune märkus 2:"(2) n-heksaani sisaldus selles ekstrahendis ei tohiks ületada 50 mg/kg. Seda ekstrahenti ei tohi kasutada koos heksaaniga.";c) III OSA:- jäetakse välja tsükloheksaan, isobutaan ja joonealune märkus,- diklorometaani sisaldus 0,1 mg/kg asendatakse väärtusega 0,02 mg/kg,- lisatakse propaan-1-ool jääkide piirnormiga 1 mg/kg,- heksaanile ja etüülmetüülketoonile lisatakse joonealune märkus:"(1) Neid kahte ekstrahenti ei tohi koos kasutada."Artikkel 21. Liikmesriigid muudavad oma õigusnorme nii, et need:- lubavad käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist hiljemalt 1. juulist 1993,- keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise alates 1. jaanuarist 1994.Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid võtavad lõikes 1 nimetatud meetmed, sisaldavad need viidet käesolevale direktiivile või selline viide lisatakse nende ametliku avaldamise korral. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. detsember 1992Nõukogu nimeleesistujaR. Needham[1] EÜT C 11, 17.1.1992, lk 5.[2] EÜT C 94, 13.4.1992, lk 158 jaEÜT C 337, 21.12.1992.[3] EÜT C 223, 31.8.1992, lk 23.[4] EÜT L 157, 24.6.1988, lk 28.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja Nõukogu direktiiv 2001/45/EÜ, 27. juuni 2001, millega muudetakse nõukogu direktiivi 89/655/EMÜ, mis käsitleb tööl töövahendite kasutamisega seotud tööohutuse ja töötervishoiu miinimumnõudeid (teine üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)EMPs kohaldatav tekst.

