Tähtis õiguslik teade

|

31975L0440

Nõukogu direktiiv, 16. juuni 1975, liikmesriikides joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee nõutava kvaliteedi kohta

Euroopa Liidu Teataja L 194 , 25/07/1975 Lk 0026 - 0031 Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 1 Lk 0080  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 1 Lk 0123  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 15 Köide 1 Lk 0123  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 1 Lk 0232  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 1 Lk 0232  CS.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 ET.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 HU.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 LT.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 LV.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 MT.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 PL.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 SK.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 SL.ES Peatükk 15 Köide 01 Lk 17  - 22 DE L 328 25/07/1975 P. 0034-0039

		Nõukogu direktiiv,16. juuni 1975,liikmesriikides joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee nõutava kvaliteedi kohta(75/440/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 100 ja 235,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:seoses suureneva veevarude kasutamisega inimtarbimiseks vee võtmise eesmärgil on tarvis vähendada vee reostust ning vett kaitsta reostusest tulenevate kahjustuste eest;tarvis on kaitsta rahvatervist ning selleks tuleb korraldada järelevalvet joogivee võtmiseks kasutatava pinnavee ja kõnealuse vee puhastamise üle;joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee kvaliteeti käsitlevate eri liikmesriikides juba kehtivate või ettevalmistatavate sätete erinevus võib kaasa tuua ebavõrdsed konkurentsitingimused ning seega otseselt mõjutada ühisturu toimimist; seepärast on tarvis kõnealuse valdkonna õigusakte ühtlustada, nagu on ette nähtud asutamislepingu artikliga 100;näib, et kohane oleks kõnealusele õigusaktide ühtlustamisele lisada ühenduse meetmed, võimaldamaks laiemate sätete kaudu saavutada ühenduse ühte eesmärkidest keskkonnakaitse ja elukvaliteedi parandamise valdkonnas; seepärast tuleks kõnealusel eesmärgil ette näha mõningad erisätted; kuna selleks vajalikke volitusi ei ole asutamislepinguga ette nähtud, tuleks tugineda asutamislepingu artiklile 235;Euroopa ühenduste keskkonnaalases meetmekavas [3] sätestatakse, et kvaliteedieesmärgid tuleks koostada ühiselt, sätestades erinevad nõuded, millele keskkond peab vastama, muu hulgas vee parameetrite väärtus, kaasa arvatud joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee osas;joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee kvaliteedi miinimumnõuete ühine kindlaksmääramine ei välista rangemate nõuete kehtestamist vee kasutamisel muudeks eesmärkideks ega veeorganismidele nõuete kehtestamist;uute tehniliste ja teaduslike teadmiste valguses on vaja üle vaadata joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee kvaliteeti määravate parameetrite väärtused;veeproovide võtmiseks ning joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee füüsikalisi, keemilisi ja mikrobioloogilisi omadusi kajastavate parameetrite mõõtmiseks parajasti väljatöötatavaid meetodeid hakkab hõlmama direktiiv, mis võetakse vastu niipea kui võimalik,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv käsitleb kvaliteedinõudeid, millele joogivee võtmiseks mõeldud mage pinnavesi, edaspidi "pinnavesi", peab pärast nõuetekohast töötlemist vastama. Põhjavesi, riimvesi ja põhjavee uuendamiseks kasutatav vesi käesoleva direktiivi reguleerimisalasse ei kuulu.2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel käsitatakse joogiveena mistahes inimtarbimiseks ettenähtud pinnavett, mis toimetatakse kohale üldkasutatavate jaotusvõrkude kaudu.Artikkel 2Käesoleva direktiivi kohaldamisel jagatakse pinnavesi piirväärtuste järgi kolme kategooriasse, A1, A2 ja A3, mis vastavad I lisas näidatud asjaomastele standardsetele töötlemisviisidele. Kõnealused kategooriad tähistavad pinnavee kolme eri kvaliteeti, mille vastavad füüsikalised, keemilised ja mikrobioloogilised omadused on sätestatud II lisas toodud tabelis.Artikkel 31. Liikmesriigid määravad kõikide proovivõtukohade jaoks või iga proovivõtukoha jaoks eraldi pinnavee suhtes kohaldatavad väärtused kõikide II lisas toodud parameetrite osas.Liikmesriigid võivad esimese lõigu kohaselt kindlaks määramata jätta nende parameetrite väärtused, mille kohta ei ole II lisa tabelis väärtust antud, tingimusel et arvud määratakse kindlaks artiklis 9 sätestatud menetluse kohaselt.2. Lõike 1 alusel kindlaksmääratud väärtused ei tohi olla leebemad, kui II lisa veerus I esitatud väärtused.3. Kui väärtused on märgitud II lisa veergu G, püüab liikmesriik, kui artiklist 6 ei tulene teisiti, neist kui soovituslikest väärtustest kinni pidada, olenemata sellest, kas kõnealuse lisa veergudes I on vastav väärtus.Artikkel 41. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada pinnavee vastavus artikli 3 alusel kehtestatud väärtustele. Liikmesriigid kohaldavad käesolevat direktiivi siseriiklikul veel ja riigi piire ületaval veel vahet tegemata.2. Vastavalt käesoleva direktiivi eesmärkidele võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid, et tagada keskkonna järjekindel parandamine. Selleks koostavad nad süsteemse meetmekava, mis sisaldab pinnavee, eelkõige kategooriasse A3 kuuluva pinnavee parandamise ajakava. Selles osas tuleb siseriiklike kavade alusel saavutada järgmise 10 aasta jooksul märkimisväärne paranemine.Esimeses lõigus nimetatud ajakava koostamisel võetakse arvesse keskkonna ning eelkõige vee kvaliteedi parandamise vajadust ning majanduslikke ja tehnilisi piiranguid, mis võivad ühenduse eri piirkondades valitseda või tulevikus tekkida.Komisjon kontrollib põhjalikult esimeses lõigus viidatud kavasid, sealhulgas ajakavasid, ning teeb vajaduse korral nõukogule asjakohased ettepanekud.3. Pinnavett, mis füüsikaliste, keemiliste ja mikrobioloogiliste omaduste poolest ei vasta töötlemisviisi A3 kohustuslikele piirväärtustele, ei tohi joogivee võtmiseks kasutada. Kõnealust madalama kvaliteediga vett võib erakorralistel juhtudel siiski kasutada, kui asjakohaste menetluste, sealhulgas kokkusegamisega, viiakse vee kvaliteedinäitajad joogivee kvaliteedistandardite tasemele. Kõnealuste erandite põhjustest, lähtudes asjaomase piirkonna veevarude majandamise kavast, tuleb komisjoni olemasolevate seadmete puhul teavitada niipea kui võimalik ning uute seadmete puhul enne nende kasutusele võtmist. Komisjon vaatab kõnealused põhjendused detailselt läbi ning teeb vajaduse korral nõukogule asjakohased ettepanekud.Artikkel 51. Artikli 4 kohaldamisel loetakse pinnavesi asjassepuutuvatele parameetritele vastavaks, kui samast proovivõtukohast korrapäraselt võetud ning joogivee võtmiseks kasutatavad proovid näitavad, et see vastab asjaomase veekvaliteedi parameetrite väärtustele:- 95 % proovide puhul, kui tegemist on II lisa veergudes I sätestatud parameetritega,- 90 % proovide puhul, kui tegemist on muude juhtudega,ning 5 või 10 % proovide osas, mis nõuetele ei vasta:a) ei erine vesi kõnealuste parameetrite väärtustest enam kui 50 % võrra, v.atemperatuuri, pH, lahustunud hapniku ja mikrobioloogiliste näitajate poolest;b) kõrvalekaldest ei saa tuleneda ohtu rahvatervisele;c) statistiliselt sobilike ajavahemike järel võetud järjestikused veeproovid ei erine asjaomaste parameetrite väärtustest.2. Kuni ühenduse poliitika väljakujundamiseni antud küsimuses määravad proovivõtu ja iga parameetri analüüsimise sageduse ning mõõtmismeetodid kindlaks pädevad siseriiklikud asutused, kes peavad silmas võetava vee hulka, veevõtu ulatust, teenindatava elanikkonna suurust, veekvaliteedist tuleneva riski suurust ning hooajalisi kvaliteedimuutusi.3. Lõikes 2 nimetatuist kõrgemaid väärtusi ei võeta lõikes 1 nimetatud protsentide arvutamisel arvesse, kui nende põhjustajaks on üleujutused, looduskatastroofid või ebaharilikud ilmastikutingimused.4. Proove võetakse kohast, kus pinnavett enne puhastamiseks saatmist võetakse.Artikkel 6Liikmesriigid võivad igal ajal kehtestada pinnavee suhtes rangemaid nõudeid, kui on ette nähtud käesoleva direktiiviga.Artikkel 7Käesoleva direktiivi alusel võetavate meetmete rakendamine ei või mingil juhul otseselt ega kaudselt kaasa tuua pinnavee praeguse kvaliteedi halvenemist.Artikkel 8Käesoleva direktiivi nõudeid võib mitte kohaldada:a) üleujutuste või muude loodusõnnetuste korral;b) teatavate II lisas märkega (O) varustatud parameetrite osas erandlike ilmastikuolude või geograafiliste tingimuste korral;c) kui pinnavesi teatavate ainetega looduslikult rikastub, mistõttu see ületaks II lisa tabelis kategooriate A1, A2 ja A3 osas ette nähtud piirmäärasid;d) madalates järvedes oleva pinnavee või sisuliselt seisva pinnavee puhul parameetrite osas, mis on II tabelis märgitud tärniga, kusjuures kõnealust erandit kohaldatakse üksnes kuni 20 m sügavuste järvede puhul, mille veevahetuseks kulub kauem kui üks aasta ning juhul, kui veekokku ei lasta reovett.Looduslik rikastumine on protsess, mille käigus omandab asjassepuutuv veekogu inimese sekkumiseta pinnasest teatavaid selles sisalduvaid aineid.Esimeses lõigus sätestatud erandid ei tohi mingil juhul eirata rahvatervise kaitsega seotud nõudeid.Kui liikmesriik käesoleva direktiivi sätete kohaldamisest loobub, teavitab ta sellest eelnevalt komisjoni, tehes teatavaks põhjused ning eeldatavad ajavahemikud.Artikkel 9II lisa tabelis toodud arvväärtusi ja parameetrite loendit, millega määratletakse pinnavee füüsikalised, keemilised ja mikrobioloogilised omadused, võib mõne liikmesriigi taotlusel või komisjoni ettepanekul muuta, kui tehnilised ja teaduslikud teadmised töötlemisviiside kohta avarduvad või joogiveestandardeid muudetakse.Artikkel 10Liikmesriigid kehtestavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid kahe aasta jooksul pärast selle teatavakstegemist. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Artikkel 11Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 16. juuni 1975Nõukogu nimeleesistujaR. Ryan[1] EÜT C 62, 30.5.1974, lk 7.[2] EÜT C 109, 19.9.1974, lk 41.[3] EÜT C 112, 20.12.1973, lk 3.--------------------------------------------------I LISAStandardsete töötlemisviiside määratlus, mida kasutatakse kategooriate A1, A2 ja A3 pinnavee joogiveeks muutmiseksKategooria A1Lihtne füüsikaline töötlemine ja desinfitseerimine, nt kiirfiltreerimine ja desinfitseerimine.Kategooria A2Tavapärane füüsikaline töötlemine, keemiline töötlemine ja desinfitseerimine, nt eelkloorimine, kalgendamine, flokuleerimine, dekanteerimine, filtreerimine, desinfitseerimine (lõppkloorimine).Kategooria A3Intensiivne füüsikaline ja keemiline töötlemine, täiendav töötlemine ja desinfitseerimine, nt kloorimine murdepunktini, kalgendamine, flokuleerimine, dekanteerimine, filtreerimine, adsorptsioon (aktiivsöega), desinfitseerimine (osoonimine, lõppkloorimine).--------------------------------------------------II LISAJoogivee võtmiseks mõeldud pinnavee omadusedI = kohustuslik väärtus.G = soovituslik väärtus.O = erandlikud ilmastikuolud või geograafilised tingimused.* = vt artikli 8 punkt d.[1] [2]| Parameetrid | A1 G | A1 I | A2 G | A2 I | A3 G | A3 I || |1 | pH | | 6,5-8,5 | 5,5-9 | 5,5-9 |2 | Koloratsioon (pärast lihtfiltreerimist) | mg/l Pt | 10 | 20 (O) | 50 | 100 (O) | 50 | 200 (O) |3 | Hõljuvainete sisaldus kokku | mg/l SS | 25 | | | | | |4 | Temperatuur | oC | 22 | 25 (O) | 22 | 25 (O) | 22 | 25 (O) |5 | Elektrijuhtivus | ms/cm–1 temperatuuril 20 oC | 1000 | | 1000 | | 1000 | |6 | Lõhnad | (lahjendustegur 25 oC juures) | 3 | | 10 | | 20 | |7* | Nitraadid | mg/l NO3 | 25 | 50 (O) | | 50 (O) | | 50 (O) |8 [1] | Fluoriidid | mg/l F | 0,7-1 | 1,5 | 0,7-1,7 | | 0,7-1,7 | |9 | Väljavõetav orgaaniline kloor kokku | mg/l Cl | | | | | | |10* | Lahustunud raud | mg/l Fe | 0,1 | 0,3 | 1 | 2 | 1 | |11* | Mangaan | mg/l Mn | 0,05 | | 0,1 | | 1 | |12 | Vask | mg/l Cu | 0,02 | 0,05 (O) | 0,05 | | 1 | |13 | Tsink | mg/l Zn | 0,5 | 3 | 1 | 5 | 1 | 5 |14 | Boor | mg/l B | 1 | | 1 | | 1 | |15 | Berüllium | mg/l Be | | | | | | |16 | Koobalt | mg/l Co | | | | | | |17 | Nikkel | mg/l Ni | | | | | | |18 | Vanaadium | mg/l V | | | | | | |19 | Arseen | mg/l As | 0,01 | 0,05 | | 0,05 | 0,05 | 0,1 |20 | Kaadmium | mg/l Cd | 0,001 | 0,005 | 0,001 | 0,005 | 0,001 | 0,005 |21 | Kroom kokku | mg/l Cr | | 0,05 | | 0,05 | | 0,05 |22 | Plii | mg/l Pb | | 0,05 | | 0,05 | | 0,05 |23 | Seleen | mg/l Se | | 0,01 | | 0,01 | | 0,01 |24 | Elavhõbe | mg/l Hg | 0,0005 | 0,001 | 0,0005 | 0,001 | 0,0005 | 0,001 |25 | Baarium | mg/l Ba | | 0,1 | | 1 | | 1 |26 | Tsüaniid | mg/l Cn | | 0,05 | | 0,05 | | 0,05 |27 | Sulfaadid | mg/l SO4 | 150 | 250 | 150 | 250 (O) | 150 | 250 (O) |28 | Kloriidid | mg/l Cl | 200 | | 200 | | 200 | |29 | Pindaktiivsed ained (reageerivad metüülsinisega) | mg/l (laurüülsulfaat) | 0,2 | | 0,2 | | 0,5 | |30* [2] | Fosfaadid | mg/l P2O5 | 0,4 | | 0,7 | | 0,7 | |31 | Fenoolid (fenoolindeks) paranitranilliin-4-aminoantipüriin | mg/l C6H5OH | | 0,001 | 0,001 | 0,005 | 0,01 | 0,1 |32 | Lahustunud või emulgeerunud süsivesinikud (pärast väljavõtmist petrooleetriga) | mg/l | | 0,05 | | 0,2 | 0,5 | 1 |33 | Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud | mg/l | | 0,0002 | | 0,0002 | | 0,001 |34 | Pestitsiide kokku (paratioon, BHC, dieldriin) | mg/l | | 0,001 | | 0,0025 | | 0,005 |35* | Keemiline hapnikutarve | mg/l O2 | | | | | 30 | |36* | Lahustunud hapniku küllastumise määr | % O2 | > 70 | | > 50 | | > 30 | |37* | Biokeemiline hapnikutarve (20 oC juures, nitrifitseerimiseta) | mg/l O2 | < 3 | | < 5 | | < 7 | |38 | Lämmastik Kjeldahli meetodil (v.a NO3) | mg/l N | 1 | | 2 | | 3 | |39 | Ammoniaak | mg/l NH4 | 0,05 | | 1 | 1,5 | 2 | 4 (O) |40 | Kloroformi abil väljavõetavad ained | mg/l | 0,1 | | 0,2 | | 0,5 | |41 | Orgaaniline süsinik kokku | mg/l C | | | | | | |42 | Orgaanilise süsiniku jäägid pärast flokulatsiooni ja membranfiltreerimist (5 μ) | mg/l C | | | | | | |43 | Kolibaktereid 37 oC juures | /100 ml | 50 | | 5000 | | 50000 | |44 | Fekaalseid coli-laadseid baktereid | /100 ml | 20 | | 2000 | | 20000 | |45 | Fekaalseid streptokokke | /100 ml | 20 | | 1000 | | 10000 | |46 | Kodulindude salmonelloos | | Puudub koguses 5000 ml | | Puudub koguses 1000 ml | | | |[1] Esitatud väärtused on ülempiirid, mis on sätestatud suhtes aasta keskmisse temperatuuri (kõrgeim ja madalaim).[2] Käesolev parameeter on lisatud, et rahuldada teatavat liiki keskkondade ökoloogilisi vajadusi.--------------------------------------------------


