title: Nõukogu direktiiv, 3. mai 1989, eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0398

Euroopa Liidu Teataja L 186 , 30/06/1989 Lk 0027 - 0032 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 19 Lk 0051  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 19 Lk 0051

		Nõukogu direktiiv,3. mai 1989,eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(89/398/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [3]ning arvestades, et:nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiivi 77/94/EMÜ eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [4] viimati muudetud direktiiviga 85/7/EMÜ, [5] on mitmel korral muudetud; uute muudatuste korral tuleks kõnealune direktiiv selguse huvides uuesti sõnastada;direktiivi 77/94/EMÜ vastuvõtmist põhjendati asjaoluga, et eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate siseriiklike õigusaktide erinevused takistasid nende toiduainete vaba liikumist, võisid tekitada ebavõrdseid konkurentsitingimusi ja seega oli neil otsene mõju ühisturu rajamisele ja toimimisele;algjärgus eeldas siseriiklike õigusaktide ühtlustamine ühise määratluse väljatöötamist ja selliste meetmete kindlaksmääramist, mis võimaldavad kaitsta tarbijat kõnealuste toodete laadi käsitlevate pettuste eest, samuti nende toodete märgistust käsitlevate eeskirjade vastuvõtmist;käesolevas direktiivis käsitletud tooted on toiduained, mille koostis ja valmistamine peavad olema spetsiaalselt ette nähtud nende isikute eritoitumisvajaduste rahuldamiseks, kellele need on peamiselt mõeldud; seetõttu võib erilise toitumisalase eesmärgi saavutamiseks osutuda vajalikuks kehtestada erandeid toiduainete suhtes kohaldatavatest üld- või erisätetest;kuigi eritoiduks ettenähtud toiduaineid, mille suhtes kohaldatakse erisätteid, on võimalik tõhusalt kontrollida iga liiki toiduainete järelevalve üldeeskirjade alusel, ei ole seda võimalik teha niisuguste toiduainete puhul, mille kohta erisätteid ei ole;viimaste puhul ei pruugi olemasolevad vahendid teatavatel juhtudel võimaldada järelevalveorganitel kontrollida, kas toiduainel on tegelikult olemas teatavad talle omistatavad eritoidu omadused; seetõttu on vaja ette näha, et vajaduse korral peaks isik, kes vastutab kõnealuse toiduaine turuleviimise eest, abistama järelevalveorganit tema toimingutes;lisaaineid käsitlevate ühenduse eeskirjade praegune olukord näitab, et käesoleva direktiivi raames ei ole võimalik vastu võtta sätteid lisaainete kasutamise kohta eritoiduks ettenähtud toiduainetes, kui need ei kuulu I lisas nimetatud rühmadesse; see küsimus tuleks seetõttu õigeaegselt läbi vaadata;eridirektiivide koostamine, millega rakendatakse ühenduse eeskirjade üldpõhimõtteid, ja nende muudatused on tehnilise iseloomuga rakendusmeetmed; asja lihtsuse ja kiiruse huvides tuleks nende meetmete vastuvõtmine usaldada komisjonile;kõikidel juhtudel, kui nõukogu annab komisjonile toiduainetega seotud eeskirjade rakendamise õiguse, tuleks ette näha kord liikmesriikide ja komisjoni vahelise tiheda koostöö sisseseadmiseks otsuse 69/414/EMÜ [6] kohaselt moodustatud alalises toiduainekomitees;käesolev direktiiv ei mõjuta tähtaegu, mille lõppedes liikmesriigid peavad täitma direktiivi 77/94/EMÜ sätteid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv käsitleb eritoiduks ettenähtud toiduaineid.2. a) Eritoiduks ettenähtud toiduained on sellised toiduained, mis oma erilise koostise või valmistusviisi tõttu on selgesti eristatavad tavaliseks tarbimiseks mõeldud toiduainetest, on sobilikud kasutamiseks väidetaval toitmiseesmärgil ja mida turustatakse nii, et see omadus on näidatud.b) Eritoit peab vastama teatavatele erilistele toitumisvajadustele, mis on:i) teatavatel isikute kategooriatel, kelle seedeprotsess või ainevahetus on häiritud, võiii) teatavatel isikute kategooriatel, kes on erilises füsioloogilises seisundis ja võivad seetõttu saada teatavat kasu teatavate toiduainetes sisalduvate ainete kontrollitud tarbimisest, võiiii) tervetel imikutel või väikelastel.Artikkel 21. Artikli 1 lõike 2 punkti b alapunktides i ja ii loetletud tooteid võib iseloomustada kui "dieettooteid".2. Tavaliseks tarbimiseks mõeldud toiduainete märgistuses, esitluses ja reklaamis on keelatud:a) kasutada nende toiduainete tähistamiseks sõna "dieet" nii eraldi kui koos teiste sõnadega;b) kasutada muid märgiseid või esitlust, mis võiks tekitada mulje, et tegemist on artiklis 1 nimetatud tootega.3. Vastavalt sätetele, mis tuleb vastu võtta artiklis 13 ettenähtud korras, on siiski võimalik, et tavaliseks tarbimiseks mõeldud toiduainete puhul, mis sobivad eritoiduks, märgitakse see omadus.Eespool nimetatud sätetega võib kehtestada niisuguse märkimise korra.Artikkel 31. Artiklis 1 nimetatud toodete laad või koostis peab olema selline, et kõnealused tooted sobiksid sellisteks eritoitudeks, milleks need on ette nähtud.2. Artiklis 1 nimetatud tooted peavad olema kooskõlas ka kõikide kohustuslike sätetega, mida kohaldatakse tavaliseks tarbimiseks mõeldud toiduainete suhtes, välja arvatud sellised muudatused, mis on tehtud, et tagada nende sätete vastamine artiklis 1 esitatud määratlustele.Artikkel 41. Eritoiduks ettenähtud, I lisas esitatud toiduainerühmade suhtes kohaldatavad erisätted kehtestatakse eridirektiividega.Niisugused eridirektiivid võivad eelkõige sisaldada:a) toodete laadi või koostise põhinõudeid;b) tooraine kvaliteeti käsitlevaid sätteid;c) hügieeninõudeid;d) artikli 3 lõikes 2 sätestatud lubatud muudatusi;e) lisaainete loetelu;f) märgistust, esitlust ja reklaami käsitlevaid sätteid;g) proovivõtu- ja analüüsimeetodeid, mis on vajalikud, et kontrollida vastavust eridirektiivide nõuetele.Kõnealused eridirektiivid:- võtab vastu nõukogu artiklis 100a sätestatud korras, kui on tegemist punktis e nimetatud juhtudega;- võetakse vastu artiklis 13 sätestatud korras, kui on tegemist kõikides teistes punktides nimetatud juhtudega.Sätted, mis võivad mõjutada rahva tervist, võetakse vastu pärast konsulteerimist otsuse 74/234/EMÜ [7] kohaselt moodustatud toidu teaduskomiteega.2. Eritoiduks ettenähtud toiduainetele lisatavate erilise toitmisotstarbega ainete, nagu vitamiinide, mineraalsoolade, aminohapete ja muude ainete loetelu koos nende suhtes kohaldatavate puhtusnõuete ja vajaduse korral kasutamistingimustega võetakse vastu artiklis 13 sätestatud korras.Artikkel 5Tingimused, mille kohaselt võib märgistuses, esitluses ja reklaamis viidata dieettoimele või isikute kategooriale, kellele artiklis 1 nimetatud toode on mõeldud, võib vastu võtta artiklis 13 sätestatud korras.Artikkel 61. Artiklis 1 nimetatud toodete märgistuses ja kasutatavates märgistusviisides, esitluses ja reklaamis ei tohi kõnealustele toodetele omistada inimeste haigusi vältida aitavaid või ravivaid omadusi või tervendavat toimet ega niisugustele omadustele vihjata.Esimese lõike suhtes võib erandlikel ja selgesti määratletud juhtudel ette näha erandeid vastavalt artiklis 13 sätestatud korrale. Erandeid võib kohaldada kuni kõnealuse korra lõppemiseni.2. Lõige 1 ei välista mis tahes kasuliku teabe või soovituste andmist, mis on mõeldud üksnes meditsiinilise, toitumisalase või farmaatsiaalase ettevalmistusega isikutele.Artikkel 71. Nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/112/EMÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [8] viimati muudetud direktiiviga 89/395/EMÜ, [9] kohaldatakse artiklis 1 nimetatud toodete suhtes edaspidi sätestatavate tingimuste alusel.2. Nimetusele, mille all toodet müüakse, lisatakse märge selle eriliste toiteomaduste kohta; artikli 1 lõike 2 punkti b alapunktis iii nimetatud toodete puhul märgitakse selle märke asemel nende toodete kasutamise eesmärk.3. Selliste toodete märgistus, mille kohta ei ole vastu võetud eridirektiive vastavalt artiklile 4, peab sisaldama ka:a) kvalitatiivse ja kvantitatiivse koostise või erilise valmistusviisi põhielemente, mis annavad tootele selle erilised toiteomadused;b) energiasisaldust väljendatuna kilodžaulides ja kilokalorites ning süsivesikute, valgu ja rasva kogust 100 grammi või 100 milliliitri turustatava toote kohta ja vajaduse korral tarvitamiseks ettenähtud tootekoguse kohta.Kui energiasisaldus on alla 50 kilodžauli (12 kilokalorit) 100 grammi või 100 milliliitri turustatava toote kohta, võib need andmed asendada sõnadega "energiasisaldus alla 50 kilodžauli (12 kilokalorit) 100 grammi toote kohta" või "energiasisaldus alla 50 kilodžauli (12 kilokalorit) 100 milliliitri toote kohta".4. Nende toodete märgistuse erinõuded, mille kohta on välja antud eridirektiiv, kehtestatakse kõnealuse direktiiviga.Artikkel 81. Artiklis 1 nimetatud tooteid lubatakse jaemüügiturule üksnes pakendatult ja pakend peab tooted üleni katma.2. Liikmesriigid võivad siiski jaemüügi puhul lubada erandeid nendest sätetest, tingimusel et müügilepaneku ajal on tootele lisatud artiklis 7 sätestatud üksikasjad.Artikkel 9Nende eritoiduks ettenähtud toiduainete tõhusa järelevalve tagamiseks, mis ei kuulu I lisas loetletud rühmadesse, kohaldatakse järgmisi erisätteid:1) eespool nimetatud toote esmakordsel turuleviimisel teavitab valmistaja, või kui toode on valmistatud kolmandas riigis, importija, selle liikmesriigi pädevat asutust, kus toodet turustatakse, esitades toote märgistuse näidise;2) kui sama toode viiakse seejärel turule teises liikmesriigis, esitab valmistaja või vajaduse korral importija selle liikmesriigi pädevale asutusele sama teabe koos märkega esimese teate saaja kohta;3) vajaduse korral antakse pädevale asutusele õigus valmistajalt või vajaduse korral importijalt nõuda, et koos artikli 7 lõike 3 punktis a ettenähtud teabega esitataks teadustööd ja andmed, mis kinnitavad toote vastavust artikli 1 lõikele 2. Kui kõnealused teadustööd on avaldatud üldkättesaadavas trükises, piisab viitest sellele trükisele;4) liikmesriigid teatavad komisjonile käesolevas artiklis nimetatud pädevate asutuste nimed ja muud vajalikud andmed nende kohta.Komisjon avaldab selle teabe Euroopa Ühenduste Teatajas.Käesoleva lõike üksikasjalikud rakenduseeskirjad võib vastu võtta artiklis 13 sätestatud korras;5) neli aastat pärast käesolevast direktiivist teatamist edastab komisjon nõukogule aruande käesoleva artikli rakendamise kohta, vajaduse korral koos asjakohaste ettepanekutega.Artikkel 101. Liikmesriigid ei või koostise, valmistamisandmete, esitluse või märgistuse tõttu keelata ega piirata artiklis 1 nimetatud toodetega kauplemist, mis vastavad käesolevale direktiivile ja vajaduse korral käesoleva direktiivi rakendamiseks vastuvõetud direktiividele.2. Lõige 1 ei mõjuta siseriiklikke sätteid, mida kohaldatakse siis, kui ei ole vastu võetud direktiive käesoleva direktiivi rakendamiseks.Artikkel 111. Kui liikmeriigil on üksikasjalikud põhjendused selle kohta, et eritoiduks ettenähtud toiduaine, mis ei kuulu I lisas loetletud rühmadesse, ei vasta artikli 1 lõike 2 sätetele või on inimeste tervisele ohtlik, ehkki see on vabas ringluses ühes või mitmes liikmesriigis, võib see liikmesriik kõnealuse tootega kauplemise oma territooriumil ajutiselt peatada või seda piirata. Ta teatab sellest viivitamata komisjonile ja teistele liikmesriikidele ning põhjendab oma otsust.2. Komisjon uurib niipea kui võimalik asjaomase liikmeriigi esitatud põhjendusi, konsulteerib liikmesriikidega alalise toiduainekomitee raames ning esitab seejärel viivitamata oma arvamuse ja võtab vajalikud meetmed.3. Kui komisjon leiab, et siseriiklikku meedet tuleb muuta või seda mitte kasutada, algatab ta nõuetekohaste meetmete vastuvõtmiseks artiklis 13 ettenähtud menetluse.Artikkel 121. Kui liikmesriigil on uue teabe saamise või eridirektiivi vastuvõtmise tõttu olemasoleva teabe ümberhindamise tulemusena üksikasjalikud põhjendused selle kohta, et eritoiduks ettenähtud toiduaine on inimeste tervisele ohtlik, kuigi vastab asjaomase eridirektiivi sätetele, võib see liikmesriik kõnealuse tootega kauplemise oma territooriumil ajutiselt peatada või seda piirata. Ta teatab sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning põhjendab oma otsust.2. Komisjon uurib niipea kui võimalik asjaomase liikmeriigi esitatud põhjendusi, konsulteerib liikmesriikidega alalise toiduainekomitee raames ning esitab seejärel viivitamata oma arvamuse ja võtab vajalikud meetmed.3. Kui komisjon leiab, et lõikes 1 nimetatud raskuste lahendamiseks ja inimeste tervise kaitse tagamiseks on vaja käesolevat direktiivi või eridirektiivi muuta, algatab ta nende muudatuste vastuvõtmiseks artiklis 13 ettenähtud menetluse. Kaitsemeetmed vastu võtnud liikmesriik võib sel juhul nende kohaldamist jätkata kuni muudatuste vastuvõtmiseni.Artikkel 13Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud menetlust, esitab eesistuja asja kas omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel alalisele toiduainekomiteele (edaspidi "komitee").Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Komitee esitab oma arvamuse eelnõu kohta tähtaja jooksul, mille eesistuja määrab lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.Kui meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole kolme kuu jooksul alates ettepaneku saamise kuupäevast otsust teinud, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 14Direktiiv 77/94/EMÜ tunnistatakse kehtetuks.Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ja neid loetakse vastavalt II lisas esitatud vastavustabelile.Artikkel 151. Liikmesriigid muudavad oma õigus- ja haldusnorme nii, et need:- lubavad käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist alates 16. maist 1990,- keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise alates 16. maist 1991.Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Lõige 1 ei mõjuta neid siseriiklikke sätteid, mida kohaldatakse eritoiduks ettenähtud teatavate toiduainerühmade suhtes artiklis 4 nimetatud direktiivide puudumise korral.Artikkel 16Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 3. mai 1989Nõukogu nimeleesistujaP. Solbes[1] EÜT C 124, 23.5.1986, lk 7 ja EÜT C 161, 19.6.1987, lk 12.[2] EÜT C 99, 13.4.1987, lk 54 ja EÜT C 120, 16.5.1989.[3] EÜT C 328, 22.12.1986, lk 9.[4] EÜT L 26, 31.1.1977, lk 55.[5] EÜT L 2, 3.1.1985, lk 22.[6] EÜT L 291, 19.11.1969, lk 9.[7] EÜT L 136, 20.5.1974, lk 1.[8] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1.[9] Vt EÜT L 186, 30.6.1989, lk 17.--------------------------------------------------I LISAEritoitude valmistamiseks ettenähtud toiduainerühmad, mille kohased erisätted kehtestatakse eridirektiividega [1]1. Imikute piimasegud2. Piimal põhinev jätkupiimasegu ja muud jätkupiimasegud3. Imikutoit4. Vähese energiasisaldusega toiduained ja toiduained, mille energiasisaldust on kaalujälgimiseks vähendatud5. Meditsiiniliseks eriotstarbeks mõeldud dieettoidud6. Vähese naatriumisisaldusega toiduained, sealhulgas vähese naatriumisisaldusega või naatriumivabad dieetsoolad7. Gluteenivabad toiduained8. Toiduained, mis on mõeldud eelkõige sportlastele suurest lihaste pingutamisest tingitud energiakao korvamiseks9. Toiduained, mis on mõeldud süsivesikute metabolismi häirete (diabeet) all kannatavatele inimestele[1] Arvestatakse, et käesolev direktiiv ei mõjuta neid tooteid, mis on selle vastuvõtmise ajal juba turul.--------------------------------------------------II LISAVASTAVUSTABELDirektiiv 77/94/EMÜ | Käesolev direktiiv |Artikli 1 lõige 1 | Artikli 1 lõige 1 |Artikli 1 lõige 2 | Artikli 2 lõige 2 |Artikli 1 lõige 3 | — |Artikli 2 lõige 1 | Artikli 3 lõige 1 |Artikli 2 lõige 2 esimene lõik | Artikli 2 lõige 1 |Artikli 2 lõige 2 teine lõik | — |Artikli 2 lõige 3 | Artikli 2 lõige 2 |Artikli 2 lõige 4 | Artikli 2 lõige 3 |Artikkel 3 | Artikli 3 lõige 2 |— | Artikkel 4 |Artikli 4 lõige 1 | Artikli 6 lõige 1 |Artikli 4 lõige 2 | Artikkel 5 |Artikli 4 lõige 3 | Artikli 6 lõige 2 |Artikli 5 lõige 1 | Artikli 7 lõige 1 |Artikli 5 lõige 2 punkt a | Artikli 7 lõige 2 |Artikli 5 lõige 2 punktid b ja c | Artikli 7 lõige 3 punktid a ja b |Artikli 5 lõige 2 punkt d | — |Artikli 5 lõige 2 punkt e | Artikli 7 lõige 4 |Artikli 5 lõige 3 | — |Artikkel 6 | Artikkel 8 |— | Artikkel 9 |Artikli 7 lõige 1 | Artikli 10 lõige 1 |— | Artikli 10 lõige 2 |Artikli 7 lõige 2 | — |Artikkel 8 | — |— | Artikkel 11 |— | Artikkel 12 |Artikkel 9 | Artikkel 13 |Artikkel 10 | — |Artikkel 11 | — |— | Artikkel 14 |Artikkel 12 | Artikkel 15 |Artikkel 13 | Artikkel 16 |— | I lisa |--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 1999/32/EÜ, 26. aprill 1999, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes ja millega muudetakse direktiivi 93/12/EMÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0032