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32001L0045

Euroopa Liidu Teataja L 195 , 19/07/2001 Lk 0046 - 0049

		Euroopa Parlamendi ja Nõukogu direktiiv 2001/45/EÜ,27. juuni 2001,millega muudetakse nõukogu direktiivi 89/655/EMÜ, mis käsitleb tööl töövahendite kasutamisega seotud tööohutuse ja töötervishoiu miinimumnõudeid (teine üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 137 lõiget 2,võttes arvesse pärast tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega konsulteerimist esitatud komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]olles nõu pidanud regioonide komiteega,toimides asutamislepingu artiklis 251 nimetatud menetluse kohaselt [3]ning arvestades järgmist:(1) Asutamislepingu artiklis 137 lõikes 2 on sätestatud, et nõukogu võib direktiividega vastu võtta miinimumnõuded, et soodustada eelkõige töökeskkonna parandamist töötajate ohutuse ja tervise paremaks kaitsmiseks.(2) Vastavalt kõnealusele artiklile hoiduvad need direktiivid haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest viisil, mis pärsiks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja arengut.(3) Tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu parandamine on eesmärk, mida ei tohi allutada üksnes majanduslikele kaalutlustele.(4) Tervise ja ohutuse tagamiseks kavandatud miinimumnõuete järgimine ajutiste kõrgtööde jaoks ettenähtud töövahendite kasutamisel on töötajate tervise ja ohutuse kindlustamisel eriti oluline.(5) Asutamislepingu artikli 137 lõike 2 kohaselt vastu võetud sätted ei takista ühtki liikmesriiki säilitamast või kehtestamast rangemaid töökaitsemeetmeid, kui need on kooskõlas asutamislepinguga.(6) Kõrgtööd võivad seada töötajate ohutuse ja tervise eriti suurde ohtu, eelkõige ohustavad neid kõrgelt allakukkumised ja muud tõsised tööõnnetused, mis moodustavad suure osa kõikidest õnnetustest, eriti surmaga lõppenud õnnetustest.(7) Füüsilisest isikust ettevõtjad ja tööandjad võivad mõjutada töötajate ohutust ja tervist, kui nad ise teevad ametitööd ja kasutavad isiklikult ajutisteks kõrgtöödeks ettenähtud töövahendeid.(8) Nõukogu 24. juuni 1992. aasta direktiiv 92/57/EMÜ, mis käsitleb töökaitse ja -tervishoiu miinimumnõuete rakendamist ajutistel või liikuvatel ehitusplatsidel (kaheksas üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses), [4] paneb neisse kategooriatesse kuuluvatele isikutele kohustuse järgida muu hulgas direktiivi 89/655/EMÜ [5] artikli 4 ja I lisa sätteid.(9) Tööandja, kes kavatseb lasta teha ajutisi kõrgtöid, peab valima töövahendid, mis tagavad piisava kaitse kõrgelt kukkumise ohu vastu.(10) Üldiselt pakuvad kukkumiste vastu võetavad kollektiivsed kaitsemeetmed paremat kaitset kui individuaalsed. Iga konkreetse töökoha jaoks peaksid ohtude ennetamise ja vältimise seisukohast sobivate töövahendite valiku ja kasutamisega kaasnema eriväljaõpe ja vajaduse korral täiendavad uuringud.(11) Redelid, tellingud ja köied on kõrgtöödel kõige sagedamini kasutatavad töövahendid ja seetõttu sõltub seda laadi tööga tegelevate töötajate ohutus ja tervis suurel määral nimetatud vahendite õigest kasutamisest; seetõttu tuleb kindlaks määrata, mil viisil saavad töötajad selliseid töövahendeid kõige ohutumalt kasutada; selleks on vaja töötajate asjakohast väljaõpet.(12) Käesolev direktiiv on sobivaim vahend seatud eesmärkide saavutamiseks ega lähe nende saavutamiseks vajalikust kaugemale.(13) Käesolev direktiiv on praktiline panus siseturu sotsiaalse ulatuse kujundamisse.(14) Liikmesriikidele tuleks anda võimalus kasutada üleminekuaega, et arvesse võtta väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete konkreetseid probleeme,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiivi lisas esitatud tekst lisatakse direktiivi 89/655/EMÜ II lisasse.Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid vastu ja avaldavad need hiljemalt 19. juulil 2004. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Liikmesriikidel on lisa punkti 4 rakendamisel õigus kasutada üleminekuaega, mis ei ole pikem kui kaks aastat alates esimeses lõigus märgitud kuupäevast, et võtta arvesse erinevaid olukordi, mis võivad tuleneda käesoleva direktiivi praktilisest rakendamisest eelkõige väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes.2. Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi kehtestavad liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt juba vastu võetud või vastu võetavate siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 27. juuni 2001Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaA. Bourgeois[1] EÜT C 247 E, 31.8.1999, lk 23jaEÜT C 62 E, 27.2.2001, lk 113.[2] EÜT C 138, 18.5.1999, lk 30.[3] Euroopa Parlamendi 21. septembri 2000. aasta arvamus (EÜT C 146, 17.5.2001, lk 78), nõukogu 23. märtsi 2001. aasta ühine seisukoht (EÜT C 142, 15.5.2001, lk 16) ja Euroopa Parlamendi 14. juuni 2001. aasta otsus.[4] EÜT L 245, 26.8.1992, lk 6.[5] EÜT L 393, 30.12.1989, lk 1.--------------------------------------------------LISA"4. Ajutisteks kõrgtöödeks ettenähtud töövahendite kasutamist käsitlevad sätted.4.1. Üldsätted4.1.1. Kui ajutisi kõrgtöid ei ole võimalik teostada ohutult ja nõuetekohastes ergonoomilistes tingimustes sobivalt pinnalt vastavalt direktiivi 89/391/EMÜ artiklile 6 ja käesoleva direktiivi artiklile 3, tuleb valida ohutute töötingimuste tagamiseks ja säilimiseks kõige sobivamad töövahendid. Kollektiivseid kaitsemeetmeid tuleb eelistada individuaalsetele kaitsemeetmetele. Töövahendite mõõtmed peavad vastama tehtava töö iseloomule ja eeldatavale pingele ning võimaldama ohutut läbipääsu.Kõrgustes asuvatele ajutistele töökohtadele juurdepääsuks tuleb valida kõige sobivamad vahendid vastavalt liikumissagedusele, kokkulepitavale kõrgusele ja kasutusajale. Valitud vahendid peavad võimaldama evakueerimist otsese ohu korral. Tee juurdepääsuvahendilt platvormidele, tekkidele või sildadele ja sealt tagasi ei tohi suurendada kukkumisohtu.4.1.2. Redeleid võib kõrgtööl kasutada töökohana üksnes tingimustes, kus arvestades punkti 4.1.1 ei ole muude ohutumate vahendite kasutamine õigustatud vähese ohu ja lühikese kasutusaja või kohapealsete olude tõttu, mida tööandja muuta ei saa.4.1.3. Köite abil liikumist ja kinnitamist võib kasutada üksnes tingimustes, kus ohu hindamisel leitakse, et tööd on võimalik teha ohutult, ja kui muude ohutumate töövahendite kasutamine ei ole õigustatud.Arvestades ohtude hindamist ja eelkõige sõltuvalt töö kestusest ja ergonoomilistest piirangutest, tuleb sätestada istme ja vajalike lisaseadmete kasutamine.4.1.4. Sõltuvalt eespool öeldu põhjal valitud töövahendi liigist tuleb kindlaks määrata asjakohased meetmed, millega minimeerida töötajaid ähvardavaid ohte, mis on seotud kõnealuste töövahendite liigiga. Vajaduse korral tuleb ette näha kukkumist takistavate julgestusseadmete paigaldamine. Need peavad olema sobiva kuju ja piisava tugevusega, et takistada või peatada kõrgusest kukkumist ning võimaluse korral hoida ära töötajate vigastamist. Kollektiivsed kukkumist takistavad julgestusseadmed peavad olema terviklikud, välja arvatud kohtades, kus asub juurdepääs redelile või trepile.4.1.5. Kui konkreetse tööülesande täitmine nõuab, et kollektiivne kukkumist takistav julgestusseade ajutiselt kõrvaldataks, tuleb võtta tõhusaid asendavaid ohutusmeetmeid. Nimetatud tööülesannet ei tohi täita enne, kui kõnealused meetmed on võetud. Kui konkreetne tööülesanne on alaliselt või ajutiselt lõpetatud, tuleb kollektiivne kukkumist takistav julgestusseade tagasi paigutada.4.1.6. Ajutist kõrgtööd võib teha üksnes siis, kui ilmastikutingimused ei kahjusta töötaja ohutust ja tervist.4.2. Redelite kasutamist käsitlevad erisätted4.2.1. Redelid tuleb paigaldada nii, et nad kasutamise ajal kindlalt seisaksid. Kokkupandavad redelid peavad seisma kindlal, tugeval, sobiva suurusega liikumatul jalamil, et redelipulgad püsiksid horisontaalasendis. Rippredelid tuleb kinnitada ohutul viisil nii, et need ei liiguks ega kiiguks, v.a nöörredelid.4.2.2. Kokkupandavate redelite jalgade libisemist kasutamise ajal tuleb takistada redeli üla- või alaosa kinnitamisega, libisemist takistavate vahendite või muude sama tõhusate lahenduste kasutamisega. Juurdepääsuredelid peavad olema piisavalt pikad, et ulatuda üle juurdepääsuplatvormi, välja arvatud juhul, kui on võetud muid meetmeid kindla kinnihoidmiskoha tagamiseks. Lukustatavaid mitmeosalisi redeleid ja pikendusredeleid tuleb kasutada nii, et nende eri osad ei saaks üksteise suhtes liikuda. Ratasredelid tuleb paigutada enne neile astumist liikumatusse asendisse.4.2.3. Redeleid tuleb kasutada nii, et töötajad saaksid kogu aeg neist