title: Nõukogu Direktiiv, 17. aprill 1989, vabalt kaubeldavate väärtpaberite avaliku pakkumise puhul avaldatava emissiooniprospekti koostamise, kontrollimise ja levitamise nõuete kooskõlastamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0298

Euroopa Liidu Teataja L 124 , 05/05/1989 Lk 0008 - 0015 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0203  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0203

		Nõukogu direktiiv,17. aprill 1989,vabalt kaubeldavate väärtpaberite avaliku pakkumise puhul avaldatava emissiooniprospekti koostamise, kontrollimise ja levitamise nõuete kooskõlastamise kohta(89/298/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 54,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:investeerimine vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse sisaldab riski, nagu kõik teised investeerimisvormid; investorikaitse nõuete kohaselt tuleb investoritele luua tingimused, mis võimaldavad neil õigesti hinnata sellist riski ja langetada investeerimisotsuseid asjaolude täielikule tundmisele toetudes;täielik ja asjakohane teave vabalt kaubeldavate väärtpaberite ja nende emitentide kohta edendab investorikaitset;selline teave on tõhus vahend, et suurendada usaldust vabalt kaubeldavate väärtpaberite vastu, ja aitab seega kaasa vabalt kaubeldavate väärtpaberite turu tõrgeteta toimimisele ja arenemisele;seetõttu tuleks sisse seada vabalt kaubeldavaid väärtpabereid käsitlev ühenduse teabepoliitika; investoritele pakutavate tagatiste ja mõju tõttu vabalt kaubeldavate väärtpaberite turu tõhusale toimimisele suudab kõnealune teabepoliitika ergutada riikide väärtpaberiturgude läbipõimumist ning seega kaasa aidata Euroopa tõelise kapitalituru loomisele;nõukogu 17. märtsi 1980. aasta direktiiv 80/390/EMÜ väärtpaberite väärtpaberibörsil ametliku noteerimise puhul avaldatava emissiooniprospekti koostamise, kontrollimise ja levitamise nõuete kooskõlastamise kohta, [4] viimati muudetud direktiiviga 87/345/EMÜ, [5] on tähtis samm ühenduse sellise teabepoliitika juurutamisel; kõnealuse direktiiviga kooskõlastatakse teavet, mis kuulub avaldamisele väärtpaberite väärtpaberibörsil ametlikul noteerimisel ning puudutab pakutavate väärtpaberite laadi ja nende väärtpaberite emitente, et võimaldada investoritel kujundada informeeritusel põhinevat hinnangut emitentide vara ja kohustuste, finantsseisundi, kasumi ja kahjumi, väljavaadete ning selliste väärtpaberitega seotud õiguste kohta;selline teabepoliitika nõuab samuti, et investoritele tehakse kättesaadavaks nimetatud teavet sisaldav emissiooniprospekt siis, kui emitent või tema nimel tegutsev isik või kolmas isik paneb vabalt kaubeldavad väärtpaberid liikmesriigis esmakordselt avalikule pakkumisele olenemata sellest, kas neid hiljem ametlikult noteeritakse või mitte; on vaja kooskõlastada ka kõnealuse emissiooniprospekti sisu, et tagada eri liikmesriikide investoritele antavate minimaalsete tagatiste võrdväärsus;seni on osutunud võimatuks anda terminile "avalik pakkumine" ja kõigile selle koostisosadele ühist definitsiooni;juhtudel, kui avalikule pakkumisele pannakse vabalt kaubeldavad väärtpaberid, mida väärtpaberibörsil ametlikult noteeritakse, tuleb avaldada direktiivis 80/390/EMÜ nõutud teabe sarnane teave, mis on kohandatud avaliku pakkumise asjaoludele; kui avalikule pakkumisele pannakse vabalt kaubeldavad väärtpaberid, mida väärtpaberibörsil ametlikult ei noteerita, siis võib nõuda vähem üksikasjalikku teavet, et mitte liigselt koormata keskmisi ja väikeemitente; väärtpaberibörsil ametlikult noteeritavate vabalt kaubeldavate väärtpaberite avaliku pakkumise puhul on jõutud sellise kooskõlastatuse astmeni, et liikmesriigi pädevate asutuste kinnitatud emissiooniprospekti saab vastastikuse tunnustamise alusel kasutada samade väärtpaberite avalikul pakkumisel teises liikmesriigis; vastastikust tunnustamist tuleks kohaldada ka juhul, kui avaliku pakkumise emissiooniprospektides järgitakse direktiivis 80/390/EMÜ ettenähtud põhinõudeid ja kui pädevad asutused kinnitavad need ka juhul, kui väärtpaberibörsil ametlik noteerimine ei ole nõutav;tagamaks käesoleva direktiivi eesmärkide täieliku elluviimise, on tarvis direktiivi kohaldamisala laiendada vabalt kaubeldavatele väärtpaberitele, mille emitendid on kolmandate riikide seaduste alusel tegutsevad äriühingud;soovitav on sätestada, et emissiooniprospektide vastastikune tunnustamine laieneks kolmandate riikide emissiooniprospektidele ühenduse ja nende riikide vahel sõlmitavate kokkulepete alusel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAGUÜldsättedArtikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse liikmesriigis esimest korda avalikule pakkumisele tulevate vabalt kaubeldavate väärtpaberite suhtes tingimusel, et kõnealused väärtpaberid ei ole selles liikmesriigis asuval või tegutseval väärtpaberibörsil veel noteeritud.2. Kui avalikule pakkumisele tuleb ainult osa vabalt kaubeldavate väärtpaberite üksikemissioonist, siis liikmesriigid ei pea nõudma uue emissiooniprospekti avaldamist, juhul kui nende väärtpaberite ülejäänud osa pannakse hiljem avalikule pakkumisele.Artikkel 2Käesolevat direktiivi ei kohaldata:1) järgmist liiki pakkumiste puhul:a) vabalt kaubeldavaid väärtpabereid pakutakse isikutele seoses nende ameti, elukutse või tegevusalaga ja/võib) vabalt kaubeldavaid väärtpabereid pakutakse piiratud isikuteringile ja/võic) kõigi pakutavate vabalt kaubeldavate väärtpaberite müügihind ei ületa 40000 eküüd ja/võid) pakutavaid vabalt kaubeldavaid väärtpabereid saab omandada ainult partiidena tasu eest, mis on vähemalt 40000 eküüd investori kohta;2) järgmist liiki vabalt kaubeldavate väärtpaberite puhul:a) väärtpaberid, mille üksikeksemplari pakutakse nimiväärtuses vähemalt 40000 eküüd;b) osakud, mida on emiteerinud investeerimisfond, välja arvatud kinnine fond;c) väärtpaberid, mida on emiteerinud riik või riigi piirkondlik või kohalik ametiasutus või avalik-õiguslik rahvusvaheline ühendus, kuhu kuulub üks või mitu liikmesriiki;d) väärtpaberid, mida pakutakse seoses ülevõtmispakkumisega;e) väärtpaberid, mida pakutakse seoses äriühingute ühinemisega;f) aktsiaomanikele tasuta väljajagatud aktsiad;g) aktsiad või aktsiatega võrdväärsed väärtpaberid, mida pakutakse vahetuseks sama äriühingu aktsiate eest, kui uute väärtpaberite pakkumine ei tähenda äriühingu aktsiakapitali suurendamist;h) väärtpaberid, mida tööandja või tema sidusettevõtja pakub oma töötajatele või endistele töötajatele või nende kasuks;i) väärtpaberid, mis tulenevad vahetusvõlakirjade ümbervahetamisest või optsioonitunnistustest tulenevate õiguste kasutamisest, või aktsiad, mida pakutakse vahetuseks asendusvõlakirjade vastu tingimusel, et kõnealuste vahetus- või asendusvõlakirjade või optsioonitunnistuste avaliku pakkumise emissiooniprospekt või väärtpaberite noteerimisprospekt on avaldatud samas liikmesriigis;j) väärtpaberid, mida on emiteerinud riigis registrisse kantud ja juriidilistest isikutest ühendused või riiklikult tunnustatud mittetulundusühingud, et saada vahendeid oma üldkasulike eesmärkide saavutamiseks;k) aktsiad või aktsiatega võrdväärsed väärtpaberid, mis annavad nende omanikule õiguse kasutada teenuseid, mida pakuvad sellised ühingud nagu "building societies", "Crédits populaires", "Genossenschaftsbanken" või "Industrial and Provident Societies", või saada sellise ühingu liikmeks;l) euroväärtpaberid, mille puhul ei korraldata reklaami- või levitamiskampaaniaid.Artikkel 3Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) investeerimisfond, välja arvatud kinnine fond — avatud investeerimisfond ja investeerimisühing:- mille eesmärk on avalikkuselt kaasatud kapitali ühisinvesteerimine ja mis tegutsevad riski hajutamise põhimõttel ja- mille osakud osakuomanike nõudmisel ostetakse tagasi või võetakse tagasi otse või kaudselt kõnealuste ühingute vara arvel. Selliste ühingute tegevus eesmärgiga tagada, et osakute börsiväärtus ei erine oluliselt nende netoväärtusest, võrdsustatakse sellise tagasiostu või tagasivõtuga;b) investeerimisfondi osakud — investeerimisfondi emiteeritud vabalt kaubeldavad väärtpaberid, mis tõendavad nende omaniku õigusi ühingu varale;c) emitendid — äriühingud ja teised juriidilised isikud ning ettevõtjad, mille väärtpabereid avalikult pakutakse;d) krediidiasutus — ettevõtja, mille äritegevus seisneb hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite vastuvõtmises avalikkuselt ja laenude andmises oma nimel, kaasa arvatud direktiivi 77/780/EMÜ, [6] viimati muudetud direktiiviga 86/524/EMÜ, [7] artiklis 2 nimetatud krediidiasutused;e) vabalt kaubeldavad väärtpaberid — äriühingute aktsiad ja teised nendega võrdväärsed vabalt kaubeldavad väärtpaberid, võlakirjad tagasimaksetähtajaga vähemalt üks aasta ja teised võlakirjadega võrdväärsed vabalt kaubeldavad väärtpaberid ning kõik teised vabalt kaubeldavad väärtpaberid, mis annavad õiguse omandada selliseid vabalt kaubeldavaid väärtpabereid kas märkimise või vahetuse teel;f) euroväärtpaberid — vabalt kaubeldavad väärtpaberid, mida:- tagab ja levitab konsortsium, mille liikmetest vähemalt kaks on registrisse kantud eri liikmesriikides,- pakutakse olulises ulatuses vähemalt ühes liikmesriigis, mis ei ole emitendi registrijärgne asukohariik,- võib märkida või esialgselt omandada ainult krediidiasutuse või muu finantsasutuse kaudu.Artikkel 4Liikmesriigid tagavad, et iga vabalt kaubeldavate väärtpaberite avaliku pakkumise puhul nende territooriumil avaldab pakkumist tegev isik emissiooniprospekti.Artikkel 5Liikmesriigid võivad ette näha osalise või täieliku vabastamise emissiooniprospekti avaldamise kohustusest järgmiste avalikule pakkumisele pandavate vabalt kaubeldavate väärtpaberite puhul:a) võlakirjad või nendega võrdväärsed vabalt kaubeldavad väärtpaberid, mida jätkuvalt või korduvalt emiteerivad krediidiasutused või nendega võrdväärsed muud finantsasutused, kes avaldavad regulaarselt oma raamatupidamise aastaaruandeid ja mis on asutatud ühenduses või mida reguleeritakse eriseadusega või selle seaduse alusel, või millele laieneb hoiuste kaitsmiseks kehtestatud avalik kontroll;b) võlakirjad või nendega võrdväärsed vabalt kaubeldavad väärtpaberid, mida emiteerivad liikmesriigi äriühingud või teised juriidilised isikud:- mis tegutsevad riigimonopolile toetudes ja- mis on asutatud või mida reguleeritakse eriseadusega või selle seaduse alusel või mille laenudele on liikmesriik või liikmesriigi piirkondlik või kohalik ametivõim andnud tingimusteta ja tühistamatu tagatise;c) võlakirjad, mida emiteerivad liikmesriigi juriidilised isikud, välja arvatud äriühingud:- mis on asutatud eriseadusega ja- i) vahendite hankimine riigi kontrolli all võlakirjade emiteerimise teel jaii) tootmise finantseerimine hangitud vahendite ja liikmesriigilt saadud ressursside arvelt ja/või osaluse omandamine kõnealuses tootmises ning- mille võlakirjad tunnistatakse seoses nende ametlikult noteerimisega siseriikliku õiguse alusel võrdväärseks riigi emiteeritud või tagatud võlakirjadega.Artikkel 6Kui liikmesriigis on viimase 12 kuu jooksul avaldatud täielik emissiooniprospekt, võib järgnev, sama emitendi samas riigis koostatud, kuid teisi vabalt kaubeldavaid väärtpabereid käsitlev emissiooniprospekt kajastada vaid neid muudatusi, mis on toimunud pärast täieliku emissiooniprospekti avaldamist ja mis võivad mõjutada nende väärtpaberite väärtust.Kõnealuse emissiooniprospekti võib kättesaadavaks teha ainult koos täieliku emissiooniprospektiga, mida see puudutab, või viitega sellele.II JAGUVabalt kaubeldavate väärtpaberite emissiooniprospekti sisu ning kontrollimise ja levitamise kord väärtpaberibörsil ametlikult noteerimise taotluse korralArtikkel 7Kui avalik pakkumine hõlmab vabalt kaubeldavaid väärtpabereid, mis pakkumise ajal esitatakse ametlikuks noteerimiseks sama liikmesriigi piires paikneval või tegutseval väärtpaberibörsil, siis emissiooniprospekti sisu ning selle kontrollimise ja levitamise kord, kohandatuna vastavalt avaliku pakkumise asjaoludele, määratakse kindlaks kooskõlas direktiiviga 80/390/EMÜ.Artikkel 81. Kui avalik pakkumine tehakse ühes liikmesriigis ja ametlikult noteerimist taotletakse teises liikmesriigis asuval väärtpaberibörsil, siis on avalikku pakkumist tegeval isikul võimalus liikmesriigis, kus avalik pakkumine kavatsetakse teha, koostada emissiooniprospekt, mille sisu ning kontrollimise ja levitamise kord, mida kohandatakse vastavalt avaliku pakkumise asjaoludele, määratakse kindlaks kooskõlas direktiiviga 80/390/EMÜ.2. Lõiget 1 kohaldatakse üksnes nendes liikmesriikides, kes on kehtestanud avaliku pakkumise emissiooniprospektide üldise eelkontrolli.Artikkel 9Emissiooniprospekt tuleb avaldada või avalikkusele kättesaadavaks teha hiljemalt avaliku pakkumise tegemise ajal.Artikkel 101. Kui emissiooniprospekt vastavalt artiklitele 7 või 8 avaldatakse või tuleb avaldada, peab avalikust pakkumisest teatavad kuulutused, teatised, plakatid ja dokumendid eelnevalt edastama pädevatele asutustele. Eespool nimetatud dokumentides tuleb teatada, et emissiooniprospekt on olemas, ja nimetada selle avaldamiskoht.2. Kui liikmesriikides on lubatud lõikes 1 nimetatud dokumentide levitamine enne emissiooniprospekti kättesaadavaks tegemist, tuleb kõnealustes dokumentides teatada, et emissiooniprospekt avaldatakse, ja nimetada koht, kust avalikkusel on võimalik seda saada.3. Emissiooniprospekt tuleb avaldada kas:- ühes või mitmes üleriigilise levikuga ajalehes liikmesriigis, kus avalik pakkumine tehakse, või- brošüürina, mis peab olema tasuta kättesaadav selles liikmesriigis, kus avalik pakkumine tehakse, ja avalikku pakkumist tegeva isiku registrisse kantud asukohas ning nende finantsasutuste asukohtades, mis toimivad pakkumise tegija makseagentidena liikmesriigis, kus avalik pakkumine tehakse.4. Lisaks tuleb selles liikmesriigis, kus avalik pakkumine tehakse, selle riigi poolt määratud väljaandes avaldada kas täielik emissiooniprospekt või teade selle kohta, kus emissiooniprospekt on avaldatud ja avalikkusele kättesaadav.III JAGUVabalt kaubeldavate väärtpaberite emissiooniprospekti sisu ja levitamise kord, kui väärtpaberibörsil ametlikult noteerimist ei taotletaArtikkel 111. Kui avalik pakkumine hõlmab vabalt kaubeldavaid väärtpabereid, välja arvatud artiklites 7 ja 8 nimetatud väärtpaberid, peab emissiooniprospekt sisaldama teavet, mis tulenevalt emitendi erijoontest ja avalikult pakutavate väärtpaberite laadist on vajalik selleks, et investorid saaksid anda põhjendatud hinnangu emitendi vara ja kohustuste, finantsseisundi, kasumi ning väljavaadete ja vabalt kaubeldavate väärtpaberitega seotud õiguste kohta.2. Lõikes 1 nimetatud kohustuse täitmiseks peab emissiooniprospekt, arvestades artiklites 5 ja 13 sätestatud vabastuse võimalust, sisaldama võimalikult kergesti analüüsitavas ja arusaadavas vormis vähemalt järgmist teavet:a) emissiooniprospekti eest vastutavad isikud (nimi ja amet ning kinnitus, et neile teada olevalt vastab emissiooniprospektis sisalduv teave faktidele ja et emissiooniprospektis ei ole väljajätteid, mis võiksid mõjutada selle mõtet);b) avalikkusele esitatav pakkumine ja pakutavad vabalt kaubeldavad väärtpaberid (pakutavate väärtpaberite laad, emissiooni nimiväärtus ja eesmärk, emiteeritavate väärtpaberite arv ja nendega seotud õigused; kinnipeetav tulumaks; pakkumise kehtivuse aeg; kuupäev, millest alates tekib õigus saada dividende või intresse; pakkumist kinnitavad või tagavad isikud; võimalikud piirangud pakutavate väärtpaberitega vabale kauplemisele ja turgude osas, kus nendega võidakse kaubelda; makseagentidena toimivad finantsasutused; väärtpaberite pakkumishind, kui see on teada, või kui siseriiklikud eeskirjad seda ette näevad, hinna määramise kord ja ajakava juhul, kui hind ei ole emissiooniprospekti koostamise ajal teada; makseviisid; võimaliku ostueesõiguse kasutamise kord ning väärtpaberite kättetoimetamise viisid ja tähtajad);c) emitent (nimi, registrisse kantud asukoht, asutamiskuupäev, emitendi suhtes kohaldatavad seadused ja emitendi õiguslik vorm, eesmärgid, viide registrile ja registrinumber) ning emitendi kapital (märgitud kapitali suurus, kapitali moodustavate väärtpaberite arv ja