title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/39/EÜ, 10. juuni 2002, millega muudetakse direktiivi 97/67/EÜ ühenduse postiteenuste konkurentsile avamise jätkamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0039

Euroopa Liidu Teataja L 176 , 05/07/2002 Lk 0021 - 0025

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/39/EÜ,10. juuni 2002,millega muudetakse direktiivi 97/67/EÜ ühenduse postiteenuste konkurentsile avamise jätkamise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2 ning artikleid 55 ja 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 251 ettenähtud menetluse kohaselt [4]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu on oma 7. veebruari 1994. aasta resolutsioonis ühenduse postiteenuste arengu kohta [5] nimetanud ühenduse postipoliitika üheks peamiseks eesmärgiks postituru edasist järkjärgulist kontrollitud liberaliseerimist ja universaalteenuse osutamise kestvat tagamist.(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiviga 97/67/EÜ ühenduse postiteenuste siseturu arengut ja teenuse kvaliteedi parandamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta [6] kehtestati ühenduse tasandil postisektorit reguleeriv raamistik, mis hõlmab meetmeid universaalteenuse tagamiseks ja nende postiteenuste piirmäärade sätestamiseks, mida liikmesriigid võivad universaalteenuse alalhoidmiseks reserveerida oma universaalteenuse pakkujale (pakkujatele), ning ajakava turu konkurentsile avamise jätkamist käsitleva otsuse tegemiseks, mille eesmärk on postiteenuste ühtse turu loomine.(3) Asutamislepingu artiklis 16 rõhutatakse üldist majandushuvi pakkuvate teenuste erilist kohta liidu ühistes väärtustes ja nende tähtsust sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse edendamisel. Lisaks tunnistatakse vajadust hoolitseda selle eest, et sellised teenused toimiksid nende eesmärkide täitmist võimaldavate põhimõtete ja tingimuste alusel.(4) Euroopa Parlamendi 14. jaanuari 1999. aasta [7] ja 18. veebruari 2000. aasta [8] resolutsioonis Euroopa postiteenuste kohta rõhutatakse postiteenuste majanduslikku ja sotsiaalset tähtsust ja universaalteenuse kõrge kvaliteedi säilitamise vajadust.(5) Selles valdkonnas võetavad meetmed tuleks kavandada nii, et saavutatakse asutamislepingu artikli 2 kohased ühenduse sotsiaalsed eesmärgid, nimelt tööhõive ja sotsiaalkaitse kõrge tase.(6) Maapiirkondade postivõrgul on muu hulgas mäestikualadel ja saartel oluline ülesanne integreerida ettevõtjad riigi ja maailma majandusse ning säilitada mäestikualadel ja saartel sotsiaalne ühtekuuluvus ja tööhõive. Lisaks võivad mäestikualade ja saarte postiasutused pakkuda olulist infrastruktuurivõrku, mis võimaldab üldist juurdepääsu uutele telekommunikatsioonitehnoloogiatele.(7) Lissabonis 23. ja 24. märtsil 2000 kokkutulnud Euroopa Ülemkogu eesistuja järeldustes esitati kaks postiteenuste suhtes kohaldatavat otsust, milles nõuti komisjoni, nõukogu ja liikmesriikide meetmeid vastavalt nende sellekohastele volitustele. Nõutavad meetmed on järgmised: kehtestada aasta 2000 lõpuks postiteenuste takistuste kõrvaldamise strateegia ja kiirendada liberaliseerimist sellistes valdkondades nagu postiteenused, pidades silmas selliste teenuste täielikult toimiva turu saavutamise eesmärki.