Euroopa Liidu Teataja L 121 , 11/05/1999 Lk 0013 - 0018

		Nõukogu direktiiv 1999/32/EÜ,26. aprill 1999,mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes ja millega muudetakse direktiivi 93/12/EMÜEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 130s lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189c sätestatud korras [3]ning arvestades, et:(1) asutamisepingu artikli 130r põhimõtete alusel teostatava ühenduse keskkonnapoliitika eesmärk ja põhimõte, mis on sätestatud keskkonda käsitlevates tegevusprogrammides ning eriti viiendas keskkonnaalases tegevusprogrammis, [4] on eelkõige tõhusalt kaitsta kõiki inimesi tunnustatud ohtude eest, mis tulenevad vääveldioksiidiheitmetest, ning kaitsta keskkonda, vältides kriitilist saastekoormust ja saastetaset ületavat väävli sadestumist;(2) asutamislepingu artiklis 129 on ette nähtud, et tervisekaitse nõuded peavad olema ühenduse muu poliitika koostisosa; samuti on asutamislepingu artikli 3 punktis o ette nähtud, et ühenduse tegevus peab kaasa aitama tervisekaitse kõrge taseme saavutamisele;(3) vääveldioksiidiheitmetel on märkimisväärne osa ühenduse hapestumisprobleemis; vääveldioksiidil on ka otsene mõju inimeste tervisele ja keskkonnale;(4) hapestumine ja atmosfääris leiduv vääveldioksiid kahjustavad tundlikke ökosüsteeme, vähendavad bioloogilist mitmekesisust ja kahandavad puhkamisväärtusi ning kahjustavad taimekasvatust ja metsade kasvu; linnades sadavad happevihmad võivad oluliselt kahjustada ehitisi ning arhitektuuripärandit; vääveldioksiidi saaste võib märkimisväärselt mõjutada ka inimeste tervist, eriti nende inimrühmade tervist, kes põevad hingamisteede haigusi;(5) hapestumine on piiriülene nähtus, mis nõuab nii ühenduse, riigi kui ka kohalikke lahendusi;(6) vääveldioksiidiheitmed aitavad kaasa tahkete osakeste moodustumisele atmosfääris;(7) ühendus ja üksikud liikmesriigid on ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni lepinguosalised; ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni teises protokollis piiriülese vääveldioksiidisaaste kohta nähakse ette, et lepinguosalised peaksid vääveldioksiidi heitmeid vähendama vastavalt 30 % või enam, nagu see oli määratletud esimeses protokollis, ning ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni teine protokoll põhineb eeldusel, et mõnel tundlikul alal jätkatakse kriitilise saastekoormuse ja saastetaseme ületamist; kui soovitakse järgida viienda keskkonnaalase tegevusprogrammi eesmärke, tuleb võtta vääveldioksiidiheitmete vähendamiseks täiendavaid meetmeid; seetõttu peaksid osalisriigid edaspidi märkimisväärselt vähendama vääveldioksiidiheitmeid;(8) õlis ja söes vähesel hulgal looduslikult esinevat väävlit on aastakümnete jooksul peetud vääveldioksiidiheitmete valdavaks allikaks, need heitmed on happevihmade peamised tekitajad ning paljudes linna- ja tööstuspiirkondades esineva õhusaaste suurimad põhjustajad;(9) komisjon on hiljuti avaldanud teatise, mis käsitleb tasuvat strateegiat võitluses hapestumise vastu ühenduses; teatavate vedelkütuste põlemisest tekkivate vääveldioksiidiheitmete kontrollimine on määratletud selle tasuva strateegia lahutamatu osana; ühendus tunnistab, et on vaja meetmeid ka kõigi teiste kütuste osas;(10) uuringud on näidanud, et kasu, mida saadakse väävliheitmete vähendamisel kütuste väävlisisalduse vähendamise teel, on tihti märkimisväärselt suurem kui käesolevast direktiivist tööstusele tulenevad hinnangulised kulud, ja vedelkütuste väävlisisalduse vähendamise tehnoloogia on olemas ning see on ennast hästi tõestanud;(11) vastavalt asutamislepingu artiklis 3b osutatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetele ei saa eraldi tegutsevad liikmesriigid tõhusalt vähendada teatavate vedelkütuste põletamisest tekkivaid vääveldioksiidiheitmeid; kooskõlastamata tegevus ei taga soovitud eesmärgi saavutamist, võib põhjustada soovimatuid tagajärgi ning tuua kaasa märkimisväärse ebakindluse mõjutatud kütusetoodete turul; seoses vajadusega vähendada vääveldioksiidiheitmeid kõikjal üle ühenduse on tõhusam võtta meetmeid ühenduse tasandil; käesolev direktiiv piirdub miinimumnõuetega, mis on vajalikud soovitava eesmärgi saavutamiseks;(12) nõukogu 23. märtsi 1993. aasta direktiivis 93/12/EMÜ, milles käsitletakse teatavate vedelkütuste väävlisisaldust, [5] paluti komisjonil esitada nõukogule ettepanek gaasiõli väävlisisalduse madalamate piirnormide ja lennukipetrooli uute piirnormide kohta; tasuvusuuringute põhjal on kohane kehtestada teiste vedelkütuste, eelkõige raskete kütteõlide, laevamasuudi, laeva kergete kütteõlide ja gaasiõlide väävlisisalduse piirmäärad;(13) kooskõlas asutamislepingu artikliga 130t ei tohiks see direktiiv takistada liikmesriikidel säilitamast või kasutusele võtmast ka karmimaid kaitsemeetmeid; need meetmed peavad olema kooskõlas asutamislepinguga ja neist tuleb teatada komisjonile;(14) enne uute ja karmimate kaitsemeetmete võtmist peab liikmesriik teatama komisjonile uute meetmete eelnõud kooskõlas nõukogu 28. märtsi 1983. aasta direktiiviga 83/189/EMÜ, milles on sätestatud tehnilisi standardeid ja eeskirju puudutava teabe esitamise kord; [6](15) raske kütteõli väävlisisalduse piirmäära kehtestamisel on kohane sätestada erandid nendele liikmesriikidele ja piirkondadele, mille keskkonnatingimused seda võimaldavad;(16) raske kütteõli väävlisisalduse piirmäära kehtestamisel on kohane sätestada erandid ka nende kasutamisele põletusseadmetes, mis vastavad heitmete piirväärtustele, mis on kehtestatud nõukogu 24. novembri 1988. aasta direktiivis 88/609/EMÜ teatavate suurtest põletusseadmetest lähtuvate saasteainete õhku pääsemise piiramise kohta; [7] seoses direktiivi 88/609/EMÜ peatselt tehtavate muudatustega võib olla vajalik ka käesolev direktiiv läbi vaadata ning teha selle teatavatesse sätetesse muudatusi, kui see on kohane;(17) käesoleva direktiivi artikli 3 lõike 3 punkti i alapunkti c rakendusalast välja arvatud rafineerimistehaste põletusseadmete puhul ei tohi nende seadmete vääveldioksiidiheitmete keskmine ületada direktiivis 88/609/EMÜ või selle direktiivi mis tahes tulevases muudatuses kehtestatud piirmäärasid; käesoleva direktiivi rakendamisel peaksid liikmesriigid pidama silmas, et kütuste asendamine, välja arvatud artikli 2 alusel, ei tohiks tuua kaasa hapestavate saasteainete heitmete suurenemist;(18) gaasiõlide väävlisisalduse 0,2 %-line piirväärtus on juba kehtestatud direktiivi 93/12/EMÜ alusel; see piirväärtus tuleks muuta 0,1 %-liseks kuni 1. jaanuarini 2008;(19) vastavalt 1994. aasta ühinemisaktile on Austriale ja Soomele tehtud alates ühinemise päevast neljaks aastaks erand seoses direktiivi 93/12/EMÜ sätetega gaasiõli väävlisisalduse osas;(20) meretranspordis merelaevadel kasutatavate gaasiõlide väävlisisalduse 0,2 %-line piirväärtus (alates aastast 2000) ja 0,1 %-line piirväärtus (alates aastast 2008) võivad kaasa tuua tehnilisi ja majanduslikke probleeme Kreekas kogu selle territooriumil, Hispaanias Kanaari saartel, Prantsusmaal Prantsuse ülemeredepartemangudes ja Portugalis Madeira ja Assoori saarestikus; Kreekale, Kanaari saartele, Prantsuse ülemeredepartemangudele ning