põhitunnused, kapitali veel sissemaksmisele kuuluv osa; vahetus-, asendus- või optsioonivõlakirjade summa ning vahetamise, asendamise või märkimise kord; vajadusel kontsern, kuhu emitent kuulub; aktsiate puhul tuleb esitada järgmine lisateave: kõik aktsiad, mis ei esinda kapitali, lubatud kapitali suurus ja loa kestus, teadaolevad aktsionärid, kellel otse või kaudselt on või võiks olla määrav osa emitendi juhtimises);d) emitendi põhitegevusalad (tema põhitegevusalade kirjeldus ning kui see on vajalik, siis kõik erakorralised tegurid, mis on mõjutanud emitendi tegevust; sõltuvus patentidest, litsentsidest või lepingutest, kui need on olulise tähtsusega; teave käimasolevate investeeringute kohta, kui see omab tähtsust; emitendi finantsseisundit oluliselt mõjutavad kohtuasjad);e) emitendi vara ja kohustused, finantsseisund, kasum ja kahjum (oma raamatupidamisaruanne ja vajaduse korral konsolideeritud aastaaruanne; kui emitent koostab üksnes konsolideeritud aastaaruande, siis avaldab ta selle emissiooniprospektis; kui emitent koostab nii oma raamatupidamisaruande kui ka konsolideeritud aastaaruande, siis avaldab ta emissiooniprospektis mõlemad aruanded; emitent võib emissiooniprospektis avaldada siiski kahest raamatupidamisaruandest ainult ühe tingimusel, et avaldamata jääv raamatupidamisaruanne ei sisalda olulist lisateavet); raamatupidamise vahearuanne juhul, kui selline on avaldatud pärast eelmise majandusaasta lõppu; raamatupidamisaruannete auditeerimise eest vastutava isiku nimi; kui kõnealune isik on teinud aruande kohta märkusi või keeldunud audiitori järeldusotsuse esitamisest, siis tuleb see asjaolu koos põhjendustega teatavaks teha;f) emitendi juhtimine ja järelevalve (nimed, aadressid, kohustused; aktsiaseltsi aktsiate avaliku pakkumise puhul emitendi haldus-, juhtimis- ja järelevalveorganite liikmete tasu);g) emitendi äritegevuse eelnenud perioodi ülevaade ja tulevikuväljavaated (emitendi äritegevuse tähtsaimad arengusuunad alates eelmise majandusaasta lõpust, teave emitendi väljavaadete kohta vähemalt sellel majandusaastal) ulatuses, milles selline teave oluliselt mõjutaks emitendi kohta antavat võimalikku hinnangut.3. Kui avalik pakkumine hõlmab võlakirju, mida tagab üks või mitu juriidilist isikut, tuleb lõike 2 punktides c–g piiritletud teave esitada ka garanteerija(te) kohta.4. Kui avalik pakkumine hõlmab vahetus-, asendus- või optsioonivõlakirju või optsioonitunnistusi, tuleb teave esitada ka nende aktsiate või võlakirjade laadi kohta, mille suhtes nad õiguse annavad, ning vahetamise, asendamise või märkimise tingimuste ja korra kohta. Kui aktsiate või võlakirjade emitent ei ole võlakirjade või optsioonitunnistuste emitent, tuleb lõike 2 punktides c–g piiritletud teave esitada ka aktsiate või võlakirjade emitendi kohta.5. Kui emitendi tegevusaeg on lühem kui lõikes 2 mainitud mis tahes ajavahemik, on teave vaja esitada üksnes emitendi tegevusaja kohta.6. Kui leitakse, et lõikes 2 piiritletud teave ei ole emitendi tegevusvaldkond või tema õigusliku vormi või pakutavate vabalt kaubeldavate väärtpaberite olemust arvestades vajalik, tuleb koostada võrdväärset teavet sisaldav emissiooniprospekt.7. Kui aktsiaid pakutakse nende väärtpaberiturul kauplemiseks lubamisel emitendi aktsionäridele ostueesõigusega, võivad liikmesriigid või nende volitatud asutused lubada jätta osa lõike 2 punktides d, e ja f piiritletud teabest välja tingimusel, et investorite käsutuses on juba emitenti puudutav kaasajastatud teave, mis on võrdväärne III jaos nõutud, väärtpaberituru avalikustamisnõuetest tuleneva teabega.8. Kui liik aktsiaid on lubatud väärtpaberite avalikku ringlusesse väärtpaberibörsil, võivad liikmesriigid või nende volitatud asutused võimaldada osalise või täieliku vabastamise emissiooniprospekti avaldamise kohustusest juhul, kui pakutavate aktsiate arv või hinnanguline turuväärtus või nimiväärtus või nimiväärtuse puudumisel aktsiate arvestuslik nimiväärtus moodustab alla 10 % juba väärtpaberibörsil väärtpaberite avalikku ringlusesse lubatud sama liiki aktsiate arvust või nende vastavast väärtusest tingimusel, et investorite käsutuses on juba emitenti puudutav kaasajastatud teave, mis on võrdväärne III jaos nõutud, väärtpaberibörsi avalikustamisnõuetest tuleneva teabega.Artikkel 121. Liikmesriigid võivad siiski ette näha, et avaliku pakkumise teinud isikul on võimalus koostada emissiooniprospekt, mille sisu, arvestades avaliku pakkumise eripära, on kooskõlas direktiiviga 80/390/EMÜ.2. Liikmesriigi volitatud asutustel tuleb lõikes 1 mainitud emissiooniprospekti eelnevalt kontrollida ka siis, kui ei taotleta väärtpaberibörsil ametlikult noteerimist.Artikkel 131. Liikmesriigid või nende volitatud asutused võivad lubada artiklis 11 nimetatud emissiooniprospektist välja jätta käesoleva direktiiviga ette nähtud teatavat liiki teabe juhul, kui:a) kõnealune teave on vähese tähtsusega ja tõenäoliselt ei mõjuta emitendi varale ja kohustustele, finantsseisundile, kasumile ja kahjumile ning väljavaadetele hinnangu andmist võib) kõnealuse teabe avaldamine oleks vastuolus avalike huvidega või kui kõnealuse teabe avaldamine kahjustaks tõsiselt emitenti tingimusel, et teabe väljajätmine viimasel juhul ei kujuneks vabalt kaubeldavaid väärtpabereid puudutavatele olulistele asjaoludele ja olukordadele hinnangu andmisel avalikkust eksitavaks.2. Kui pakkumise tegija ei ole emitent ega emitendi huvides tegutsev kolmas isik, siis võivad liikmesriigid või nende määratud asutused lubada emissiooniprospektist välja jätta teatud teabe, mida pakkumise tegija käsutuses tavaliselt ei ole.3. Liikmesriigid või nende volitatud asutused võivad võimaldada osalist või täielikku vabastust emissiooniprospekti avaldamise kohustusest, kui teave, mille pakkumise tegija on kohustatud avaldama õigus- või haldusnormi kohaselt või siseriikliku õigusega selleks volitatud organite kehtestatud eeskirja kohaselt, jõuab investorite kätte dokumentidena, mis sisaldavad vähemalt III jaos nõutuga võrdväärset teavet hiljemalt emissiooniprospekti avaldamise ajal või ajal, mil emissiooniprospekt oleks tulnud avaldada või kooskõlas käesoleva direktiiviga avalikkusele kättesaadavaks teha.Artikkel 14Emissiooniprospekt tuleb enne avaldamist edastada selleks volitatud asutustele igas liikmesriigis, kus vabalt kaubeldavaid väärtpabereid pakutakse avalikult esimest korda.Artikkel 15Emissiooniprospekt tuleb avaldada või teha avalikkusele kättesaadavaks liikmesriigis, kus avalik pakkumine tehakse, kooskõlas selles liikmesriigis kehtiva korraga.Artikkel 16Emissiooniprospekt tuleb avaldada või teha avalikkusele kättesaadavaks hiljemalt avaliku pakkumise tegemise ajal.Artikkel 171. Kui artiklis 11 või 12 sätestatud nõuetele vastav emissiooniprospekt avaldatakse või tuleb avaldada, peab avaliku pakkumise tegev isik levitatavad või avalikkusele kättesaadavaks tehtavad kuulutused, teatised, plakatid ja dokumendid, mis teatavad avalikust pakkumisest, eelnevalt edastama vastavalt artiklile 14 volitatud asutustele juhul, kui sellised asutused kontrollivad eelnevalt avaliku pakkumise emissiooniprospekte. Sellisel juhul otsustavad need asutused, kas kõnealuseid dokumente tuleb enne avaldamist kontrollida. Sellistes dokumentides tuleb teatada, et emissiooniprospekt on olemas, ning teatada selle avaldamiskoht.2. Kui liikmesriikides on lubatud lõikes 1 nimetatud dokumentide levitamine enne emissiooniprospekti kättesaadavaks tegemist, tuleb kõnealustes dokumentides teatada, et emissiooniprospekt avaldatakse, ja teatada koht, kust avalikkusel on võimalik seda saada.Artikkel 18Kõiki uusi olulise tähtsusega tegureid või vabalt kaubeldavatele väärtpaberitele hinnangu andmist mõjutada võivaid olulisi ebatäpsusi emissiooniprospektis, mis tekivad või mida märgatakse emissiooniprospekti avaldamise ja avaliku pakkumise lõpliku sulgemise vahelisel ajal, tuleb mainida või parandada emissiooniprospekti lisas, mis tuleb avaldada või teha avalikkusele kättesaadavaks järgides vähemalt sama korda, mida kasutati algse emissiooniprospekti levitamisel, või kooskõlas liikmesriikide või nende volitatud asutuste kehtestatud korraga.IV JAGUKoostöö liikmesriikide vahelArtikkel 19Liikmesriigid määravad asutused, mis võivad olla samad kui artiklis 14 nimetatud volitatud asutused, kes teevad koostööd käesoleva direktiivi nõuetekohaseks kohaldamiseks ja annavad oma pädevuse piires parima, et vahetada sel eesmärgil vajalikku teavet. Liikmesriigid informeerivad komisjoni sellistest määratud asutustest. Komisjon edastab kõnealuse teabe teistele liikmesriikidele.Liikmesriigid tagavad, et määratud asutustel on ülesannete täitmiseks piisavad volitused.Artikkel 201. Kui samade vabalt kaubeldavate väärtpaberite avalik pakkumine tehakse üheaegselt või lühikese ajavahemiku järel kahes või enamas liikmesriigis ja kui avaliku pakkumise emissiooniprospekt on koostatud vastavalt artiklitele 7, 8 või 12, siis emissiooniprospekti heaks kiitev pädev asutus on selle liikmesriigi asutus, kus on emitendi registrisse kantud asukoht, kui avalik pakkumine tehakse või väärtpaberibörsil ametlikult noteerimist taotletakse kõnealuses liikmesriigis.2. Kui lõikes 1 nimetatud liikmesriigis ei ole siiski ette nähtud avaliku pakkumise emissiooniprospektide eelnevat üldist kontrollimist ning kui kõnealuses liikmesriigis tehakse üksnes avalik pakkumine või taotletakse väärtpaberibörsil ametlikult noteerimist, tuleb avaliku pakkumise tegijal, nagu kõigil teistel juhtudel, valida järelevalveasutus nende liikmesriikide järelevalveasutuste hulgast, kus avalik pakkumine tehakse ja kus on ette nähtud avaliku pakkumise emissiooniprospektide eelnev üldine kontrollimine.V JAGUVastastikune tunnustamineArtikkel 211. Kui emissiooniprospekt on vastavalt artiklile 20 heaks kiidetud, tuleb seda tunnustada (vajaduse korral tõlkida) kui teiste liikmesriikide seadustele vastavat või vaadelda kui kehtivatele seadustele vastavat nendes liikmesriikides, kus samu vabalt kaubeldavaid väärtpaberid pakutakse avalikult üheaegselt või lühikese ajavahemiku järel, ilma et emissiooniprospekt kuuluks seal heakskiitmisele mis tahes vormis ja ilma et need liikmesriigid saaksid nõuda täiendava teabe lisamist emissiooniprospekti. Kõnealused liikmesriigid võivad siiski nõuda, et emissiooniprospekt sisaldaks selle riigi turgu iseloomustavat teavet, kus avalik pakkumine tehakse, eelkõige teavet tulumaksusüsteemi kohta, kõnealuses riigis emitendi makseagendina tegutsevate finantsasutuste kohta ning viisi kohta, kuidas investoritele mõeldud teadaanded avaldatakse.2. Emissiooniprospekti, mille pädevad asutused on heaks kiitnud direktiivi 80/390/EMÜ artikli 24a tähenduses, tuleb tunnustada või vaadelda kui kehtivatele seadustele vastavat selles liikmesriigis, kus avalik pakkumine tehakse, isegi kui käesoleva direktiivi kohaselt on võimaldatud osaline vabastus või erand, kuid siiski tingimusel, et:a) kõnealune osaline vabastus või erand on seda liiki, mida tunnustatakse teise asjaomase liikmesriigi õigusaktides, jab) osalist vabastust või erandit õigustavad asjaolud esinevad ka teises asjaomases liikmesriigis.Isegi kui esimese lõigu punktides a ja b sätestatud tingimused ei ole täidetud, võidakse asjaomase liikmesriigi artiklis 20 nimetatud pädevate asutuste heakskiidetud emissiooniprospekti lugeda seadustele vastavaks.3. Avaliku pakkumise tegija edastab selle liikmesriigi volitatud asutusele, kus avalik pakkumine tehakse, emissiooniprospekti, mida ta kavatseb kasutada kõnealuses liikmesriigis. Kõnealune emissiooniprospekt peab olema sama emissiooniprospekt, mille on heaks kiitnud artiklis 20 nimetatud asutus.4. Liikmesriigid võivad piirata käesoleva artikli kohaldamist emissiooniprospektide suhtes, mis puudutavad nende emitentide vabalt kaubeldavaid väärtpabereid, kellel on registrisse kantud asukoht ühes liikmesriigis.VI JAGUKoostööArtikkel 221. Pädevad asutused teevad oma ülesannete täitmiseks vajaduse korral koostööd ning vahetavad selleks vajalikku teavet.2. Kui avalik pakkumine, mis hõlmab vabalt kaubeldavaid väärtpabereid, mis tekitavad kas kohe või tagasimaksetähtaja lõpus õiguse omandada osalus äriühingu kapitalis, tehakse ühes või enamas liikmesriigis, mis ei ole see liikmesriik, kus on nende aktsiate emitendi registrisse kantud asukoht, mille omandamiseks kõnealused väärtpaberid õiguse annavad, ning kus kõnealuse emitendi aktsiad on juba väärtpaberibörsil ametlikult noteeritud, siis võivad selle liikmesriigi pädevad asutused, kus avalik pakkumine tehakse, teha otsuseid avaliku pakkumise emissiooniprospekti ametlikul kontrollimisel üksnes pärast konsulteerimist selle liikmesriigi pädevate asutustega, kus on kõnealuste aktsiate emitendi registrisse kantud asukoht.Artikkel 231. Liikmesriigid sätestavad, et kõik isikud, kes töötavad või on töötanud artiklis 20 nimetatud asutustes, on kohustatud hoidma ametisaladust. See tähendab, et oma kohustuste täitmise käigus teatavaks saanud konfidentsiaalset teavet ei tohi nad teistele isikutele ega asutustele teatavaks teha, välja arvatud seadusega sätestatud juhul.2. Lõige 1 ei takista eri liikmesriikide artiklis 20 nimetatud asutustel edastada teavet käesolevas direktiivis ette nähtud juhtudel. Selliselt vahetatud teabe suhtes kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus, mida kohaldatakse sellist teavet saavas asutuses töötavate või töötanud isikute suhtes.3. Ilma et see mõjutaks kriminaalõiguse valdkonda kuuluvaid kohtuasju, võivad artiklis 20 nimetatud asutused, kes saavad teavet vastavalt artiklile 21, kasutada seda teavet üksnes oma ülesannete täitmiseks või seoses nende ülesannete täitmisega seotud halduskaebustega või kohtuasjadega.VII JAGULäbirääkimised kolmandate riikidegaArtikkel 24Ühendus võib ühe või mitme kolmanda riigiga vastavalt asutamislepingule sõlmitud kokkulepete abil vastastikku tunnistada avaliku pakkumise emissiooniprospektid, mis on koostatud ja kontrollitud kooskõlas asjaomase kolmanda riigi või asjaomaste kolmandate riikide õigusnormidega, käesoleva direktiivi nõuetele vastavaks tingimusel, et nimetatud õigusnormid annavad investoritele käesoleva direktiiviga antavatega võrdväärsed tagatised isegi juhul, kui need õigusnormid erinevad käesoleva direktiivi sätetest.VIII JAGUKontaktkomiteeArtikkel 251. Kontaktkomiteel, mis on asutatud vastavalt vabalt kaubeldavate väärtpaberite väärtpaberibörsil ametlikult noteerimise tingimuste kooskõlastamist käsitleva nõukogu 5. märtsi 1979. aasta direktiivi 79/279/EMÜ [8] (viimati muudetud direktiiviga 82/148/EMÜ [9]), artiklile 20, tuleb täita ka järgmisi ülesandeid:a) piiramata asutamislepingu artiklite 169 ja 170 kohaldamist, hõlbustada käesoleva direktiivi ühtlustatud rakendamist regulaarsete konsultatsioonide abil kõigis selle direktiivi rakendamisest tulenevates praktilistes küsimustes, mille kohta arvamuste vahetamist peetakse kasulikuks;b) hõlbustada liikmesriikidevahelisi konsultatsioone emissiooniprospektide selliste täienduste ja paranduste alal, mida neil on siseriiklikul tasandil õigus nõuda või soovitada.c) nõustada komisjoni vajaduse korral käesoleva direktiivi täiendamise või muutmise alal;2. Kontaktkomitee ülesannete hulka ei kuulu üksikjuhtudel vastuvõetud otsuste asjakohasuse hindamine.IX JAGULõppsättedArtikkel 261. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed 17. aprilliks 1989. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusaktide tekstid.Artikkel 27Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 17. aprill 1989Nõukogu nimeleesistujaC. Solchaga Catalan[1] EÜT C 226, 31.8.1982, lk 4.[2] EÜT C 125, 17.5.1982, lk 176 ja EÜT C 69, 20.3.1989.[3] EÜT C 310, 30.11.1981, lk 50.[4] EÜT L 100, 17.4.1980, lk 1.[5] EÜT L 185, 4.7.1987, lk 81.[6] EÜT L 322, 17.12.1977, lk 30.[7] EÜT L 309, 4.11.1986, lk 15.[8] EÜT L 66, 16.3.1979, lk 1.[9] EÜT L 62, 5.3.1982, lk 22.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 21. detsember 1988, millega muudetakse üheksandat korda rahvusvahelises turismis toimuva impordi suhtes kohaldatavat käibemaksu- ja aktsiisivabastust käsitlevate õigusnormidega kehtestatud sätete ühtlustamist käsitlevat direktiivi 69/169/EMÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31988L0664