kinni hoida ja neile kindlalt toetuda. Eriti siis, kui kandamit tuleb redelil käsitsi kanda, ei tohi see takistada kindlat kinnihoidmist.4.3. Tellingute kasutamist käsitlevad erisätted4.3.1. Kui valitud tellinguid käsitlev arvutus ei ole kättesaadav või kui see ei sisalda asjaomaseid ehituslikke juhiseid, tuleb teha tugevus- ja püstuvusarvutused, välja arvatud juhul, kui tellingud on paigaldatud vastavalt üldtunnustatud standardkujule.4.3.2. Pädev isik peab koostama monteerimis-, kasutus- ja demonteerimiskava sõltuvalt valitud tellingute keerukusest. Nimetatud kava võib olla koostatud standardse kavana, millele on lisatud kõnealuste tellingute konkreetsete üksikasjadega seotud andmed.4.3.3. Tellingute kandeosade libisemine peab olema välistatud kandepinna kinnitamise, libisemist takistava vahendi või muu sama tõhusa lahenduse abil ning kandepind peab olema piisava kandevõimega. Tuleb tagada, et tellingud seisaksid kindlalt. Ratastellingute puhul tuleb asjakohaste vahenditega takistada nende ootamatut liikumist kõrgtööde ajal.4.3.4. Tellinguplatvormide mõõtmed, kuju ja paigutus peavad vastama tehtava töö iseloomule ja kantavale koormusele ning võimaldama ohutu töö ja liikumise. Tellinguplatvormid peavad olema paigaldatud nii, et nende osad tavapärase kasutamise juures ei liigu. Tellinguplatvormide osade ja kollektiivsete kukkumist takistavate vertikaaljulgestusseadmete vahel ei tohi olla ohtlikke tühimikke.4.3.5. Kui tellingute osad ei ole kasutamiseks valmis, näiteks monteerimise, demonteerimise või ümbertegemise ajal, tuleb need tähistada hoiatusmärkidega vastavalt direktiivi 92/58/EMÜ alusel vastuvõetud siseriiklikele õigusaktidele ja sobival viisil füüsiliste piiretega eraldada, et takistada juurdepääsu ohtlikule alale.4.3.6. Tellinguid võib paigaldada, demonteerida või olulisel määral muuta üksnes pädeva isiku järelevalve all ja seda võivad teha ainult töötajad, kes on artiklis 7 käsitletud konkreetseid ohtusid silmas pidades saanud ettenähtud toiminguteks asjakohase eriväljaõppe, mis hõlmab eelkõige:a) asjaomaste tellingute paigaldamise, demonteerimise või muutmise kava mõistmist;b) ohutust kõnealuste tellingute paigaldamise, demonteerimise või muutmise ajal;c) inimeste või esemete kukkumise ohtu välistavaid meetmeid;d) kaitsemeetmeid, mida kasutatakse muutuvate ilmastikutingimuste puhul, mis võiksid kõnealuseid tellinguid kahjustada;e) lubatud koormust;f) igasuguseid muid ohtusid, mis on seotud eespool nimetatud paigaldamise, demonteerimise või muutmistoimingutega.Järelevalvega tegeleval isikul ja asjaomastel töötajatel peab olema punktis 4.3.2. nimetatud paigaldamis- ja demonteerimiskava, kaasa arvatud juhised, mis võivad selle juurde kuuluda.4.4. Köie abil liikumist ja kinnitamist käsitlevad erisättedKöie abil liikumine ja kinnitamine peab vastama järgmistele tingimustele:a) süsteem peab koosnema vähemalt kahest eraldi ankurdatud köiest, millest üks on juurdepääsu-, laskumis- ja toetumisvahend (töököis) ja teine kindlustusköis (julgestusköis);b) töötajatele tuleb anda ja nad peavad kasutama asjakohaseid rakmeid, millega nad on kinnitatud julgestusköie külge;c) töököis peab olema varustatud ohutute tõusu- ja laskumisseadmetega ning automaatlukustussüsteemiga, mis takistab kasutajat kukkumast, kui ta peaks kaotama kontrolli oma liigutuste üle. Julgestusköis peab olema varustatud kukkumist takistava liikuvsüsteemiga, mis liigub koos töötajaga;d) tööriistad ja muud lisatarvikud, mida töötaja kasutab, peavad olema kinni töötaja rakmete või istme küljes või mingil muul asjakohasel viisil kinnitatud;e) töö peab olema nõuetekohaselt kavandatud ja järelevalve all, et ohuolukorras oleks võimalik töötaja viivitamatult päästa;f) artikli 7 kohaselt peavad asjaomased töötajad saama ettenähtud toimingute suhtes piisava väljaõppe, mis hõlmab eelkõige päästetoiminguid.Erandlikes tingimustes, kus ohtude hinnangu põhjal muudab teise köie kasutamine töö ohtlikumaks, võib lubada ühe köie kasutamist, tingimusel et ohutuse tagamiseks vastavalt siseriiklikule õigusele ja/või tavale on võetud asjakohased meetmed."--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/87/EL, 16. november 2011 , millega muudetakse direktiivi 2000/25/EÜ seoses heitkoguste etappide kohaldamisega kitsarööpmeliste traktorite suhtes EMPs kohaldatav tekst