(8) Lisaks leidis Lissabonis kokkutulnud Euroopa Ülemkogu, et siseturu ja teadmistel põhineva majanduse raames on väga oluline täielikult arvesse võtta asutamislepingu sätteid, mis on seotud üldist majandushuvi pakkuvate teenustega ja ettevõtjatega, kellele selliste teenuste osutamine on ülesandeks tehtud.(9) Komisjon on ette võtnud ühenduse postisektori põhjaliku ülevaatuse, mis hõlmab uuringute tellimist sektori majandusliku, sotsiaalse ja tehnoloogilise arengu kohta, ja põhjalikult konsulteerinud huvitatud pooltega.(10) Ühenduse postisektor vajab tänapäevast reguleerivat raamistikku, mille eesmärk on eelkõige postiteenuste siseturu tõhustamine. Parem konkurentsivõime peaks võimaldama postisektorit integreerida alternatiivsete kommunikatsioonimeetoditega ja aitama parandada üha nõudlikumatele kasutajatele pakutavat teenust.(11) Põhieesmärgi, direktiivi 97/67/EÜ artikli 3 kohaselt liikmesriikide poolt määratletud kvaliteedistandardile vastava universaalteenuse osutamise kestva tagamise saavutamine järjekindlalt kogu ühenduses on võimalik siis, kui selles valdkonnas säilitatakse teenuste reserveerimise võimalus ja samal ajal garanteeritakse piisava teenuste osutamise vabaduse kaudu tõhususe kõrge tase.(12) Keskmiseks ajavahemikuks ennustatud nõudluse suurenemine kogu postisektoris võiks aidata korvata seda turuosa vähenemist, mida turu avamise jätkamine võib universaalteenuse osutajatele põhjustada, ja kaitseks sellega ka edaspidi universaalteenust.(13) Tehnoloogia areng ja turusurve tõhususe suurendamiseks on kõige tähtsamad postisektori tööhõivet mõjutavad muutust soodustavad tegurid; ülejäänud muutust soodustavate tegurite hulgas on turu avamine väiksema tähtsusega. Turu avamine aitab laiendada postiturgusid ja nimetatud meetmetest (või nende prognoosimisest) tulenevad personalikoondamised universaalteenuse osutajate hulgas korvab tõenäoliselt tööhõive kasv eraettevõtjate ja uute turuletulijate hulgas.(14) On asjakohane ühenduse tasandil ette näha kirjaturu järkjärgulise ja kontrollitud konkurentsile avamise ajakava, mis annab kõigile universaalteenuse osutajatele piisavalt aega edaspidigi selliste moderniseerimis- ja ümberkorraldamismeetmete võtmiseks, mida on vaja nende pikaajalise elujõulisuse tagamiseks uutes turutingimustes. Lisaks on vaja küllaldaselt pikka ajavahemikku, mis võimaldaks liikmesriikidel kohandada oma reguleerimissüsteeme avatuma keskkonnaga. Seetõttu on asjakohane ette näha turu avamise jätkamine järkjärgulise lähenemisviisi kohaselt, nii et see toimuks turu märkimisväärset, kuid kontrollitud avamist tähistavate vaheastmete kaupa, millele järgneks hinnang ja ettepanek, milles kinnitataks vajaduse korral aasta 2009 postiteenuste siseturu täieliku rakendamise tähtajaks või määrataks kindlaks vastav alternatiivne samm selle suunas, võttes arvesse hinnangu tulemusi.(15) On asjakohane tagada, et turu avamise järgmised astmed on oma laadilt olulised ja tegelikkuses liikmesriikide poolt saavutatavad ning tagavad samas universaalteenuse jätkumise.(16) Universaalteenuse osutajale reserveeritud teenuste kaalupiirangute üldine vähendamine 100 grammini aastal 2003 ja 50 grammini aastal 2006 koos väljamineva rahvusvahelise posti täieliku konkurentsile avamisega võimalike eranditega sel määral, mis on vajalik universaalteenuse osutamise tagamiseks, on suhteliselt lihtsad ja kontrollitud, kuid ometi olulised järgmised etapid.