Euroopa Liidu Teataja L 382 , 31/12/1988 Lk 0041 - 0041 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 2 Lk 0007  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 2 Lk 0007

		Nõukogu direktiiv,21. detsember 1988,millega muudetakse üheksandat korda rahvusvahelises turismis toimuva impordi suhtes kohaldatavat käibemaksu- ja aktsiisivabastust käsitlevate õigusnormidega kehtestatud sätete ühtlustamist käsitlevat direktiivi 69/169/EMÜ(88/664/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:nõukogu direktiivi 69/169/EMÜ [4] (viimati muudetud direktiiviga 87/198/EMÜ) [5] artikli 2 lõikega 6 ja artikli 7b lõikega 4 nähakse ette, et hiljemalt 31. oktoobril 1987 ja edaspidi iga kahe aasta järel kohandab nõukogu asutamislepinguga antud küsimuse puhuks ette nähtud korras nimetatud artiklite lõigetes 1 ja 2 viidatud summasid, et säilitada nende reaalväärtus;komisjoni poolt läbi viidud uuringu kohaselt on hinnaindeks liikmesriikides ajavahemikul 1. oktoober 1985 kuni 31. detsember 1988 kasvanud keskmiselt 11,3 %;sellest tulenevad summad tuleks ümardada;ühenduse maksuvabastuse kohandamise puhul, mille tagajärjel muutub riigi vääringus väljendatud maksuvabastus vähem kui 5 % võrra või väheneb, tuleks asjassepuutuval liikmesriigil lubada kehtima jätta riigi vääringus enne nimetatud muudatust kehtinud summa,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 69/169/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklis 2:a) lõikes 1 asendatakse summa "350 eküüd" summaga "390 eküüd";b) lõikes 2 asendatakse summa "90 eküüd" summaga "100 eküüd".2. Artiklile 7 lisatakse järgmine lõige:"5. Liikmesriigid võivad kehtiva maksuvabastuse summa kehtima jätta, kui enne artikli 2 lõikes 6 ja artikli 7b lõikes 4 nimetatud ümardamist eküüdes väljendatud maksuvabastuse summa ümberarvestamisel ei ületaks muudatus 5 % riigi vääringus väljendatud maksuvabastusest või kõnealune maksuvabastus väheneks."3. Artiklis 7b:a) lõike 1 punktis a asendatakse summa "280 eküüd" summaga "310 eküüd";b) lõike 1 punktis b asendatakse summa "77 eküüd" summaga "85 eküüd";c) lõikes 2 asendatakse summa "77 eküüd" summaga "85 eküüd".Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed 1. juuliks 1989.2. Liikmesriigid teavitavad komisjoni käesoleva direktiivi täitmiseks vastuvõetavatest siseriiklikest õigusnormidest.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 21. detsember 1988Nõukogu nimeleesistujaV. Papandreou[1] EÜT C 102, 16.4.1988, lk 4 jaEÜT C 272, 21.10.1988, lk 6.[2] EÜT C 235, 12.9.1988, lk 138.[3] EÜT C 95, 11.4.1988, lk 11.[4] EÜT L 133, 4.6.1969, lk 6.[5] EÜT L 78, 20.3.1987, lk 53.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2002/65/EÜ, 23. september 2002, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/EMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0065