Madeira ja Assoori saarestikule tehtaval erandil ei tohiks olla negatiivne mõju meretranspordis kasutatava gaasiõli turule ning tuleb tagada, et meretranspordis kasutatava gaasiõli eksport Kreekast, Kanaari saartelt, Prantsuse ülemeredepartemangudest ning Madeira ja Assoori saarestikust teistesse liikmesriikidesse vastaks importivas liikmesriigis kehtivatele nõuetele; seetõttu tuleks Kreekale, Kanaari saartele, Prantsuse ülemeredepartemangudele ning Madeira ja Assoori saarestikule teha erand meretranspordis kasutatava gaasiõli väävlisisalduse piirväärtuse osas;(21) kõrge väävlisisaldusega laevamasuudi põletamisega laevanduses tekkivad väävliheitmed põhjustavad vääveldioksiidi saastet ja hapestumisprobleeme; ühendus toetab jätkuvalt SOx–heitmete suhtes tundlike piirkondade tõhusamat kaitsmist ja laevamasuudi normaalse piirväärtuse vähendamist (seniselt 4,5 %lt) MARPOLi konventsiooni raames praegu peetavatel ja tulevastel läbirääkimistel Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis (IMO); tuleks jätkata ühenduse algatust muuta Põhjameri/La Manche'i väin madala SOx-heitmete tasemega eripiirkonnaks;(22) on vaja põhjalikumalt uurida hapestumise mõju ökosüsteemidele ja inimorganismile; ühendus toetab selliste teadusuuringute korraldamist teadusuuringute viienda raamprogrammi [8] raames;(23) häirete tekkimisel toorõli, petrooleumitoodete või muude süsivesinike tarnimisel võib komisjon lubada liikmesriigi territooriumil kõrgema piirmäära kohaldamist;(24) liikmesriigid peaksid looma käesoleva direktiivi sätete täitmise järelevalveks kohase mehhanismi; aruanded vedelkütuste väävlisisalduse kohta tuleks esitada komisjonile;(25) selguse huvides on vaja muuta direktiivi 93/12/EMÜ,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Eesmärk ja rakendusala1. Käesoleva direktiivi eesmärk on vähendada teatavate vedelkütuste põletamisel tekkivaid vääveldioksiidiheitmeid ning sel teel nõrgendada kõnealuste heitmete kahjulikku toimet inimestele ja keskkonnale.2. Teatavate toornaftast saadud vedelkütuste põletamisel tekkivate vääveldioksiidiheitmete vähendamine saavutatakse siis, kui kõnealuste kütuste kasutamise tingimuseks liikmesriikide territooriumil kehtestatakse nende väävlisisalduse piirmäärad.Käesolevas direktiivis kehtestatud toornaftast saadud vedelkütuste väävlisisalduse piirmäärasid ei kohaldata:a) - merelaevadel kasutatavatele toornaftast saadud vedelkütustele, välja arvatud kütused, mida hõlmab artikli 2 lõike 3 määratlus,- laeva kergele kütteõlile, mida kasutavad kolmanda riigi ja liikmesriigi vahelist piiri ületavad laevad;b) enne lõplikku põletamist töötlemiseks mõeldud kütustele;c) naftatöötlemistööstuses töödeldavatele kütustele.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1) raske kütteõli:- CN-koodide 27100071 — 27100078 alla kuuluv mis tahes toornaftast saadud vedelkütus, või- mis tahes toornaftast saadud vedelkütus, välja arvatud punktides 2 ja 3 määratletud gaasiõli, mis oma destillatsiooniulatuse tõttu kuulub kütusena kasutatavate raskeõlide kategooriasse, mille mahust üle 65 % (kaasa arvatud kaod) destilleerub temperatuuril 250 °C ASTM D86 meetodi järgi. Kui destillatsiooni ei saa ASTM D86 meetodi järgi kindlaks määrata, klassifitseeritakse naftasaadus samuti raske kütteõlina;2) gaasiõli:- CN-koodide 27100067 — 27100068 alla kuuluv mis tahes toornaftast saadud vedelkütus, või- mis tahes toornaftast saadud vedelkütus, mis oma destillatsiooniulatuse tõttu kuulub kütusena kasutatavate keskmiste destillaatide kategooriasse ja mille mahust vähemalt 85 % (kaasa arvatud kaod) destilleerub temperatuuril 350 °C ASTM D86 meetodi järgi.Käesolev määratlus ei hõlma diislikütust, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiivi 98/70/EÜ (bensiini ja diislikütuse kvaliteedi ja nõukogu direktiivi 93/12/EMÜ muutmise kohta) [9] artikli 2 lõikes 2. Käesolev määratlus ei hõlma ka kütuseid, mida kasutatakse liikurmasinates ja põllumajandustraktorites;3) laeva kerge kütteõli — meretranspordis kasutatavad kütused, mis vastavad punkti 2 määratlusele või mille viskoossus või tihedus kuuluvad ISO 8217 (1996) I tabelis määratletud meredestillaatide viskoossus- või tihedusvalikute alla;4) ASTM meetod — American Society for Testing and Materials'i standardimääratluste ning nafta ja määrdeainete spetsifikatsioonide 1976. aasta väljaandes sätestatud meetodid;5) põletusseade — mis tahes tehniline seade, milles oksüdeeritakse kütuseid tekkiva soojuse kasutamiseks;6) kriitiline saastekoormus — kvantitatiivne hinnang ühe või mitme saasteainega kokkupuute kohta, vastavalt praegustele teadmistele puudub allpool seda märkimisväärne kahjulik toime keskkonna tundlikele osadele.Artikkel 3Raske kütteõli maksimaalne väävlisisaldus1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et alates 1. jaanuarist 2003 ei kasutata nende territooriumil raskeid kütteõlisid, mille väävlisisaldus ületab 1,00 % massist.2. Kui täidetakse vääveldioksiidi õhukvaliteedi standardeid, mis on sätestatud direktiivis 80/779/EMÜ [10] või mis tahes teises ühenduse õigusaktis, millega tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse need standardid, ja täidetakse muid asjakohaseid ühenduse sätteid ning kui heitmed ei põhjusta kriitiliste saastekoormuste ületamist üheski liikmesriigis, võib liikmesriik lubada kasutada kogu oma territooriumil või mõnes selle osas raskeid kütteõlisid, mille väävlisisaldus on 1,00—3,00 % massist. Seda lubatakse ainult seni, kuni liikmesriigi heitmed ei põhjusta kriitiliste saastekoormuste ületamist mis tahes liikmesriigis.3. i) Kui pädevate asutuste heitmeseirest ei tulene teisiti, ei kohaldata lõikeid 1 ja 2 rasketele kütteõlidele, mida kasutatakse:a) põletusseadmetes, mis kuuluvad direktiivi 88/609/EMÜ reguleerimisalasse, mida loetakse uuteks seadmeteks vastavalt selle direktiivi artikli 2 lõikes 9 esitatud määratlusele ja mis vastavad selle direktiivi artiklis 4 ja IV lisas kehtestatud nende seadmete vääveldioksiidi lubatud heitkogusele;b) muudes põletusseadmetes, mis ei kuulu punkti a reguleerimisalasse, kui seadme vääveldioksiidiheide on väiksem kui 1700 mg/Nm3 või sellega võrdne, kusjuures suitsugaasi hapnikusisaldus on 3 % mahust kuivaines;c) põletamisel rafineerimistehastes, kui rafineerimistehase kõikide seadmete (välja arvatud punkti a reguleerimisalasse kuuluvad põletusseadmed) keskmine vääveldioksiidiheitmete hulk kuus, olenemata kasutatavast kütuseliigist või kütusekombinatsioonist, on iga liikmesriigi enda kehtestatavates piirides, mis ei tohi ületada 1700 mg/Nm3.ii) Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et ilma pädeva asutuse väljastatud loata, milles määratakse kindlaks lubatud heitkogus, ei rakendata tööle ühtki rasket kütteõli kasutavat põletusseadet, mille väävlikontsentratsioon ületab lõikes 1 osutatut.4. Lõike 3 sätted vaadatakse läbi ja kui direktiivi 88/609/EMÜ mis tahes tulevased muudatused seda eeldavad, tehakse neisse muudatused.5. Kui liikmesriik kasutab lõikes 2 osutatud võimalusi, teatab ta sellest vähemalt 12 kuud varem komisjonile ja avalikkusele. Komisjonile tuleb esitada piisavalt teavet, et ta saaks hinnata, kas lõikes 2 