text:
               18.11.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 301/1

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/87/EL,
   16. november 2011,
   millega muudetakse direktiivi 2000/25/EÜ seoses heitkoguste etappide kohaldamisega kitsarööpmeliste traktorite suhtes
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2000. aasta direktiiviga 2000/25/EÜ (põllumajandus- ja metsatraktorite mootoritest paisatavate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete vastu võetavate meetmete kohta) (3) reguleeritakse põllumajandus- ja metsatraktorite mootorite tekitatavaid heitmeid, et parandada inimeste tervise ja keskkonna kaitset. Direktiiviga 2000/25/EÜ sätestati, et 2010. aastal enamiku diiselmootorite tüübikinnituse suhtes kohaldatavad heitmete piirväärtused, millele osutatakse kui III A etapi piirväärtustele, tuli asendada rangemate III B etapi piirväärtustega, mis jõustusid astmeliselt alates 1. jaanuarist 2010 nimetatud mootoritele tüübikinnituse andmise suhtes ning alates 1. jaanuarist 2011 turuleviimise suhtes. IV etapp, millega sätestatakse rangemad heitmete piirväärtused kui III B etapis, jõustub astmeliselt alates 1. jaanuarist 2013 neile mootoritele tüübikinnituse andmise suhtes ja alates 1. jaanuarist 2014 turuleviimise suhtes.

               (2)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/26/EÜ (millega muudetakse direktiivi 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (4) artikli 2 punktis b on sätestatud, et komisjon peab käsitlema kättesaadavat tehnoloogiat, sealhulgas kulusid ja tasuvust, eesmärgiga kinnitada III B ja IV etapi piirväärtused ning hinnata võimalikku vajadust täiendavate kohanduste ja erandite tegemiseks või rakendustähtaja edasilükkamist teatavate seadmetüüpide ja mootorite korral ning arvestades hooajalise kasutusega liikurmasinatele paigaldatud mootoreid. Lisaks sätestatakse direktiivi 2000/25/EÜ artikli 4 lõikes 8 ülevaatamisklausel, et võtta arvesse T2, T4.1 ja C2 kategooria traktoritega seotud eripärasid.

               (3)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 97/68/EÜ (5) kohta on tehtud mitu tehnilist uuringut. Kõnealuste 2007., 2009. ja 2010. aastal tehtud tehniliste uuringute ja komisjoni läbi viidud mõjuhindamise tulemusena tehti kindlaks, et T2, T4.1 ja C2 kategooria traktorite puhul ei ole III B ja IV etapi nõuete täitmine kõnealuse direktiiviga ettenähtud kuupäevadeks veel tehniliselt teostatav.

               (4)

               Selleks, et vältida liidu õigusaktides selliste tehniliste nõuete kehtestamist, mida ei ole veel võimalik täita, ja et vältida olukorda, kus T2, T4.1 ja C2 kategooria traktoritele ei saa enam anda tüübikinnitust ega neid turule viia või kasutusele võtta, on vaja ette näha kolmeaastane üleminekuperiood, mille jooksul T2, T4.1 ja C2 kategooria traktoritele võib veel anda tüübikinnituse ja neid turule viia või kasutusele võtta.

               (5)

               Komisjon peaks igal aastal esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande IV etapi nõuetele vastavate tehniliste lahenduste väljatöötamisel tehtud edusammude kohta.

               (6)

               Seepärast tuleks direktiivi 2000/25/EÜ vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2000/25/EÜ muutmine
   Direktiivi 2000/25/EÜ artiklile 4 lisatakse järgmine lõige:

      „9.   Erandina lõike 2 punktides d ja e ning lõikes 3 sätestatud kuupäevadest lükatakse kõnealuseid kuupäevi vastavalt direktiivi 2003/37/EÜ II lisa A peatüki punkti A.1 teises taandes, B peatüki 1. liite I osa punktis 1.1 ja A peatüki punktis A.2 määratletud T2, T4.1 ja C2 kategooria traktorite puhul, millele on paigaldatud L–R kategooria mootorid, edasi kolm aastat. Kuni kõnealuste kuupäevadeni kohaldatakse jätkuvalt käesoleva direktiivi III A etapi nõudeid.”

   Artikkel 2
   Sobiva tehnoloogia olemasolu
   Komisjon teeb 31. detsembriks 2014 kindlaks, milline IV etapi nõuetele vastav ja T2, T4.1 ja C2 kategooria vajadustele sobiv tehnoloogia on olemas, ning esitab vajaduse korral Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepanekud.
   Artikkel 3
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu ja avaldavad need hiljemalt 9. detsembriks 2012. Liikmesriigid edastavad nende normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile viivitamata käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 4
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 5
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 16. november 2011

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BUZEK

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         W. SZCZUKA

      (1)  ELT C 132, 3.5.2011, lk 53.

      (2)  Euroopa Parlamendi 25. oktoobri 2011. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 8. novembri 2011. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 173, 12.7.2000, lk 1.

      (4)  ELT L 146, 30.4.2004, lk 1.

      (5)  EÜT L 59, 27.2.1998, lk 1.