Euroopa Liidu Teataja L 271 , 09/10/2002 Lk 0016 - 0024

		Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2002/65/EÜ,23. september 2002,milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/EMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2 ning artikleid 55 ja 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt [3]ning arvestades järgmist:(1) Ühtse turu eesmärkide saavutamiseks on oluline võtta vastu turu järkjärguliseks ühendamiseks ettenähtud meetmed, mis peavad kaasa aitama kõrgetasemelise tarbijakaitse saavutamisele kooskõlas asutamislepingu artiklitega 95 ja 153.(2) Finantsteenuste kaugturustus on nii tarbijate kui ka finantsteenuste osutajate jaoks üks siseturu väljakujundamise peamistest konkreetsetest tulemustest.(3) Siseturu raames on tarbijate huvides omada, ilma et kedagi diskrimineeritaks, juurdepääsu kõige laiemale võimalikule ühenduses osutatavate finantsteenuste valikule, et neil oleks võimalik valida oma vajadustele kõige paremini vastavad teenused. Valikuvabaduse tagamiseks, mis on üks tarbija olulisemaid õigusi, on vaja kõrgetasemelist tarbijakaitset, et suurendada tarbijate usaldust kaugmüügi vastu.(4) Siseturu tõrgeteta toimimiseks on oluline, et tarbijatel on võimalik pidada läbirääkimisi ja sõlmida lepinguid teistes liikmesriikides asuva teenuste osutajaga, sõltumata sellest, kas teenuste osutaja asub ka selles liikmesriigis, kus tarbija elab.(5) Finantsteenused sobivad oma immateriaalse laadi poolest eriti hästi kaugmüügiks ja finantsteenuste kaugturustust reguleeriva õigusraamistiku loomine peaks suurendama tarbijate usaldust finantsteenuste kaugturustuse uute meetodite, näiteks elektroonilise kaubanduse rakendamise vastu.(6) Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada kooskõlas asutamislepingu ja teiseste õigusaktidega, sealhulgas elektroonilist kaubandust käsitlev direktiiv 2000/31/EÜ, [4] mida kohaldatakse üksnes selles käsitletavate tehingute suhtes.(7) Käesoleva direktiivi eesmärk on saavutada eespool sätestatud eesmärgid, ilma et see piiraks teenuste osutamise vabadust reguleeriva ühenduse või siseriikliku õiguse kohaldamist või vajaduse korral vastuvõtva liikmesriigi kontrolli ja/või loaandmist või liikmesriikide järelevalvesüsteeme, kui see on kooskõlas ühenduse õigusega.(8) Käesolev direktiiv, eelkõige need sätted, mis on seotud teabega lepingu suhtes kohaldatavat õigust ja/või pädevat kohut käsitlevate lepingutingimuste kohta, ei mõjuta nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) [5] või lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse 1980. aasta Rooma konventsiooni kohaldamist tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustuse suhtes.(9) Finantsteenuste tegevuskava eesmärkide saavutamine nõuab teatavates valdkondades tarbijakaitse kõrgemat taset. See tähendab eelkõige ühtlustamata ühisinvesteerimisfondide, investeerimisteenuste suhtes kohaldatavate tegutsemiseeskirjade ja tarbijakrediidi suuremat ühtlust. Kuni sellise ühtluse saavutamiseni tuleks säilitada tarbijakaitse kõrgem tase.(10) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 1997. aasta direktiiviga 97/7/EÜ (tarbijakaitse kohta seoses sidevahendi abil sõlmitud lepingutega) [6] nähakse ette teenuste osutaja ja tarbija vahel sidevahendi abil sõlmitud, kaupu või teenuseid käsitlevate lepingute suhtes kohaldatavad peamised eeskirjad. Kõnealune direktiiv ei käsitle siiski finantsteenuseid.(11) Komisjon tegi analüüsi, et kinnitada erimeetmete võtmise vajadust finantsteenuste valdkonnas, ja kutsus sellega seoses kõiki huvitatud pooli edastama oma tähelepanekuid, eelkõige seoses komisjoni rohelise raamatu "Finantsteenused — tarbijate ootustele vastamine" ettevalmistamisega. Sellealased konsultatsioonid osutasid vajadusele tugevdada tarbijakaitset kõnealuses valdkonnas. Seepärast otsustas komisjon esitada finantsteenuste kaugturustamist käsitleva eriettepaneku.(12) Kui liikmesriigid võtavad vastu tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustamist reguleerivad tarbijakaitse eeskirjad, mis on vastuolulised või erinevad, võib see takistada siseturu toimimist ja ettevõtetevahelist konkurentsi turul. Seepärast tuleb selles valdkonnas sätestada ühenduse tasandil ühised eeskirjad, vähendamata seejuures üldise tarbijakaitse taset liikmesriikides.(13) Käesoleva direktiiviga tuleks tagada tarbijakaitse kõrge tase, et kindlustada finantsteenuste vaba liikumine. Liikmesriikidel ei tohiks olla võimalik võtta valdkonnas, mida käesolev direktiiv ühtlustab, vastu muid kui käesoleva direktiiviga ettenähtud sätteid, kui käesolevas direktiivis ei ole konkreetselt sätestatud teisiti.(14) Käesolev direktiiv hõlmab kõiki finantsteenuseid, mida on võimalik sidevahendi abil osutada. Teatavaid finantsteenuseid reguleeritakse siiski ühenduse õiguse erisätetega, mille kohaldamist kõnealuste finantsteenuste suhtes jätkatakse. Siiski tuleks ette näha selliste teenuste kaugturustust reguleerivad põhimõtted.(15) Lepingu sõlmimine sidevahendi abil tähendab, et kaugsidevahendeid kasutatakse sellise kaugmüügi- või teenuste osutamise skeemi osana, milles teenuste osutaja ja tarbija ei pea üheaegselt kohal viibima. Kõnealuste sidevahendite pidev areng nõuab selliste põhimõtete määratlemist, mis kehtivad ka nende vahendite kohta, mis ei ole veel laialdaselt kasutusel. Seepärast on sidevahendi abil sõlmitud lepinguteks sellised lepingud, mille puhul pakkumine, läbirääkimine ja sõlmimine toimub sidevahendi abil.(16) Üht lepingut, mis sisaldab järjestikuseid toiminguid või aja jooksul eraldi tehtavaid sama laadi toiminguid, võib eri liikmesriikides käsitleda õiguslikult erinevalt, kuid on oluline, et käesolevat direktiivi kohaldataks kõikides liikmesriikides ühtemoodi. Seetõttu on asjakohane käsitada käesolevat direktiivi nii, et seda kohaldatakse esimese toimingu suhtes järjestikuste toimingute sarjast või aja jooksul eraldi tehtavatest sama laadi toimingutest, kui neid saab käsitleda tervikuna, sõltumata sellest, kas toimingu või toimingute sarja suhtes kehtib üks leping või mitu järjestikust lepingut.(17) "Esialgseks teenuse osutamise lepinguks" võib lugeda näiteks pangakonto avamise, krediitkaardi omandamise ja portfelli haldamise lepingu sõlmimise, "toiminguks" võib lugeda näiteks raha hoiustamise pangakontole või sealt väljavõtmise, krediitkaardiga tasumise ja portfelli haldamise lepingu raames tehtud tehingud. Uute punktide lisamine esialgsesse teenuse osutamise lepingusse, näiteks võimalus kasutada elektroonilist maksevahendit koos olemasoleva pangakontoga, ei ole "toiming", vaid lisaleping, mille suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi. Uute osakute märkimist samas ühisinvesteerimisfondis loetakse üheks "järjestikustest sama laadi toimingutest".(18) Käesolev direktiiv hõlmab finantsteenuste osutaja pakutavat teenuste osutamise skeemi ja sellega seoses on direktiivi eesmärk jätta oma reguleerimisalast välja teenused, mida osutatakse üksnes juhuti ja väljaspool kaubandusstruktuuri, mis on ette nähtud lepingute sõlmimiseks sidevahendi abil.(19) Teenuste osutaja on isik, kes osutab teenuseid sidevahendi abil. Siiski tuleks käesolevat direktiivi kohaldada ka juhul, kui mõnel turustusetapil kasutatakse vahendajat. Vahendaja osalemise laadi ja määra arvesse võttes tuleks käesoleva direktiivi asjakohaseid sätteid kohaldada ka sellise vahendaja suhtes, sõltumata tema õiguslikust seisundist.(20) Püsivate andmekandjate hulka kuuluvad eelkõige disketid, CD-ROMid, DVDd ja tarbija arvuti kõvaketas, millel säilitatakse elektronposti, kuid nende hulka ei kuulu veebilehed, välja arvatud juhul, kui need vastavad püsiva andmekandja määratluse kriteeriumidele.(21) Kaugsidevahendite kasutamine ei tohiks kaasa tuua kliendile antava teabe põhjendamatut piiramist. Läbipaistvuse huvides nähakse käesoleva direktiiviga ette nõuded selle tagamiseks, et tarbijale antakse asjakohasel määral teavet nii enne kui ka pärast lepingu sõlmimist. Tarbija peaks enne lepingu sõlmimist saama vajaliku eelteabe, et tal oleks võimalik talle pakutavat finantsteenust asjakohaselt hinnata ja teha selle põhjal teadlik valik. Teenuste osutaja peaks täpsustama, kui kaua pakkumine sellisel kujul kehtib.(22) Käesolevas direktiivis loetletud teave hõlmab üldist laadi teavet, mida kohaldatakse igat liiki finantsteenuste suhtes. Muid konkreetset finantsteenust käsitlevale teabele esitatavaid nõudeid, näiteks kindlustuspoliisi katvust, ei kirjeldata mitte üksnes käesolevas direktiivis. Sellist liiki teavet tuleks vajaduse korral anda kooskõlas asjaomase ühenduse õigusega või ühenduse õigusega kooskõlas oleva siseriikliku õigusega.(23) Tarbija parima kaitse tagamiseks on oluline, et tarbijat teavitatakse piisavalt käesoleva direktiivi sätetest ja muudest kõnealuse valdkonna tegevusjuhenditest ning tema taganemisõigusest.(24) Kui taganemisõigust ei kohaldata põhjusel, et tarbija on selgesõnaliselt nõudnud lepingu täitmist, peaks teenuste osutaja sellest asjaolust tarbijat teavitama.(25) Tarbijad peaksid olema kaitstud teenuste eest, mida nad ei ole tellinud. Selliste teenuste puhul peaks tarbija olema vabastatud kõikidest kohustustest, kusjuures tarbija vastamata jätmist ei saa käsitada nõusoleku märgina. See reegel ei tohiks piirata poolte vahel sõlmitud lepingute automaatset uuendamist, kui selline automaatne uuendamine on liikmesriikide õiguse kohaselt lubatud.(26) Liikmesriigid peaksid võtma asjakohased meetmed, et kaitsta tulemuslikult tarbijaid, kes ei soovi, et nendega võetakse ühendust teatavate sidevahendite kaudu või teataval ajal. Käesolev direktiiv ei tohiks piirata selliste kaitsemeetmete rakendamist, mis on tarbijate käsutusse antud isikuandmete ja eraelu puutumatuse kaitset käsitlevate ühenduse õigusaktidega.(27) Tarbijakaitse tagamiseks on liikmesriikides vaja asjakohaseid ja tõhusaid kaebuste ja kahjuhüvitusnõuete menetlusi, et lahendada võimalikke vaidlusi teenuste osutajate ja tarbijate vahel, kasutades vajaduse korral kehtivaid menetlusi.(28) Liikmesriigid peaksid julgustama vaidluste kohtuväliseks lahendamiseks loodud avalik- või eraõiguslikke asutusi tegema koostööd piiriüleste vaidluste lahendamisel. Selline koostöö võiks eelkõige tähendada, et tarbijatel võimaldatakse esitada oma elukohaliikmesriigi kohtuvälistele menetlejatele kaebusi teistes liikmesriikides asuvate teenuste osutajate kohta. FIN-NETi võrgu loomine pakub tarbijatele tõhusamat abi piiriüleste teenuste kasutamisel.(29) Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust kohaldada kooskõlas ühenduse õigusega käesolevas direktiivis sätestatud kaitset ka mittetulundusorganisatsioonide ja isikute suhtes, kes kasutavad finantsteenuseid selleks, et ettevõtjaks saada.(30) Käesolev direktiiv peaks hõlmama ka juhtumeid, kui siseriiklik õigus sisaldab võimalust, et tarbija esitab siduva lepingulise avalduse.(31) Käesoleva direktiivi teenuste osutaja keelevalikut käsitlevad sätted ei tohiks piirata nende siseriikliku õiguse sätete kohaldamist, mis on vastu võetud kooskõlas keelevalikut reguleeriva ühenduse õigusega.(32) Ühendus ja liikmesriigid on võtnud teenustekaubanduse üldlepingu (GATS) raames kohustused, mis on seotud tarbijate võimalusega osta panga- ja investeerimisteenuseid välisriigis. GATS võimaldab liikmesriikidel võtta meetmeid vastu järelevalvekaalutlustel, sealhulgas investorite, hoiustajate, kindlustusvõtjate või nende isikute kaitseks, kellele finantsteenuste osutaja finantsteenuse võlgneb. Selliste meetmetega ei tohiks kehtestada piiranguid, mis on rangemad, kui on vaja tarbijakaitse tagamiseks.(33) Käesoleva direktiivi vastuvõtmiseks tuleks kohandada direktiivi 97/7/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 1998. aasta direktiivi 98/27/EÜ (tarbijate huve kaitsvate ettekirjutuste kohta) [7] kohaldamisala ning nõukogu 8. novembri 1990. aasta direktiivis 90/619/EMÜ (otsese elukindlustusega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, millega nähakse ette sätted teenuste osutamise vabaduse tegeliku kasutamise hõlbustamiseks) [8] sätestatud ülesütlemistähtaja kohaldamisala.