osutatud kriteeriumid on täidetud. Komisjon teavitab teisi liikmesriike.Komisjon tutvub kavandatavate meetmetega kuue kuu jooksul alates liikmesriigi esitatud teabe saamisest ja teeb vastavalt artiklis 9 sätestatud korrale otsuse, mille ta edastab liikmesriikidele. Asjaomaste liikmesriikide poolt komisjonile esitatud teabe alusel vaadatakse see otsus iga kaheksa aasta järel läbi artiklis 9 sätestatud korras.Artikkel 4Gaasiõli maksimaalne väävlisisaldus1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et nende territooriumil ei kasutataks gaasiõlisid, kaasa arvatud laeva kergeid kütteõlisid:- alates juulist 2000, kui nende väävlisisaldus ületab 0,20 % massist,- alates 1. jaanuarist 2008, kui nende väävlisisaldus ületab 0,10 % massist.2. Erandina lõikest 1 võib Hispaania Kanaari saartel, Prantsusmaa Prantsuse ülemeredepartemangudes, Kreeka kogu oma territooriumil või osal territooriumist ning Portugal Madeira ja Assoori saarestikus lubada kasutada meretranspordis gaasiõlisid, mille väävlisisaldus ületab lõikes 1 kehtestatud määrasid.3. Kui täidetakse vääveldioksiidi õhukvaliteedi standardeid, mis on sätestatud direktiivis 80/779/EMÜ või mis tahes teises ühenduse õigusaktis, millega tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse need standardid, ja täidetakse muid asjakohaseid ühenduse sätteid ning kui heitmed ei põhjusta kriitiliste saastekoormuste ületamist üheski liikmesriigis, võib liikmesriik lubada kasutada kogu oma territooriumil või selle mõnes osas gaasiõli, mille väävlisisaldus on 0,10—0,20 % massist. Seda lubatakse ainult seni, kuni liikmesriigi heitmed ei põhjusta kriitiliste saastekoormuste ületamist mis tahes liikmesriigis ja see ei kesta kauem kui 1. jaanuarini 2013.4. Kui liikmesriik kasutab lõikes 3 osutatud võimalusi, teatab ta sellest vähemalt 12 kuud varem komisjonile ja avalikkusele. Komisjonile tuleb esitada piisavalt teavet, et ta saaks hinnata, kas lõikes 3 osutatud kriteeriumid on täidetud. Komisjon teavitab teisi liikmesriike.Komisjon tutvub kavandatavate meetmetega kuue kuu jooksul alates liikmesriigi esitatud teabe saamisest ja teeb vastavalt artiklis 9 sätestatud korrale otsuse, mille ta edastab liikmesriikidele.Artikkel 5Muutused kütuste tarnimiselKui seoses järsu muutusega toornafta, naftatoodete või muude süsivesinike tarnimisel tekib liikmesriigil raskusi artiklites 3 ja 4 osutatud maksimaalsete väävlisisaldusmäärade kohaldamisel, teatab liikmesriik sellest komisjonile. Komisjon võib lubada selle liikmesriigi territooriumil kohaldada kõrgemat määra ajavahemikus, mis ei ületa kuut kuud; ta teatab oma otsusest nõukogule ja liikmesriikidele. Iga liikmesriik võib selle otsuse ühe kuu jooksul nõukokku läbivaatamiseks saata. Nõukogu võib kahe kuu jooksul kvalifitseeritud häälteenamusega vastu võtta teistsuguse otsuse.Artikkel 6Proovivõtmine ja analüüs1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed kontrollimaks proovivõtmise teel, et kasutatavate kütuste väävlisisaldus vastab artiklitele 3 ja 4. Proovivõtmine algab kuue jooksul pärast päeva, mil jõustub asjakohane kütuse maksimaalse väävlisisalduse piirmäär. Seda tehakse piisavalt sageli ja sellisel kombel, et proovid on uuritava kütuse suhtes representatiivsed.2. Väävlisisalduse kindlaksmääramise standardmeetod on kehtestatud järgmistes dokumentides:a) rasked kütteõlid ja laeva kerge kütteõli: ISO meetod 8754 (1992) ja PrEN ISO 14596;b) gaasiõli: EN meetod 24260 (1987), ISO 8754 (1992) ja PrEN ISO 14596.Vahekohtumeetod on PrEN ISO 14596. Kasutatavate gaasiõlide väävlisisalduse statistiline vastavustõendamine toimub vastavalt ISO standardile 4259 (1992).Artikkel 7Aruandmine ja läbivaatamine1. Artikli 6 kohaselt võetud proovide ja tehtud analüüside tulemuste alusel esitavad liikmesriigid igal aastal 30. juuniks komisjonile lühiaruande käesoleva direktiivi rakendusalasse kuuluvate ja nende territooriumil eelmisel kalendriaastal kasutatud vedelkütuste väävlisisalduse kohta. Aruandes on kokkuvõte artikli 3 lõike 3 alusel tehtud eranditest.2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule 31. detsembriks 2006 aruande, võttes aluseks muu hulgas lõike 1 alusel esitatud aastaaruanded ning õhukvaliteedi ja hapestumise täheldatud suundumused. Komisjon võib koos oma aruandega esitada ettepanekud, mille eesmärk on läbi vaadata käesolev direktiiv ja eelkõige igale kütuseliigile kehtestatud piirväärtused ning artikli 3 lõigetes 2 ja 3 ning artikli 4 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandid.3. Komisjon arutab, milliseid meetmeid tuleks võtta artikli 2 lõikes 3 määratlemata meretranspordis kasutatavate kütuste panuse vähendamiseks hapestumisel ja, kui see on asjakohane, teeb ettepaneku 2000. aasta lõpuks.Artikkel 8Direktiivi 93/12/EMÜ muudatused1. Direktiivi 93/12/EMÜ muudetakse järgmiselt:a) artikli 1 lõike 1 punkt a ja lõige 2 jäetakse välja;b) artikli 2 lõike 2 esimene lõik ja lõige 3 jäetakse välja;c) artiklid 3 ja 4 jäetakse välja.2. Lõiget 1 kohaldatakse alates 1. juulist 2000.Artikkel 9NõuandekomiteeKomisjoni abistab liikmesriikide esindajatest koosnev nõuandekomitee, mille eesistujaks on komisjoni esindaja.Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse, vajaduse korral hääletades.Arvamus protokollitakse; lisaks sellele on igal liikmesriigil õigus taotleda oma seisukoha protokollimist.Komisjon võtab komitee esitatud arvamust arvesse täiel määral. Komisjon informeerib komiteed, mil viisil komitee arvamust on arvestatud.Artikkel 10JõustamineLiikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 1. juulit 2000. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 11TrahvidLiikmesriigid määravad kindlaks trahvid, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud siseriiklike sätete rikkumise korral. Kindlaksmääratud trahvid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.Artikkel 12JõustumineDirektiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 13AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 26. aprill 1999Nõukogu nimeleesistujaJ. Fischer[1] EÜT C 190, 21.6.1997, lk 9 ja EÜT C 259, 18.8.1998, lk 5.[2] EÜT C 355, 21.11.1997, lk 1.[3] Euroopa Parlamendi 13. mai 1998. aasta arvamus (EÜT C 167, 1.6.1998, lk 111), nõukogu 6. oktoobri 1998. aasta ühine seisukoht (EÜT C 364, 25.11.1998, lk 20) ja Euroopa Parlamendi 9. veebruari 1999. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT C 138, 17.5.1993, lk 5.[5] EÜT L 74, 27.3.1993, lk 81.[6] EÜT L 109, 26.4.1983, lk 8. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 96/139/EÜ (EÜT L 32, 10.2.1996, lk 31).[7] EÜT L 336, 7.12.1988, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/66/EÜ (EÜT L 337, 24.12.1994, lk 83).[8] EÜT L 26, 1.2.1999, lk 1.[9] EÜT L 350, 28.12.1998, lk 58.[10] EÜT L 229, 30.8.1980, lk 30. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/692/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48).--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2014/82/EL, 24. juuni 2014 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/59/EÜ üldiste kutsealaste teadmiste ning meditsiiniliste ja vedurijuhiloaga seotud nõuete osas  EMPs kohaldatav tekst