(17) Ühenduses moodustavad tavalised kirjad, mille kaal on 50–350 grammi, keskmiselt ligi 16 % universaalteenuse osutajate kogupostitulust, millest 9 % on tavalised 100–350 grammi kaaluvad kirjad; 50-grammisest kaalupiirangust allapoole jääv väljaminev rahvusvaheline post moodustab keskmiselt ligi 3 % universaalteenuse osutajate kogupostitulust.(18) Reserveeritavate teenuste hinnapiirang ehk kiireima standardikategooria esimese kaaluastme kirjasaadetise kolmekordne üldhind aastal 2003 ja kahe ja poole kordne aastal 2006 on asjakohane koos vajaduse korral kohaldatava 100- ja 50–grammise kaalupiiranguga.(19) Enamikus liikmesriikides on otsepostil juba praegu dünaamiline ja kasvav oluliste kasvuväljavaadetega turg ja ka ülejäänud liikmesriikides on märkimisväärne kasvupotentsiaal. Otsepost on juba suuresti konkurentsile avatud kuues liikmesriigis. Konkurentsist tulenev teenuste paindlikkuse ja hinnakujunduse paranemine parandab otseposti asendit muude massiteabevahendite suhtes, mis omakorda tekitab tõenäoliselt uusi postisaadetisi ja tugevdab üldiselt postivaldkonda. Tuleks ette näha, et universaalteenuse osutamiseks vajalikul määral võib otseposti reserveerimist siiski jätkata eespool nimetatud kaalu- ja hinnapiirangute raames.(20) Väljaminev rahvusvaheline post moodustab keskmiselt 3 % kogupostitulust. Turu selle osa avamine kõigis liikmesriikides koos eranditega, mis on vajalikud universaalteenuse osutamise tagamiseks, võimaldaks erinevatel postioperaatoritel koguda, sorteerida ja transportida kogu väljaminevat rahvusvahelist posti.(21) Sissetuleva rahvusvahelise posti avamine konkurentsile võimaldaks mööda hiilida 100 grammisest piirangust aastal 2003 ja 50-grammisest piirangust aastal 2006 osa siseriikliku masspostituseümberpaigutamise teel, muutes nimetatud avamise mõju ettearvamatuks. Kirjasaadetiste päritolu kindlaksmääramine võiks tekitada lisaprobleeme rakendamisel. Tavaliste sissetulevate rahvusvaheliste kirjasaadetiste ja otseposti ning tavaliste siseriiklike saadetiste 100-grammine ja 50-grammine kaalupiirang on praktiline, sest see ei võimalda möödahiilimist ülalnimetatud viisil või üksikute kirjasaadetiste kaalu kunstliku suurendamise teel.(22) Postiteenuste siseturu täieliku rakendamise järgmistele etappidele suunatud ajakava koostamine praegu on oluline nii universaalteenuse pikaajalise elujõulisuse kui uusaegse ja tõhusa posti jätkuva arengu seisukohast.(23) On asjakohane jätkuvalt ette näha, et liikmesriigid võiksid reserveerida teatavaid postiteenuseid oma universaalteenuse osutajale (osutajatele). See kord võimaldaks universaalteenuse osutajatel lõpule viia oma tegevuse ja inimressursside kohandamine suuremale konkurentsile, ilma et see häiriks nende finantstasakaalu ja ohustaks universaalteenuse tagamist.(24) On asjakohane määratleda uued kaalu- ja hinnapiirangud ning teenused, mille suhtes neid võidakse kohaldada, ning ette näha järgmine läbivaatamine ja otsus, millega vajaduse korral kinnitatakse postiteenuste siseturu täieliku rakendamise tähtajaks aasta 2009 või määratakse läbivaatuse tulemuste põhjal kindlaks asjakohane alternatiivne vaheetapp.