(34) Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, milleks on tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustamist käsitlevate ühiste eeskirjade kehtestamine, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda eesmärki parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Eesmärk ja reguleerimisala1. Käesoleva direktiivi eesmärk on ühtlustada tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust käsitlevaid liikmesriikide õigusnorme.2. Selliste finantsteenuseid käsitlevate lepingute puhul, mis sisaldavad esialgset teenuse osutamise lepingut, millele järgnevad järjestikused toimingud või aja jooksul eraldi tehtavad sama laadi toimingud, kohaldatakse käesoleva direktiivi sätteid üksnes esialgse lepingu suhtes.Kui esialgne teenuse osutamise leping puudub, kuid samad lepinguosalised teevad järjestikuseid toiminguid või aja jooksul eraldi sama laadi toiminguid, kohaldatakse artikleid 3 ja 4 üksnes esimese toimingu suhtes. Kui rohkem kui aasta jooksul ei ole sama laadi toimingut tehtud, loetakse järgmine toiming uue toimingute sarja esimeseks toiminguks, mistõttu kohaldatakse artikleid 3 ja 4.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) sidevahendi abil sõlmitud leping — finantsteenuseid käsitlev leping, mille teenuste osutaja ja tarbija on sõlminud sellise kaugmüügi- või teenuste osutamise skeemi alusel, mida pakub teenuste osutaja, kes kõnealuse lepingu täitmiseks kasutab üksnes üht või mitut kaugsidevahendit kuni lepingu sõlmimiseni, viimane kaasa arvatud;b) finantsteenus — panga-, krediidi-, kindlustus-, personaalpensioni, investeerimis- või makseteenus;c) teenuste osutaja — füüsiline isik või avalik- või eraõiguslik juriidiline isik, kes oma majandus- või kutsetegevuse raames osutab teenuseid sidevahendi abil sõlmitud lepingute alusel;d) tarbija — füüsiline isik, kes käesolevas direktiivis käsitletud sidevahendi abil sõlmitud lepingute raames tegutseb eesmärkidel, mis ei ole seotud tema majandus- ega kutsetegevusega;e) kaugsidevahendid — vahendid, mida võib kasutada teenuse kaugturustamiseks teenuste osutaja ja tarbija vahel, ilma et nad peaksid üheaegselt füüsiliselt kohal viibima;f) püsiv andmekandja — vahend, mis võimaldab tarbijal säilitada isiklikult talle suunatud teavet nii, et sellele on võimalik hilisemaks kasutamiseks ligi pääseda teabe eesmärgiga vastavuses oleva aja jooksul, ja mis võimaldab säilitatud teavet muutmata kujul taasesitada;g) kaugsidevahendi operaator või tarnija — füüsiline või avalik- või eraõiguslik juriidiline isik, kelle kutse- või majandustegevus on seotud ühe või mitme kaugsidevahendi kättesaadavaks tegemisega teenuste osutajatele.Artikkel 3Tarbijale enne sidevahendi abil lepingu sõlmimist antav teave1. Tarbijale antakse aegsasti enne seda, kui ta ennast sidevahendi abil sõlmitud lepingu või tehtud pakkumisega seob, järgmine teave, mis käsitleb:1) teenuste osutajat:a) teenuste osutaja isikuandmed ja põhiline majandustegevus, teenuste osutaja asukoha aadress ning muu tarbija ja teenuste osutaja suhete seisukohast oluline koha-aadress;b) tarbija elukohaliikmesriigis asuva teenuste osutaja esindaja isikuandmed ning sellise esindaja olemasolu korral tarbija ja esindaja suhete seisukohast oluline koha-aadress;c) kui tarbijal on ärilised suhted kutseala esindajaga, kes ei ole teenuste osutaja, kõnealuse kutseala esindaja isikuandmed, amet, milles ta tarbijaga suheldes tegutseb ning tarbija ja kutseala esindaja suhete seisukohast oluline koha-aadress;d) kui teenuste osutaja on registreeritud äriregistris või muus samalaadses avalikus registris, siis see äriregister, millesse teenuste osutaja on kantud, tema registreerimisnumber või samaväärne identifitseerimisvõimalus selles registris;e) kui teenuste osutaja tegevus sõltub loasüsteemist, siis üksikasjad asjakohase järelevalve teostaja kohta;2) finantsteenust:a) finantsteenuse peamiste omaduste kirjeldus;b) koguhind, mille tarbija teenuste osutajale finantsteenuse eest tasub, sealhulgas kõik seonduvad tasud, maksed ja kulud, ning kõik teenuste osutaja vahendusel tasutavad maksud või, kui täpset hinda ei ole võimalik näidata, hinna arvutamise alus, mis võimaldab tarbijal hinda kontrollida;c) vajaduse korral teatis selle kohta, et finantsteenus on seotud vahenditega, millega nende eriomaduste või tehtavate toimingute tõttu kaasnevad erilised riskid või mille hind sõltub finantsturgude kõikumistest, mida teenuste osutajal ei ole võimalik mõjutada, ja et varasem käitumine ei võimalda prognoosida tulevast käitumist;d) teave võimaluse kohta, et eksisteerib ka muid makse ja/või kulusid, mida ei tasuta teenuste osutaja vahendusel või mida teenuste osutaja ei kehtesta;e) esitatud teabe kehtivusaega käsitlevad võimalikud piirangud;f) maksmise ja täitmise kord;g) kaugsidevahendite kasutamisega tarbijale kaasnevad erilised lisakulud, kui selliseid lisakulusid sisse nõutakse;3) sidevahendi abil sõlmitud lepingut:a) artiklis 6 nimetatud taganemisõiguse olemasolu või puudumine ning juhul, kui taganemisõigus on olemas, selle kehtivusaeg ja rakendamise tingimused, sealhulgas teave summa kohta, mille tasumist tarbijalt võidakse artikli 7 lõike 1 alusel nõuda, ning kõnealuse õiguse rakendamata jätmise tagajärjed;b) sidevahendi abil sõlmitud lepingu minimaalne kehtivusaeg selliste finantsteenuste puhul, mida tuleb osutada pidevalt või korduvalt;c) teave poolte kõikide võimalike õiguste kohta lõpetada leping varem või ühepoolselt sidevahendi abil sõlmitud lepingu tingimuste tõttu, sealhulgas sanktsioonide kohta, mis lepingust sellisel juhul tuleneda võivad;d) praktilised suunised taganemisõiguse rakendamise kohta, mis sisaldavad muuhulgas aadressi, kuhu taganemisteatis saata tuleks;e) liikmesriik või -riigid, kelle õiguse alusel teenuste osutaja enne sidevahendi abil lepingu sõlmimist tarbijaga suhteid loob;f) sidevahendi abil sõlmitud lepingu suhtes kohaldatava ja/või pädevat kohut käsitleva õiguse lepingulised tingimused;g) millises keeles või millistes keeltes lepingulised tingimused ja käesolevas artiklis nimetatud eelteave esitatakse ning millises keeles või millistes keeltes kohustub teenuste osutaja kokkuleppel tarbijaga edastama teavet kõnealuse sidevahendi abil sõlmitud lepingu kehtivusaja jooksul;4) kahju hüvitamist:a) kas sidevahendi abil sõlmitud lepingu osapooleks oleva tarbija käsutuses on kohtuväline kaebuste ja kahjuhüvitusnõuete mehhanism ning kui on, selle kasutamise võimalused;b) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 1994. aasta direktiivis 94/19/EÜ (hoiuste tagamise skeemide kohta) [9] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiivis 97/9/EÜ (investeeringute tagamise skeemide kohta) [10] käsitlemata tagatisfondide või muu hüvitamiskorra olemasolu.2. Lõikes 1 nimetatud teave, mille kaubanduslik eesmärk tuleb selgesõnaliselt väljendada, esitatakse selgelt ja arusaadavalt, kasutatud kaugsidevahendite seisukohast asjakohasel viisil, võttes eelkõige nõuetekohaselt arvesse äritehingute suhtes kohaldatavaid hea usu põhimõtteid ja põhimõtteid, mis reguleerivad nende isikute kaitset, kes ei saa liikmesriikide õiguse kohaselt oma nõusolekut anda, näiteks alaealised.3. Kui teabeedastus toimub telefonside kaudu:a) teenuste osutaja isikuandmed ja teenuste osutaja algatatud telefonikõne kaubanduslik eesmärk tuleb selgesõnaliselt väljendada iga tarbijaga peetava vestluse alguses;b) kui tarbija annab selleks selgesõnalise nõusoleku, tuleb esitada üksnes järgmine teave:- tarbijaga ühenduses oleva isiku isikuandmed ja tema seos teenuste osutajaga,- finantsteenuse peamiste omaduste kirjeldus,- koguhind, mille tarbija peab teenuste osutajale finantsteenuse eest tasuma, sealhulgas kõik teenuste osutaja vahendusel tasutavad maksud või, kui täpset hinda ei ole võimalik näidata, hinna arvutamise alus, mis võimaldab tarbijal hinda kontrollida,- teave võimaluse kohta, et eksisteerib ka muid makse ja/või kulusid, mida ei tasuta teenuste osutaja vahendusel või mida teenuste osutaja ei kehtesta,- artiklis 6 nimetatud taganemisõiguse olemasolu või puudumine ja juhul, kui taganemisõigus on olemas, selle kehtivusaeg ja rakendamise tingimused, sealhulgas teave summa kohta, mille tasumist tarbijalt võidakse artikli 7 lõike 1 alusel nõuda.Teenuste osutaja teavitab tarbijat, et taotluse korral võib saada lisateavet, ja kirjeldab kõnealuse lisateabe laadi. Igal juhul annab teenuste osutaja täieliku teabe, kui ta on täitnud artiklis 5 sätestatud kohustused.4. Enne lepingu sõlmimist tarbijale edastatav lepingulisi kohustusi käsitlev teave peab olema kooskõlas nende lepinguliste kohustustega, mis tuleneksid sidevahendi abil sõlmitava lepingu suhtes eeldatavasti kohaldatavast õigusest, kui selline leping sõlmitaks.Artikkel 4Muud teabele esitatavad nõuded1. Kui finantsteenuseid reguleerivas ühenduse õiguses on sätteid, mis sisaldavad lisaks artikli 3 lõikes 1 loetletud nõuetele muid eelteabele esitatavaid nõudeid, jätkatakse kõnealuste nõuete kohaldamist.2. Kuni suurema ühtsuse saavutamiseni võivad liikmesriigid säilitada või kehtestada rangemad sätted eelteabele esitatavate nõuete kohta, kui sellised sätted on kooskõlas ühenduse õigusega.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile siseriiklikud sätted käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 nimetatud eelteabele esitatavate nõuete kohta, kui need nõuded on esitatud lisaks artikli 3 lõikes 1 loetletud nõuetele. Komisjon võtab edastatud siseriiklikke sätteid arvesse artikli 20 lõikes 2 nimetatud aruande koostamisel.4. Et saavutada kõikide asjakohaste vahendite abil suurem läbipaistvus, tagab komisjon, et teave talle edastatud siseriiklike sätete kohta on kättesaadav nii tarbijatele kui ka teenuste osutajatele.Artikkel 5Lepinguliste tingimuste ja eelteabe edastamine1. Teenuste osutaja edastab tarbijale kõik lepingulised tingimused ning artikli 3 lõikes 1 ja artiklis 4 nimetatud teabe paberkandjal või mõnel muul tarbijale ligipääsetaval püsival andmekandjal aegsasti enne seda, kui tarbija ennast mõne sidevahendi abil sõlmitud lepingu või tehtud pakkumisega seob.2. Teenuste osutaja peab täitma lõikes 1 sätestatud kohustuse kohe pärast lepingu sõlmimist, kui leping on sõlmitud tarbija taotlusel, kasutades sellist kaugsidevahendit, mis ei võimalda lepinguliste tingimuste ja teabe esitamist vastavalt lõikele 1.3. Mis tahes ajal lepingulise suhte kehtivusaja jooksul on tarbijal õigus saada taotluse korral lepingulised tingimused paberkandjal. Lisaks on tarbijal õigus muuta kasutatavat kaugsidevahendit, välja arvatud juhul, kui see ei ole kooskõlas sõlmitud lepingu või osutatava finantsteenuse laadiga.Artikkel 6Taganemisõigus1. Liikmesriigid tagavad, et tarbijal on 14 kalendripäeva jooksul võimalik lepingust taganeda ilma sanktsioonideta ja põhjust esitamata. Seda tähtaega pikendatakse 30 kalendripäevani sidevahendi abil sõlmitud lepingute puhul, mis on seotud direktiivis 90/619/EMÜ käsitletud elukindlustusega ja personaalpensioniga seotud toimingutega.Taganemise tähtaeg algab:- kas sidevahendi abil lepingu sõlmimise päevast, välja arvatud eespool nimetatud elukindlustuse puhul, mille tähtaeg algab hetkest, mil tarbijat teavitatakse sidevahendi abil lepingu sõlmimisest, või- päevast, mil tarbija saab lepingulised tingimused ja artikli 5 lõigetele 1 või 2 vastava teabe, juhul kui see kuupäev on hilisem kui esimeses taandes nimetatud kuupäev.Liikmesriigid võivad lisaks taganemisõigusele ette näha, et investeerimisteenuseid käsitlevate lepingute rakendamine peatatakse käesolevas lõikes sätestatud tähtajaks.2. Taganemisõigust ei kohaldata:a) selliste finantsteenuste suhtes, mille hind sõltub finantsturgude kõikumistest, mida teenuste osutajal ei ole võimalik mõjutada ja mis võivad toimuda taganemise tähtaja jooksul, näiteks teenused, mis on seotud:- välisvääringutega,- rahaturu instrumentidega,- vabalt kaubeldavate väärtpaberitega,- ühisinvesteerimisettevõtjate osakutega,- finantsfutuuride lepingutega, sealhulgas võrdväärsete sularahas makstavate finantsinstrumentidega,- tähtpäevaintressiga lepingutega (forward interest-rate agreement — FRA),- intressimäära vahetuslepingute, valuuta vahetuslepingute ning väärtpaberite ja võlakohustuste saldo vahetuslepingutega,- käesolevas punktis nimetatud finantsinstrumentide ostu- ja müügioptsioonidega, sealhulgas võrdväärsete sularahas makstavate finantsinstrumentidega. See liik hõlmab eriti valuutaoptsioone ja intressimääraoptsioone;b) reisi- ja pagasikindlustuspoliiside või samalaadsete lühiajaliste kindlustuspoliiside suhtes, mille kehtivusaeg on alla ühe kuu;c) selliste lepingute suhtes, mille mõlemad pooled on tarbija selgesõnalisel taotlusel täielikult täitnud enne seda, kui tarbija oma taganemisõigust rakendab.3. Liikmesriigid võivad ette näha, et taganemisõigust ei kohaldata:a) sellise krediidi suhtes, mis on ette nähtud esmajoones maa või