text:
               25.6.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 184/11

         KOMISJONI DIREKTIIV 2014/82/EL,
   24. juuni 2014,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/59/EÜ üldiste kutsealaste teadmiste ning meditsiiniliste ja vedurijuhiloaga seotud nõuete osas
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta direktiivi 2007/59/EÜ ühenduse raudteesüsteemis vedureid ja ronge juhtivate vedurijuhtide sertifitseerimise kohta, (1) eriti selle artiklit 31,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivi 2007/59/EÜ II lisas on sätestatud, et mõlema silmaga nägemine pole nõutav juhul, kui nägemist on asjakohaselt korrigeeritud ja isikul on piisav kompenseerimiskogemus, ning ainult juhul, kui isik kaotas binokulaarse nägemise pärast tööleasumist. Säte on vastuolus direktiivi 2007/59/EÜ II lisa muude nägemisega seotud nõuetega ja võib takistada ohutuse kõrge taseme säilitamist raudteetranspordis.

               (2)

               Lisaks on teatavad direktiivi 2007/59/EÜ IV ja VI lisas sätestatud juhiluba ja sertifikaate käsitlevad nõuded ebaselged, mistõttu neid rakendatakse liikmesriigiti erinevalt ja see takistab kokkuvõttes ühtse lubadesüsteemi kehtestamist liidu vedurijuhtidele.

               (3)

               7. mail 2012 andis Euroopa Raudteeagentuur Euroopa Komisjonile nõu seoses direktiivi 2007/59/EÜ II, IV ja VI lisa muutmisega. Vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 31 konsulteeriti Euroopa sotsiaaldialoogi komitees esindatud ametiasutustega.

               (4)

               Vedurijuhtidele, kes said või saavad vedurijuhiloa kooskõlas direktiiviga 2007/59/EÜ enne käesoleva direktiivi kohaldamiskuupäeva, tuleks kehtestada üleminekumeetmed.

               (5)

               Seepärast tuleks direktiivi 2007/59/EÜ vastavalt muuta.

               (6)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas direktiivi 2007/59/EÜ artikli 32 lõike 1 kohaselt komisjoni abistava komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2007/59/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               II lisa muudetakse järgmiselt.
               Punktis „1.2. Nägemine” asendatakse seitsmes taane järgmisega:

                           „—

                           mõlema silmaga nägemine: normaalne;”.