(25) Liikmesriigi poolt vastuvõetud meetmed, sealhulgas garantiifondi loomine või selle tegevuse võimalik muutmine või rakendamine või maksed, võivad hõlmata liikmesriigi poolt või riigiressursside kaudu mis tahes vormis antud abi asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, millest tuleb eelnevalt teatada komisjonile asutamislepingu artikli 88 lõike 3 kohaselt.(26) Konkurentidele litsentside andmise universaalteenuse valdkonnas võib ühendada nõudega, et sellised litsentsisaajad peavad osalema universaalteenuse osutamises.(27) Direktiiviga 97/67/EÜ nähakse ette, et liikmesriigid peavad nimetama postisektorisse ühe või mitu siseriiklikku reguleerivat asutust, kes oleksid postioperaatoritest õiguslikult lahus ja oma tegevuses neist sõltumatud. Euroopa postiturgude dünaamikat silmas pidades tuleks siseriiklike reguleerivate asutuste tähtsat rolli tunnustada ja edendada eeskätt seoses ülesandega tagada reserveeritud teenuste osutamine, välja arvatud liikmesriikides, kus ei ole reserveeritud teenuseid. Direktiivi 97/67/EÜ artikliga 9 lubatakse liikmesriikidel selle direktiiviga seatud eesmärkidest kaugemale minna.(28) Oleks asjakohane, et siseriiklikud reguleerivad asutused ühendaksid litsentside kehtestamisega nõude, et litsentsisaajate teenuste tarbijatele on olemas läbipaistev, lihtne ja odav kaebuste menetlemise kord olenemata sellest, kas need kaebused on seotud universaalteenuse osutaja (osutajate) või luba omavate operaatorite, sealhulgas üksikute litsentsiomanike teenustega. Lisaks võib olla asjakohane, et see kord oleks kättesaadav kõigi postiteenuste kasutajatele olenemata sellest, kas tegemist on universaalteenustega või mitte. Selline kord peaks hõlmama menetlused vastutuse kindlaksmääramiseks postisaadetiste kadumise või kahjustuse korral.(29) Universaalteenuse osutajad osutavad tavaliselt äriklientidele, erinevate klientide jaoks posti koondajatele ja massposti saatjatele teenuseid, mis võimaldavad neil siseneda postivoolu eri punktides ja eri tingimustel, võrreldes tavalise kirjateenusega. Seda tehes peaksid universaalteenuse osutajad järgima läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtteid nii kolmandate isikute vahel kui kolmandate isikute ja samaväärseid teenuseid pakkuvate universaalteenuse osutajate vahel. Et teenuste osutamisel järgitaks mittediskrimineerimise põhimõtet, peaksid sellised teenused olema kättesaadavad ka eraklientidele, kes saadavad posti samadel tingimustel.(30) Et teavitada Euroopa Parlamenti ja nõukogu postiteenuste siseturu arengu kohta, peaks komisjon esitama neile institutsioonidele korrapäraselt aruandeid käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.(31) On asjakohane direktiivi 97/67/EÜ kehtivusaja lõpp edasi lükata kuni 31. detsembrini 2008. See tähtaeg ei tohiks mõjutada liikmesriikide poolt vastavalt direktiivile 97/67/EÜ kehtestatud loa andmise korda.(32) Seetõttu tuleks direktiivi 97/67/EÜ vastavalt muuta.(33) Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira asutamislepingu konkurentsi ja teenuste osutamise vabaduse eeskirjade kohaldamist, nagu selgitatakse komisjoni teadaandes, mis käsitleb konkurentsieeskirjade kohaldamist postisektori suhtes ja teatavate postiteenustega seotud riiklike meetmete hindamist [9],ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 97/67/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikkel 7 asendatakse järgmisega:"Artikkel 71. Liikmesriigid võivad universaalteenuse säilitamise