olemasoleva või projekteeritava ehitise omandiõiguste saamiseks või säilitamiseks või ehitise renoveerimiseks või parendamiseks, võib) sellise krediidi suhtes, mille tagatiseks on kas hüpoteek või kinnisvara või kinnisvaraga seotud õigus, võic) ametiisiku teenuseid kasutavate tarbijate avalduste suhtes, kui asjaomane ametiisik kinnitab, et tarbijale on tagatud artikli 5 lõikes 1 sätestatud õigused.Käesolev lõige ei piira nende tarbijate õigust mõtlemisajale, kes elavad liikmesriikides, kus käesoleva direktiivi vastuvõtmise ajal selline õigus eksisteerib.4. Liikmesriigid, kes kasutavad lõikes 3 sätestatud võimalust, teatavad sellest komisjonile.5. Komisjon edastab liikmesriikide esitatud teabe Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning tagab teabe kasutamise võimaluse ka seda taotlevatele tarbijatele ja teenuste osutajatele.6. Kui tarbija rakendab oma taganemisõigust, teatab ta sellest enne asjaomase tähtaja möödumist artikli 3 lõike 1 punkti 3 alapunkti d kohaselt talle antud praktilisi suuniseid järgides ja kasutades vahendeid, mille vastavust siseriiklikule õigusele on võimalik tõendada. Tähtaega loetakse järgituks, kui teatis, juhul kui see on paberkandjal või mõnel muul saajale ligipääsetaval püsival andmekandjal, on saadetud enne tähtaja möödumist.7. Käesolevat artiklit ei kohaldata direktiivi 97/7/EÜ artikli 6 lõikes 4 või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 1994. aasta direktiivi 94/47/EÜ (ostjate kaitse kohta, mis puudutab kinnisvara osaajalise kasutamise õiguse ostu-müügilepingute teatavaid aspekte) [11] artiklis 7 sätestatud tingimustel kehtetuks tunnistatud krediidilepingute suhtes.Kui teatavat finantsteenust käsitlevale sidevahendi abil sõlmitud lepingule on lisatud teine sidevahendi abil sõlmitud leping, mis käsitleb teenuseid, mida osutab teenuste osutaja või kolmas isik kõnealuse kolmanda isiku ja teenuste osutaja vahelise kokkuleppe alusel, lõpeb teine sidevahendi abil sõlmitud leping ilma mingite sanktsioonideta, kui tarbija rakendab artikli 6 lõikes 1 sätestatud taganemisõigust.8. Käesoleva artikli sätted ei piira sidevahendi abil sõlmitud lepingu ülesütlemist või lõpetamist või selle mittekohaldamist reguleerivaid liikmesriikide õigusakte ega tarbija õigust täita oma lepingulisi kohustusi enne sidevahendi abil sõlmitud lepingus sätestatud tähtaega. Kõnealuseid sätteid kohaldatakse sõltumata lepingu lõpetamise tingimustest ja õiguslikest tagajärgedest.Artikkel 7Enne taganemist osutatud teenuste eest tasumine1. Kui tarbija rakendab artikli 6 lõikes 1 sätestatud taganemisõigust, võib temalt nõuda tasumist põhjendamatult viivitamata üksnes teenuse eest, mida teenuste osutaja on lepingu kohaselt tõepoolest osutanud. Lepingu täitmist võib alustada üksnes pärast seda, kui tarbija on selleks oma nõusoleku andnud. Tasutav summa ei või:- ületada summat, mis on proportsionaalne juba osutatud teenuse osaga võrreldes lepingu kogumahuga,- igal juhul olla selline, et seda saaks käsitada sanktsioonina.2. Liikmesriigid võivad ette näha, et kui tarbija taganeb kindlustuslepingust, ei või temalt nõuda mingi summa tasumist.3. Teenuste osutaja ei või tarbijalt nõuda mingi lõikes 1 sätestatud summa tasumist, välja arvatud juhul, kui ta suudab tõendada, et tarbijat oli tasutavast summast nõuetekohaselt teavitatud kooskõlas artikli 3 lõike 1 punkti 3 alapunktiga a. Mitte mingil juhul ei või teenuste osutaja nõuda sellise summa tasumist juhul, kui ta on alustanud lepingu täitmist enne artikli 6 lõikes 1 sätestatud taganemise tähtaja möödumist ilma tarbija eelneva nõusolekuta.4. Teenuste osutaja tagastab tarbijale põhjendamatult viivitamata ja hiljemalt 30 kalendripäeva jooksul kõik summad, mis ta on tarbijalt kooskõlas sidevahendi abil sõlmitud lepinguga saanud, välja arvatud lõikes 1 nimetatud summa. Kõnealune tähtaeg algab päeval, kui teenuste osutaja saab taganemisteatise.5. Tarbija tagastab teenuste osutajale põhjendamatult viivitamata ja 30 kalendripäeva jooksul kõik summad ja/või kogu vara, mis ta on teenuste osutajalt saanud. Kõnealune tähtaeg algab päeval, kui tarbija saadab taganemisteatise.Artikkel 8KaardimaksedLiikmesriigid tagavad, et on olemas asjakohased meetmed, mis võimaldavad tarbijal:- nõuda makse tühistamist, kui tema maksekaarti on sidevahendi abil sõlmitud lepingutega seoses kuritahtlikult kasutatud,- sellise kuritahtliku kasutamise korral lasta tasutud summa hüvitada või tagasi maksta.Artikkel 9Teenused, mida ei ole tellitudIlma et see piiraks nende liikmesriikide sätete kohaldamist, mis käsitlevad sidevahendi abil sõlmitud lepingute automaatset uuendamist, kui selline automaatne uuendamine on nende sätetega lubatud, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, et:- keelata finantsteenuste osutamine tarbijale ilma tarbija eelneva taotluseta, kui teenuse osutamine sisaldab kohese või hilisema tasumise nõuet,- vabastada tarbija kõikidest kohustustest nende teenuste puhul, mida ta ei ole tellinud, kusjuures tarbija vastamata jätmist ei saa käsitada nõusolekuna.Artikkel 10Teabeedastus, mida ei ole soovitud1. Kui teenuste osutaja kasutab järgmisi kaugsidevahendeid, peab ta selleks saama tarbija eelneva nõusoleku:a) inimsekkumist mittevajavad automatiseeritud kõnevalimissüsteemid (automaatvalimissüsteemid);b) faksid.2. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 1 nimetamata kaugsidevahendeid, mis võimaldavad tarbijaga isiklikult ühendust võtta:a) ei lubata kasutada, välja arvatud juhul, kui selleks on saadud asjaomaste tarbijate nõusolek, võib) võib kasutada üksnes juhul, kui tarbija ei ole sellest selgesõnaliselt keeldunud.3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud meetmetega ei kaasne tarbijate jaoks kulusid.Artikkel 11SanktsioonidLiikmesriigid näevad ette asjakohased sanktsioonid juhuks, kui teenuste osutaja ei täida käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud siseriiklikke sätteid.Selleks võivad liikmesriigid eelkõige ette näha, et tarbija võib lepingu mis tahes ajal tasuta ja ilma sanktsioonideta lõpetada.Sanktsioonid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.Artikkel 12Käesoleva direktiivi sätete imperatiivsus1. Tarbijad ei või loobuda neile käesoleva direktiiviga antud õigustest.2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et tarbija ei kaota käesoleva direktiiviga pakutavat kaitset põhjusel, et lepingu suhtes kohaldatavaks õiguseks valitakse kolmanda riigi õigus, kui leping on ühe või mitme liikmesriigi territooriumiga tihedalt seotud.Artikkel 13Kohtulik ja halduslik kahju hüvitamine1. Liikmesriigid tagavad, et on olemas sobivad ja tõhusad vahendid, millega kindlustada käesoleva direktiivi täitmine tarbijate huvides.2. Lõikes 1 nimetatud vahendite hulka kuuluvad sätted, mille kohaselt üks või mitu järgmistest siseriikliku õigusega määratud asutustest võib kooskõlas siseriikliku õigusega pöörduda kohtute või pädevate haldusasutuste poole, et tagada käesoleva direktiivi rakendamiseks vastuvõetud siseriiklike sätete kohaldamine:a) avalik-õiguslikud asutused või nende esindajad;b) tarbijaorganisatsioonid, kellel on õigustatud huvi tarbijaid kaitsta;c) kutseorganisatsioonid, kellel on õigustatud huvi meetmeid võtta.3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et kaugsidevahendite operaatorid ja tarnijad lõpetavad võimaluse korral tegevuse, mis on neile teatatud kohtuotsuse, haldusotsuse või järelevalveasutuse otsusega tunnistatud käesoleva direktiiviga vastuolus olevaks.Artikkel 14Kohtuväline kahju hüvitamine1. Liikmesriigid soodustavad sidevahendi abil osutatavaid finantsteenuseid käsitlevate tarbijavaidluste lahendamiseks asjakohaste ja tõhusate kohtuväliste kaebuste ja kahjuhüvitusnõuete menetluste kehtestamist või edasiarendamist.2. Liikmesriigid julgustavad eelkõige vaidluste kohtuvälise lahendamise eest vastutavaid asutusi tegema koostööd sidevahendite abil osutatavaid finantsteenuseid käsitlevate piiriüleste vaidluste lahendamiseks.Artikkel 15TõendamiskohustusIlma et see piiraks artikli 7 lõike 3 kohaldamist, võivad liikmesriigid ette näha, et tõendamiskohustuse, mis käsitleb teenuste osutaja kohustust teavitada tarbijat ning tarbija nõusolekut lepingu sõlmimise ja vajaduse korral selle täitmisega, võib panna teenuste osutajale.Kõik lepingulised tingimused, millega nähakse ette, et kõikide või osa käesoleva direktiiviga teenuste osutajale pandud kohustuste tõendamiskohustus lasub tarbijal, on vastavalt nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivile 93/13/EMÜ (ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes) [12] ebaõiglased.Artikkel 16ÜleminekumeetmedNende teenuste osutajate jaoks, kes asuvad liikmesriigis, kus ei ole veel käesolevat direktiivi üle võetud ja mille õiguses ei ole käesoleva direktiiviga ettenähtud kohustustele vastavaid kohustusi, võivad liikmesriigid kehtestada käesoleva direktiiviga kooskõlas olevad siseriiklikud eeskirjad.Artikkel 17Direktiiv 90/619/EÜDirektiivi 90/619/EMÜ artikli 15 lõike 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:"1. Iga liikmesriik näeb ette, et kindlustusvõtja, kes sõlmib individuaalse elukindlustuslepingu, võib 30 kalendripäeva jooksul alates ajast, kui talle lepingu sõlmimisest teatatakse, lepingu üles öelda."Artikkel 18Direktiiv 97/7/EÜDirektiivi 97/7/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 lõike 1 esimene taane asendatakse järgmisega:"— mis on seotud finantsteenusega, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiivi 2002/65/EÜ, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/EMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜ [13],"2. II lisa jäetakse välja.Artikkel 19Direktiiv 98/27/EÜDirektiivi 98/27/EÜ lisale lisatakse järgmine punkt:"11. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiv 2002/65/EÜ, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/EMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜ [14]."Artikkel 20Kontrollimine1. Pärast käesoleva direktiivi rakendamist kontrollib komisjon finantsteenuste siseturu toimimist kõnealuste teenuste turustamise seisukohast. Komisjon peaks püüdma üksikasjalikult analüüsida raskusi, millega nii tarbijad kui ka teenuste osutajad kokku puutuvad või kokku puutuda võivad, eelkõige raskusi, mis tulenevad teavet ja taganemisõigust käsitlevate siseriiklike sätete erinevusest.2. Komisjon edastab hiljemalt 9. aprillil 2006 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande probleemide kohta, millega finantsteenuseid osta ja müüa soovivad tarbijad ja teenuste osutajad kokku puutuvad, ja esitab vajaduse korral ettepanekud finantsteenustealase ühenduse õiguse teavet ja taganemisõigust käsitlevate sätete ja artiklis 3 käsitletud sätete muutmiseks ja/või edasiseks ühtlustamiseks.Artikkel 21Õigusaktide ülevõtmine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 9. oktoobril 2004. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti ja tabeli, milles on näidatud käesoleva direktiivi sätete vastavus vastuvõetud siseriiklikele sätetele.Artikkel 22JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 23AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 23. september 2002Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaM. Fischer Boel[1] EÜT C 385 11.12.1998, lk 10 jaEÜT C 177 E, 27.6.2000, lk 21.[2] EÜT C 169, 16.6.1999, lk 43.[3] Euroopa Parlamendi 5. mai 1999. aasta arvamus (EÜT C 279, 1.10.1999, lk 207), nõukogu 19. detsembri 2001. aasta ühine seisukoht (EÜT C 58 E, 5.3.2002, lk 32) ja Euroopa Parlamendi 14. mai 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 26. juuni 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 178, 17.7.2000, lk 1.[5] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.[6] EÜT L 144, 4.6.1997, lk 19.[7] EÜT L 166, 11.6.1998, lk 51. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2000/31/EÜ (EÜT L 178, 17.7.2001, lk 1).[8] EÜT L 330, 29.11.1990, lk 50. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 92/96/EMÜ (EÜT L 360, 9.12.1992, lk 1).[9] EÜT L 135, 31.5.1994, lk 5.[10] EÜT L 84, 26.3.1997, lk 22.[11] EÜT L 280, 29.10.1994, lk 83.[12] EÜT L 95, 21.4.1993, lk 29.[13] EÜT L 271, 9.10.2002, lk 16.[14] EÜT L 271, 9.10.2002, lk 16.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/50/EÜ, 6. oktoober 1997, millega muudetakse direktiivi 93/16/EMÜ arstide vaba liikumise hõlbustamise ning nende diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikuse tunnustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31997L0050