               2)

               IV lisa asendatakse käesoleva direktiivi I lisaga.

               3)

               VI lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi II lisas sätestatule.

         Artikkel 2
   Vedurijuhid, kes said või saavad vedurijuhiloa kooskõlas direktiiviga 2007/59/EÜ enne käesoleva direktiivi kohaldamiskuupäeva, millele osutatakse käesoleva direktiivi artikli 3 lõikes 1, loetakse selle nõuetele vastavateks.
   Artikkel 3
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. juuliks 2015. Liikmesriigid edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Nad kohaldavad neid norme alates 1. jaanuarist 2016.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   3.   Käesoleva direktiivi ülevõtmise ja rakendamise kohustust ei kohaldata Küprose Vabariigi ja Malta Vabariigi suhtes seni, kuni nende territooriumile ei ole rajatud raudteesüsteemi.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 24. juuni 2014

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  ELT L 315, 3.12.2007, lk 51.

      I LISA

            „IV LISA
            VEDURIJUHILOAGA SEOTUD ÜLDISED KUTSEALASED TEADMISED JA NÕUDED
            Üldkoolituse eesmärk on anda üldisi teadmisi kõigi vedurijuhi ametiga seotud asjakohaste aspektide kohta. Üldkoolitusel keskendutakse üldistele teadmistele ja põhimõtetele, mida rakendatakse sõltumata veeremi tüübist või infrastruktuurist. Koolitust võib korraldada ilma praktiliste ülesanneteta.
            Pädevus spetsiifilist liiki veeremi või infrastruktuuriga seotud ohutus- ja kasutuseeskirjade ning -võtete osas ei kuulu üldteadmiste alla. Koolitus spetsiifilist liiki veeremi või infrastruktuuriga seotud pädevuse andmiseks on seotud vedurijuhi sertifikaadiga ning seda täpsustatakse V ja VI lisas.
            Üldkoolitus hõlmab punktides 1 kuni 7 nimetatud teemasid. Teemad ei ole loetletud tähtsuse järjekorras.
            Loetelus kasutatavad tegusõnad näitavad õppuri saavutatava pädevuse laadi. Nende tähendust selgitatakse järgmises tabelis.

                        Pädevuse laad

                        Kirjeldus

                        tundma, kirjeldama

                        kirjeldab suhete mõistmiseks vajalike teadmiste (andmed, faktid) omandamist

                        mõistma, kindlaks tegema

                        kirjeldab konteksti kindlakstegemist ja meeldejätmist, tööülesannete täitmist ja probleemide lahendamist teatavas raamistikus

                        1)

                        Vedurijuhi töö, töökeskkond, roll ja ülesanded raudteetranspordis, vedurijuhi tööülesannetega seotud ametialased ja isiklikud nõudmised:

                                    a)

                                    tunda üldjoontes raudteetranspordis ja -ohutuses kohaldatavaid õigusakte ja eeskirju (vedurijuhtide sertifitseerimise, ohtlike kaupade, keskkonnakaitse, tuleohutusega jne seotud nõuded ja menetlused);

                                    b)

                                    mõista tööga kaasnevaid erinõudeid ning ametialaseid ja isiklikke nõudmisi (töötamine põhiliselt üksi, vahetustega töö 24-tunnise tsükli kaupa, isikukaitsevahendid ja ohutus, dokumentide lugemine ja ajakohastamine jne);

                                    c)

                                    mõista, millised toimimisviisid on ohutuse seisukohalt oluliste ülesannete täitmisel sobivad (ravimid, alkohol, narkootikumid ja muud psühhoaktiivsed ained, stress, väsimus jne);

                                    d)

                                    teha kindlaks viite- ja töödokumendid (nt eeskirjad, marsruudiraamat, vedurijuhi käsiraamat jne);

                                    e)

                                    teha kindlaks asjaomaste isikute kohustused ja tööülesanded;

                                    f)

                                    mõista, kui oluline on tööülesannete täitmise ja töömeetodite juures täpsus;

                                    g)

                                    mõista töötervishoidu ja -ohutust (nt nõuded käitumiseks raudteerööbastel või nende lähedal, käitumisnõuded turvaliselt vedurile minemiseks või sellelt maha tulemiseks, ergonoomia, personali ohutuseeskirjad, isikukaitsevahendid jne);

                                    h)

                                    tunda käitumisoskusi ja -põhimõtteid (stressiga toimetulek, erakorralised olukorrad jne);

                                    i)

                                    tunda keskkonnakaitse põhimõtteid (keskkonnasäästlik sõidustiil jne).

                        2)

                        Raudteetehnoloogiad, sealhulgas tööeeskirjade ohutuspõhimõtted:

                                    a)

                                    tunda raudteeohutuse põhimõtteid, norme ja sätteid;

                                    b)

                                    teha kindlaks asjaomaste isikute kohustused ja tööülesanded.

                        3)

                        Raudteeinfrastruktuuri üldpõhimõtted:

                                    a)

                                    tunda süsteemi- ja struktuuripõhimõtteid ning -parameetreid;

                                    b)

                                    tunda rööbaste, jaamade, sorteerimisjaamade üldomadusi;

                                    c)

                                    tunda raudtee-ehitisi (sillad, tunnelid, pöörded jne);

                                    d)

                                    tunda tööviise (üherööpmeline, kaherööpmeline raudtee jne);

                                    e)

                                    tunda märguandevahendeid ja rongijuhtimissüsteeme;

                                    f)

                                    tunda ohutusseadmeid (teljepuksi ülekuumenemise detektorid, tunnelite suitsuandurid jne);

                                    g)

                                    tunda energiaseadmeid (kontaktõhuliin, toiterööpad jne).

                        4)

                        Teabeedastuse üldpõhimõtted:

                                    a)

                                    tunda teabeedastuse olulisust, vahendeid ja korda;

                                    b)

                                    teha kindlaks isikud, kellega juht ühendust võtma peab, nende roll ja ülesanded (infrastruktuuri-ettevõtja personal, teiste rongitöötajate tööülesanded jne);

                                    c)

                                    teha kindlaks olukorrad/põhjused, mille korral on teabeedastus vajalik;

                                    d)

                                    mõista teabeedastusviise.

                        5)

                        Rongid, nende koosseis ning vedurite, vagunite, reisivagunite ja muude veeremite tehnilised nõuded:

                                    a)

                                    tunda üldisi veduriliike (elektri-, diisel-, auruvedur jne);

                                    b)

                                    kirjeldada sõiduki ehitust (kandevankrid, kere, juhikabiin, kaitsesüsteemid jne);

                                    c)

                                    tunda märgistamissüsteeme ja nende sisu;

                                    d)

                                    tunda dokumente rongi koosseisu kohta;

                                    e)

                                    tunda pidurisüsteeme ja arvutada pidurdustõhusust;

                                    f)

                                    määrata kindlaks rongi kiirus;

                                    g)

                                    määrata kindlaks maksimaalne koormus ja haakeseadmele mõjuvad jõud;

                                    h)

                                    tunda rongi juhtimissüsteemi tööpõhimõtet ja eesmärki.

                        6)

                        Üldiselt raudteetööga seotud ohud:

                                    a)

                                    mõista liiklusohutuse põhimõtteid;

                                    b)

                                    tunda raudteetööga seotud riske ja nende vähendamise vahendeid;

                                    c)

                                    tunda ohutusalaseid juhtumeid ja mõista, milline on sobiv käitumisviis/reaktsioon;

                                    d)

                                    tunda inimestega seotud õnnetusjuhtumite korral rakendatavaid toimimisviise (nt evakueerimine).