tagamiseks vajalikul määral jätkata teenuste reserveerimist universaalteenuse osutajale (osutajatele). Need teenused piirduvad üksnes siseriikliku kirjavahetuse ja sissetulevate rahvusvaheliste kirjasaadetiste kogumise, sorteerimise, transportimise ja kättetoimetamisega, olenemata sellest, kas tegemist on kiirendatud kättetoimetamisega või mitte, järgmiste kaalu- ja hinnapiirangute raames. Alates 1. jaanuarist 2003 on kaalupiirang 100 grammi ja alates 1. jaanuarist 2006 on kaalupiirang 50 grammi. Neid kaalupiiranguid ei kohaldata alates 1. jaanuarist 2003, kui hind võrdub võimaliku kiireima standardikategooria esimese kaaluastme kirjasaadetise kolmekordse üldhinnaga või on sellest kõrgem, ega alates 1. jaanuarist 2006, kui hind võrdub kahe ja poole kordse üldhinnaga või on sellest kõrgem.Pimedatele ja vaegnägijatele ettenähtud tasuta postiteenuste korral on lubatud erandid kaalu- ja hinnapiirangutest.Universaalteenuse osutamiseks vajalikul määral võib otseposti reserveerimist jätkata samade kaalu- ja hinnapiirangute raames.Universaalteenuse osutamise tagamiseks vajalikul määral, näiteks kui postitegevuse teatavad sektorid on juba liberaliseeritud või kui liikmesriigi postiteenuste eriomadused seda eeldavad, võib väljamineva rahvusvahelise posti reserveerimist jätkata samade kaalu- ja hinnapiirangute raames.2. Dokumendivahetust ei või reserveerida.3. Komisjon lõpetab tuleviku-uuringu, milles hinnatakse iga liikmesriigi puhul mõju, mis postiteenuste siseturu täielikul rakendamisel 2009. aastal on universaalteenusele. Uuringu järelduste põhjal esitab komisjon 31. detsembriks 2006 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande koos ettepanekuga, milles vajaduse korral kinnitatakse postiteenuste siseturu täieliku rakendamise tähtajaks aasta 2009 või määratakse uuringu järelduste põhjal kindlaks muu vaheetapp."2. Artiklile 12 lisatakse järgmised taanded:"— kui universaalteenuse osutajad kohaldavad erihindu näiteks ettevõtete, massposti saatjate või eri klientidelt saadud posti koondajate suhtes, peavad nad järgima läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtteid nii hindade kui nendega seotud tingimuste osas. Hindades võetakse arvesse kokkuhoitud kulusid, võrreldes standardteenusega, hõlmates kõiki teenuseid, mida pakutakse üksikute postisaadetiste kogumise, transpordi, sorteerimise ja kättetoimetamise osas, ja neid kohaldatakse koos nendega seotud tingimustega võrdselt nii erinevate kolmandate isikute kui kolmandate isikute ja samaväärseid teenuseid pakkuvate universaalteenuse osutajate vahel. Kõik need hinnad peavad olema kättesaadavad ka eraklientidele, kes saadavad posti samadel tingimustel,— reserveeritud teenuste sektorisse mittekuuluvate universaalteenuste ristsubsideerimine reserveeritud teenuste sektori tuludest on keelatud, välja arvatud määral, mis on tingimata vajalik konkreetsete universaalteenusekohustuste täitmiseks konkurentsile avatud valdkonnas; välja arvatud liikmesriikides, kus reserveeritud teenuseid ei ole, peavad siseriiklikud reguleerivad asutused vastu võtma vastavad eeskirjad ja teavitama sellistest meetmetest komisjoni."3. Artikli 19 esimene ja teine lõik asendatakse järgmistega:"Liikmesriigid tagavad, et kehtestatakse kasutajate kaebuste, eelkõige postisaadetiste kaotsimineku, varguse ja rikkumisega