Euroopa Liidu Teataja L 291 , 24/10/1997 Lk 0035 - 0037

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/50/EÜ,6. oktoober 1997,millega muudetakse direktiivi 93/16/EMÜ arstide vaba liikumise hõlbustamise ning nende diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikuse tunnustamise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 49, artikli 57 lõiget 1 ja lõike 2 esimest ja kolmandat lauset ning artiklit 66,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]pärast konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteega, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189b ettenähtud menetluse kohaselt [3] vastavalt lepituskomitees 28. mail 1997 heakskiidetud ühistekstilening arvestades, et:tuleb kehtestada asjakohane kord direktiivi 93/16/EMÜ [4] artikli 5 lõike 3, artikli 7 lõike 2 ning artiklite 26 ja 27 ajakohastamiseks, et võtta arvesse eri liikmesriikide meditsiinierialade õpetamises ja nimetustes toimunud sagedasi muutusi;menetlusega, mis on sätestatud nõukogu 13. juuli 1987. aasta otsuses 87/373/EMÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise kord, [5] saaks parandada ühenduse otsuste tegemise tõhusust nende eriarstide asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamise hõlbustamiseks, kelle õigused sõltuvad nimetatud sätete ajakohastamisest;otsusega 87/373/EMÜ sätestatud menetlust kohaldatakse modus vivendi [6] alusel, mis on seotud Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel kokkulepitud komiteemenetlusega, kuni asutamislepingutesse on tehtud muudatused Euroopa Liidu lepingu artikli N lõike 2 kohaselt;tuleb ajakohastada artikli 5 lõiget 3 ja artikli 7 lõiget 2 kahe või enama liikmesriigi tunnustatud meditsiinierialade osas ning lisada need liikmesriigid asjakohasesse erialade nimetuste loendisse, kui nendes liikmesriikides vastab koolitus direktiivis 93/16/EMÜ sätestatud miinimumnõuetele;nimetatud direktiivi artiklites 26 ja 27 tuleb sätestada uute kinnitatud erialade koolituskursuste miinimumpikkus, ning vajaduse korral ajakohastada muude kursuste miinimumpikkust;komisjon, keda abistab otsusega 75/365/EMÜ [7] loodud nõuandva pädevusega kõrgemate tervishoiuametnike komitee, võib teha vajalikud muudatused artikli 5 lõikes 3 ja artikli 7 lõikes 2;on asjakohane, et abistades komisjoni artiklite 26 ja 27 muutmisel, tegutseb nimetatud komitee korralduskomiteena;otsuse 75/364/EMÜ [8] alusel komisjoni juurde moodustatud arstiõppe nõuandekomitee edastab komisjonile ja liikmesriikidele direktiivi 93/16/EMÜ kohaldamise raames oma arvamuse ja soovitused;liikmesriikide kodanike osas, kes on kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid saanud kolmandates riikides, tuleks valdkondlike direktiivide kohaldamisel tekkinud asjakohased probleemid lahendada kutsealase koolituse lõpetamisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi raames,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 93/16/EMÜ muudetakse järgmiselt.1) Artiklile 5 lisatakse lõige 4:"4. Lõikes 3 esitatud nimetuste loendit muudetakse artikli 44a lõikes 2 sätestatud korras."2) Artiklile 7 lisatakse lõige 3:"3. Lõikes 2 esitatud nimetuste loendit muudetakse artikli 44a lõikes 2 sätestatud korras."3) Artiklitele 26 ja 27 lisatakse järgmine lõige:"Käesolevas artiklis nimetatud erialakoolituse kursuste miinimumpikkust muudetakse artikli 44a lõikes 3 sätestatud korras."4) Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 44a1. Kui tuleb täita käesolevas artiklis ettenähtud korda, abistab komisjoni otsusega 75/365/EMÜ [9] loodud kõrgemate tervishoiuametnike komitee.2. Komisjoni esindaja esitab komiteele võetavate meetmete eelnõu. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse, vajaduse korral hääletades.Kõnealune arvamus protokollitakse; lisaks sellele on liikmesriigil õigus taotleda oma seisukoha protokollimist.Komisjon võtab komitee esitatud arvamust arvesse täiel määral. Ta teatab komisjonile, kuidas arvamust on arvesse võetud.3. Komisjoni esindaja esitab komiteele võetavate meetmete eelnõu. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtudes küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.Komisjon võtab vastu meetmed, mida rakendatakse viivitamata. Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas, teatab komisjon sellest viivitamata nõukogule.Sel juhul:a) lükkab komisjon vastuvõetud meetmete kohaldamise edasi kahe kuu võrra alates kõnealusest teatamisest;b) võib nõukogu punktis a sätestatud tähtaja jooksul teha kvalifitseeritud häälteenamusega teistsuguse otsuse."Artikkel 2Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 6. oktoober 1997Euroopa Parlamendi nimelpresidentJ. M. Gil-roblesNõukogu nimeleesistujaJ. Poos[1] EÜT C 389, 31.12.1994, lk 19 ja EÜT C 28, 1.2.1996, lk 7.[2] EÜT C 133, 31.5.1995, lk 10.[3] Euroopa Parlamendi 29. juuni 1995. aasta arvamus (EÜT C 183, 17.7.1995, lk 24), nõukogu 18. juuni 1996. aasta ühine seisukoht (EÜT C 248, 26.8.1996, lk 71) ja Euroopa Parlamendi 22. oktoobri 1996. aasta otsus (EÜT C 347, 18.11.1996, lk 31). Euroopa Parlamendi 17. juuli 1997. aasta otsus. Nõukogu 24. juuli 1997. aasta otsus.[4] EÜT L 165, 7.7.1993, lk 1. Direktiivi on muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[5] EÜT L 197, 18.7.1987, lk 33.[6] EÜT C 102, 4.4.1996, lk 1.[7] EÜT L 167, 30.6.1975, lk 19. Otsust on viimati muudetud otsusega 80/157/EMÜ (EÜT L 33, 11.2.1980, lk 15).[8] EÜT L 167, 30.6.1975, lk 17.[9] EÜT L 167, 30.6.1975, lk 19. Otsust on viimati muudetud otsusega 80/157/EMÜ (EÜT L 33, 11.2.1980, lk 15).--------------------------------------------------Komisjoni avaldusPõhjenduse 7b juurde (uus)Komisjon rõhutab, et üks tähtsamaid lahendust vajavaid probleeme on vajadus sätestada väljaspool Euroopa Liitu arstidele väljaantud diplomite samaväärsus.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 98/94/EÜ, 14. detsember 1998, millega muudetakse direktiivi 94/4/EÜ ning pikendatakse Austria ja Saksamaa suhtes kehtivat ajutist erandit

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31998L0094

Euroopa Liidu Teataja L 358 , 31/12/1998 Lk 0105 - 0106

		Nõukogu direktiiv 98/94/EÜ,14. detsember 1998,millega muudetakse direktiivi 94/4/EÜ ning pikendatakse Austria ja Saksamaa suhtes kehtivat ajutist eranditEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiivi 94/4/EÜ [4] artikli 3 lõikega 2 nähti ette 31. detsembrini 1997 ajutise erandi kohaldamine Saksamaa Liitvabariigile ja Austria Vabariigile seoses vähemalt 75 eküü suuruse maksuvabastusega kaubalt, mida impordivad isikud, kes saabuvad Saksa või Austria territooriumile üle Saksamaa ja Austria maapiiri riikidest, kes ei ole liikmesriigid ega EFTA liikmed, või saabuvad nimetatud riikidest rannikulähedast merevedu kasutades;arvesse võetakse majandusraskusi, mida ilmselt põhjustaks eespool kirjeldatud olukordades ühendusse kaupa importivatele isikutele kohaldatavate maksuvabastuste summa;24. juuni ja 23. juuli 1997. aasta kirjadega taotlesid Saksamaa Liitvabariik ja Austria Vabariik direktiivi 94/4/EÜ artikli 3 lõikega 2 ette nähtud erandi pikendamist; taotluse aluseks on asjaolu, et direktiivide 94/4/EÜ ja 94/75/EÜ vastuvõtmiseni viinud majandusraskused on püsinud ning mõnel juhul ka süvenenud;tuleks arvesse võtta kõnealuse kahe liikmesriigi poolt kirjeldatud olukorda;erandi pikendamisega peaks siiski kaasnema tähtaja määramine Saksamaa ja Austria poolt kohaldatava maksuvabastuse kooskõlla viimiseks kõnealusel kuupäeval teistes liikmesriikides kehtiva maksuvabastusega, nende kahe liikmesriigi suhtes kohaldatava piirmäära suurendamine alates 1. jaanuarist 1999, et piirata konkurentsimoonutusi ning nende liikmesriikide kohustus suurendada piirmäära järk-järgult ja üheaegselt, et viia see 1. jaanuariks 2003 kooskõlla ühenduse piirmääraga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. "2. Erandina lõikest 1 lubatakse Saksamaa Liitvabariigil ja Austria Vabariigil jõustada hiljemalt 1. jaanuariks 2003 käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed kauba osas, mida impordivad isikud, kes saabuvad Saksa või Austria territooriumile üle Saksamaa ja Austria maapiiri riikidest, kes ei ole liikmesriigid ega EFTA liikmed, või saabuvad nimetatud riikidest rannikulähedast merevedu kasutades."2. "Siiski kohaldavad nimetatud liikmesriigid alates 1. jaanuarist 1999 vähemalt 100 eküü suurust maksuvabastust eelmises lõigus nimetatud reisijate poolsele impordile. Nad suurendavad seda summat üheaegselt ja järk-järgult, et võtta hiljemalt 1. jaanuariks 2003 kasutusele nimetatud impordi suhtes kohaldatav ühenduse piirmäär."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 1. jaanuariks 1999. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusaktide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 14. detsember 1998Nõukogu nimeleesistujaW. Molterer[1] EÜT C 273, 2.9.1998, lk 8.[2] Arvamus on esitatud 3. detsembril 1998 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] Arvamus on esitatud 15. oktoobril 1998 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 60, 3.3.1994, lk 14. Direktiivi on muudetud direktiiviga 94/75/EÜ (EÜT L 365, 31.12.1994, lk 52).--------------------------------------------------