                        7)

                        Üldteadmised füüsikast:

                                    a)

                                    mõista ratastele mõjuvaid jõudusid;

                                    b)

                                    teha kindlaks kiirendamist ja pidurdamist mõjutavad tegurid (ilm, pidurdusseadmed, vähenenud haardumine, liivatamine jne);

                                    c)

                                    mõista elektrienergia põhimõtteid (vooluahelad, pinge mõõtmine jne).”

      II LISA
      VI lisa punkt 8 asendatakse järgmisega:

         „8.   KEELETESTID
         Vedurijuhid, kes peavad infrastruktuuri-ettevõtjaga oluliste ohutusküsimuste teemal suhtlema, peavad oskama asjaomase infrastruktuuri-ettevõtja poolt kindlaksmääratud keelt. Nende keeleoskus peab võimaldama neil aktiivselt ja tõhusalt suhelda igapäevastes, rasketes ja hädaolukordades.
         Vedurijuhid peavad oskama kasutada käitamise ja liikluskorralduse KTKdes määratletud sõnumi- ja sidemeetodit. Nad peavad suutma keelt mõista (kuulates ja lugedes) ja suhelda (suuliselt ja kirjalikult) tasemel B1 vastavalt Euroopa Nõukogu loodud Euroopa keeleõppe raamdokumendile (1).


title: Komisjoni direktiiv 92/37/EMÜ, 30. aprill 1992, millega kuueteistkümnendat korda kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0037

Euroopa Liidu Teataja L 154 , 05/06/1992 Lk 0030 - 0031 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 11 Lk 0046  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 11 Lk 0046

		Komisjoni direktiiv 92/37/EMÜ,30. aprill 1992,millega kuueteistkümnendat korda kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigusnormide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud direktiiviga 92/32/EMÜ, [2] eriti selle artiklit 19,ning arvestades, et:direktiivi 67/548/EMÜ I lisa sisaldab ohtlike ainete loetelu, milles on esitatud ka üksikasjalik liigitamise ja märgistamise kord iga aine kohta; I lisas esitatud ohtlike ainete nimekirja läbivaatamisest nähtub, et seda nimekirja on vaja kohandada praeguste teadmistega teaduse ja tehnika vallas; nimetatud nimekirja on vaja lisada ainete arv, millest on teatatud komisjonile vastavalt käesolevale direktiivile;käesoleva direktiivi sätted on kooskõlas ohtlike ainete ja valmististe kaubanduses tehniliste tõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 67/548/EMÜ I lisa muudetakse järgmiselt.1. I lisas olevad kanded asendatakse käesoleva direktiivi I lisas olevate vastavate kannetega.2. Käesoleva direktiivi II lisas olevad kanded lisatakse esimest korda I lisasse.Artikkel 21. Liikmesriigid rakendavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikke õigus- ja haldusnorme hiljemalt 1. novembril 1993. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 30. aprill 1992Komisjoni nimelkomisjoni liigeCarlo Ripa Di Meana[1] EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.[2] EÜT L 154, 5.6.1992, lk 1.--------------------------------------------------I LISA ja II LISANimetatud lisad avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas L 154 A.(Vt osundatud Euroopa Ühenduste Teataja tagakaane siseküljel avaldatud märkust.)Vt komisjoni direktiiv 93/72/EMÜ, EÜT L 258, 16.10.1993, lk 29.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2014/103/EL, 21. november 2014 , millega kohandatakse kolmandat korda Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/68/EÜ (ohtlike kaupade siseveo kohta) lisasid teaduse ja tehnika arenguga  EMPs kohaldatav tekst

text:
               22.11.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 335/15

         KOMISJONI DIREKTIIV 2014/103/EL,
   21. november 2014,
   millega kohandatakse kolmandat korda Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/68/EÜ (ohtlike kaupade siseveo kohta) lisasid teaduse ja tehnika arenguga
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiivi 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta, (1) eriti selle artikli 8 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivi 2008/68/EÜ I lisa jaotises I.1, II lisa jaotises II.1 ning III lisa jaotises III.1 viidatakse rahvusvahelistes lepingutes kehtestatud sätetele, milles käsitletakse kõnealuse direktiivi artiklis 2 määratletud ohtlike kaupade sisevedu maanteel, raudteel ja siseveeteedel.

               (2)

               Kõnealuste rahvusvaheliste lepingute sätteid ajakohastatakse kord kahe aasta jooksul. Sellest tulenevalt kohaldatakse kõnealuste lepingute viimaseid muudetud versioone alates 1. jaanuarist 2015 ning üleminekuperiood kestab 30. juunini 2015.

               (3)

               Direktiivi 2008/68/EÜ I lisa jaotist I.1, II lisa jaotist II.1 ja III lisa jaotist III.1 tuleks vastavalt muuta.

               (4)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas ohtlike kaupade veo komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2008/68/EÜ muudatused
   Direktiivi 2008/68/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               I lisa jaotis I.1 asendatakse järgmisega:
               „I.1.   ADR

               Alates 1. jaanuarist 2015 kohaldatakse ADRi A ja B lisa, kusjuures sõna „lepinguosaline” asendatakse vajaduse korral sõnaga „liikmesriik”.”

               2)

               II lisa jaotis II.1 asendatakse järgmisega:
               „II.1.   RID

               Alates 1. jaanuarist 2015 kohaldatakse COTIFi C liites sisalduvat RIDi lisa, kusjuures sõna „RIDi osalisriik” asendatakse vajaduse korral sõnaga „liikmesriik”.”

               3)

               III lisa jaotis III.1 asendatakse järgmisega:
               „III.1.   ADN

               Alates 1. jaanuarist 2015 kohaldatakse ADNile lisatud eeskirju, samuti ADNi artikli 3 punkte f ja h ning artikli 8 lõikeid 1 ja 3, kusjuures sõna „lepinguosaline” asendatakse vajaduse korral sõnaga „liikmesriik”.”

         Artikkel 2
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juuniks 2015. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad neisse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud peamiste riiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 21. november 2014

            Komisjoni nimel

            president

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  ELT L 260, 30.9.2008, lk 13.


title: Neljas komisjoni direktiiv, 22. september 1983, millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ VI lisa

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31983L0496

Euroopa Liidu Teataja L 275 , 08/10/1983 Lk 0020 - 0021 Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 4 Lk 0129  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 15 Köide 4 Lk 0129  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 13 Lk 0123  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 13 Lk 0123

		Neljas komisjoni direktiiv,22. september 1983,millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ VI lisa(83/496/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitlevat nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ, [1] viimati muudetud direktiiviga 83/341/EMÜ, [2] eriti selle artikli 8 lõiget 2,ning arvestades, et:kõige uuemate teadus- ja tehnikauuringute tulemuste põhjal võib teatavatel tingimustel lubada 4,4-dimetüül-1,3-oksosolidiini ja 1,2-dibromo-2,4-ditsüanobutaani kasutamist säilitusainetena;käesoleva direktiivi sätted on kooskõlas kosmeetikatoodete sektoris tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/768/EMÜ VI lisa 2. osasse lisatakse järgmine tabel."Viitenumber | Aine | Suurim lubatud sisaldus | Piirangud ja nõuded | Märgistusele trükitavad kasutustingimused ja hoiatused |a | b | c | d | e |59 | 1,2-dibromo-2,4-ditsüanobutaan | 0,1 % | Mitte kasutada kosmeetilistes päikesekaitsetoodetes | |60 | 4,4-dimetüül-1,3-oksasolidiin | 0,1 % | Lubatud kasutada ainult mahaloputatavates toodetes | || | | Valmistoote pH ei tohi olla väiksem kui 6" | |Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 1984.Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 22. september 1983Komisjoni nimelkomisjoni liigeKarl-Heinz Narjes[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.[2] EÜT L 188, 13.7.1983, lk 15.--------------------------------------------------