või teenuse kvaliteedistandarditele mittevastavusega seotud kaebuste lahendamise selge, lihtne ja odav kord (kaasa arvatud menetlused vastutuse kindlaksmääramiseks juhtudel, kui operaatoreid on rohkem kui üks).Liikmesriigid võivad sätestada, et seda põhimõtet kohaldatakse ka selliste teenuste kasutajate suhtes, mis:- ei kuulu artiklis 3 määratletud universaalteenuse kohaldamisalasse või- kuuluvad artiklis 3 määratletud universaalteenuse kohaldamisalasse, kuid mida universaalteenuse osutaja ei paku.Liikmesriigid võtavad meetmeid tagamaks, et esimeses lõigus nimetatud kord võimaldab lahendada vaidlusi õiglaselt ja kiiresti, ning näevad vajaduse korral ette hüvitamis- ja/või kompenseerimissüsteemi."4. Artikli 22 kolmas lõik asendatakse järgmisega:"Siseriiklikud reguleerivad asutused peavad eelkõige tagama käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmise ja vajaduse korral kehtestama kontrolli ja erimenetlused, et tagada reserveeritud teenuseid käsitlevate eeskirjade järgimine. Nad võivad ka olla vastutavad konkurentsieeskirjade täitmise eest postisektoris."5. Artikkel 23 asendatakse järgmisega:"Artikkel 23Ilma et see piiraks artikli 7 kohaldamist, esitab komisjon iga kahe aasta tagant ja esimene kord hiljemalt 31. detsembriks 2004 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta, sealhulgas asjakohase teabe kõnealuse sektori arengu, eelkõige majandus-, sotsiaal-, tööhõive- ja tehnoloogiaaspektide kohta ning teenuse kvaliteedi kohta. Aruandele lisatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule vajaduse korral tehtavad ettepanekud."6. Artikkel 27 asendatakse järgmisega:"Artikkel 27Käesoleva direktiivi sätted, v.a artikkel 26, kaotavad kehtivuse 31. detsembril 2008, kui vastavalt artikli 7 lõikele 3 ei otsustata teisiti. See tähtaeg ei mõjuta artiklis 9 kirjeldatud loa andmise korda."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 2002. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 10. juuni 2002Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaJ. Piqué I Camps[1] EÜT C 337 E, 28.11.2000, lk 220 jaEÜT C 180 E, 26.6.2001, lk 291.[2] EÜT C 116, 20.4.2001, lk 99.[3] EÜT C 144, 16.5.2001, lk 20.[4] Euroopa Parlamendi arvamus, 14. detsember 2000 (EÜT C 232, 17.8.2001, lk 287), nõukogu ühine seisukoht, 6. detsember 2001 (EÜT C 110 E, 7.5.2002, lk 37) ja Euroopa Parlamendi otsus, 13. märts 2002 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu otsus, 7. mai 2002.[5] EÜT C 48, 16.2.1994, lk 3.[6] EÜT L 15, 21.1.1998, lk 14.[7] EÜT C 104, 14.4.1999, lk 134.[8] EÜT C 339, 29.11.2000, lk 297.[9] EÜT C 39, 6.2.1998, lk 2.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/59/EÜ, 27. november 2000, laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32000L0059

Euroopa Liidu Teataja L 332 , 28/12/2000 Lk 0081 - 0090

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/59/EÜ,27. november 2000,laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamatesEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu [4] artiklis 251 osutatud korras vastavalt lepituskomisjonis 18. juulil 2000 heaks kiidetud ühistekstilening arvestades järgmist:(1) Ühenduse keskkonnapoliitika eesmärk on tagada kaitstuse kõrge tase. Selle aluseks on ettevaatuspõhimõte ning põhimõte, et saastaja maksab ja tuleb võtta ennetusmeetmeid.(2) Merede saastatuse vähendamine on oluline osa ühenduse tegevusest meretranspordi vallas. Selle võib saavutada rahvusvaheliste konventsioonide, seadustike ja resolutsioonide järgimisega, säilitades samas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonis sätestatud meresõiduvabaduse ja ühenduse õigusega ettenähtud teenuste osutamise vabaduse.(3) Ühendus on tõsiselt mures laevaheitmete ja lastijäätmete põhjustatud saastatuse pärast liikmesriikide meredes ja rannajoonel ning ühendusele on eriti oluline rakendada 1973. aasta rahvusvahelist konventsiooni laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta, mida on muudetud sellele lisatud 1978. aasta protokolliga (MARPOL 73/78), milles on sätestatud, milliseid heitmeid võib laevadelt merekeskkonda lasta, ning millega nõutakse, et osalisriigid tagaksid piisavate vastuvõtuseadmete olemasolu sadamates. Kõik liikmesriigid on ratifitseerinud MARPOL 73/78.(4) Merekeskkonna kaitsele aitab kaasa laevaheitmete ja lastijäätmete merrejuhtimise vähendamine. Selle eesmärgi saavutamisele aitab kaasa vastuvõtuseadmete laialdasem olemasolu ja kasutamine ning jõustamiskorra tõhustamine. 8. juuni 1993. aasta resolutsioonis ohutu meresõidu ühise poliitika kohta [5] nimetas nõukogu esmatähtsate meetmete seas vastuvõtuseadmete olemasolu ja kasutamise arendamist ühenduses.(5) Nõukogu 19. juuni 1995. aasta direktiivis 95/21/EÜ laevaohutust, reostuse vältimist ning elu- ja töötingimusi laevadel käsitlevate rahvusvaheliste standardite rakendamise kohta ühenduse sadamaid kasutavate ja liikmesriikide jurisdiktsiooni all olevates vetes sõitvate laevade suhtes (sadamariigi kontroll) [6] on sätestatud, et laevad, mis seavad merekeskkonna põhjendamatult ohtu, ei või merele minna.(6) Merede reostuse mõju on olemuselt piire ületav. Pidades silmas subsidiaarsuse põhimõtet, on ühenduse tasandi meede kõige tõhusam vahend ühiste keskkonnanormatiivide tagamiseks kogu ühenduse laevade ja sadamate puhul.(7) Proportsionaalsuse põhimõtet silmas pidades on direktiiv sobivaim õigusakt, sest sellega antakse raamistik keskkonnanormatiivide ühtseks ja kohustuslikuks kohaldamiseks liikmesriikides, jättes samas liikmesriikidele õiguse otsustada, missugused rakendusvahendid vastavad kõige paremini nende siseriiklikule süsteemile.(8) Tagada tuleks kooskõla kehtivate piirkondlike kokkulepetega, näiteks 1974/1992. aasta Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsiooniga.(9) Reostuse vältimiseks ja konkurentsimoonutustest hoidumiseks tuleks keskkonnanõudeid kohaldada kõigi laevade suhtes olenemata sellest, millise lipu all nad sõidavad, ning kõigis ühenduse sadamates peaksid olemas olema vastuvõtuseadmed.(10) Sadamate vastuvõtuseadmed peaksid vastama kõigi kasutajate (olgu tegemist suure kaubalaevaga või väikse lõbusõidulaevaga) ja keskkonna vajadustele, põhjustamata neid seadmeid kasutavatele laevadele tarbetuid viivitusi. Kohustus tagada sadamates piisavate vastuvõtuseadmete olemasolu jätab liikmesriikidele piisavalt vabad käed, et korraldada heitmete vastuvõtmine kõige sobivamal viisil ja võimaldada neil muu hulgas pakkuda kohalasuvaid vastuvõtuseadmeid või määrata teenuseosutajad, kes tooksid vajaduse korral sadamatesse liikuvad heitmete vastuvõtmise seadmed. Nimetatud kohustusega kaasneb kohustus osutada kõiki teenuseid ja/või pakkuda muid vahendeid, mida on vaja selliste seadmete nõuetekohaseks ja otstarbekaks kasutamiseks.(11) Seadmete otstarbekust saab tõhustada ajakohaste heitmete vastuvõtmise ja käitlemise kavadega, mis koostatakse pärast konsulteerimist asjaomaste isikutega.(12) Sadamate vastuvõtuseadmete tõhususe parandamiseks võib nõuda, et laevad teataksid oma vajadusest kõnealuseid seadmeid kasutada. Nii saadav teave oleks kasulik ka jäätmehoolduse tõhusaks kavandamiseks. Kalalaevade ja kuni 12 reisija lõbusõidulaevade heitmeid võib sadamate vastuvõtuseadmetes käidelda ette teatamata.(13) Laevaheitmete juhtimist merre saab vähendada sellega, et kõiki laevu kohustatakse enne sadamast lahkumist toimetama oma heitmed sadama vastuvõtuseadmetesse. Meretranspordi tõrgeteta toimimise ja keskkonnakaitse huvide ühitamiseks peaks olema võimalik teha nimetatud nõudest erandeid, võttes arvesse piisavate eriladustamisruumide olemasolu pardal, võimalust toimetada heitmed teise sadamasse ilma, et tekiks heitmete merre juhtimise ohtu, samuti kooskõlas rahvusvahelise õigusega vastuvõetud heitmete juhtimise erinõudeid.(14) Pidades silmas põhimõtet, et saastaja maksab, peaksid sadamate vastuvõtuseadmete, sealhulgas laevaheitmete käitlemise ja kõrvaldamise kulud katma laevad. Keskkonna kaitsmise huvides peaks maksusüsteem toetama laevaheitmete toomist sadamatesse, selle asemel et need merre juhtida. Sellele on võimalik kaasa aidata nõudega, mille kohaselt kõik laevad peavad osalema laevaheitmete vastuvõtmise ja käitlemise kulude katmisel, sest see vähendaks motivatsiooni juhtida heitmed merre. Subsidiaarsuse põhimõtet silmas pidades peaks liikmesriikidel vastavalt oma siseriiklikele õigusaktidele ja kehtivatele tavadele säilima volitused otsustada, kas ja millises osas laevade tegelikult toodud kogustega seotud tasud sisalduvad sadama vastuvõtuseadmete kasutustasude süsteemis. Kõnealuste seadmete kasutustasud peaksid olema õiglased, mittediskrimineerivad ja läbipaistvad.(15) Väikestes kogustes laevajäätmeid tootvatel laevadel peaks kulude eest tasumise süsteemis olema soodsam olukord. Ühised kriteeriumid muudaksid selliste laevade identifitseerimise lihtsamaks.(16) Vältimaks asjaomaste poolte põhjendamatut koormust, võib plaanipärase laevaliiklusega tegelevad laevad, kes külastavad sadamaid sageli ja regulaarselt, vabastada teatavatest käesolevast direktiivist tulenevatest kohustustest, kui on piisavalt tõendeid selle kohta, et on olemas kord, mis tagab jäätmete kohaletoimetamise ja tasude maksmise.(17) Lastijäätmed tuleks sadamate vastuvõtuseadmetesse toimetada MARPOL 73/78 kohaselt. MARPOL 73/78 näeb ette, et lastijäätmed tuleb sadamate vastuvõtuseadmetesse toimetada niivõrd, kui seda on vaja paakide puhastamise nõuete täitmiseks. Kõik tasud selliste toimingute eest peaks tasuma vastuvõtuseadmete kasutaja ning kasutaja isik määratakse tavaliselt kindlaks asjaomaste poolte vaheliste kokkulepetega või muude kohalike kokkulepetega.(18) Käesoleva direktiivi järgimist tuleb kontrollida sihtotstarbeliste inspekteerimistega. Selliste inspekteerimiste arv ja määratavad karistused peaksid olema piisavad, et välistada käesoleva direktiivi täitmata jätmine. Tulemuslikkuse ja tasuvusega seotud põhjustel võivad sellised inspekteerimised võimaluse korral toimuda direktiivi 95/21/EÜ raames.(19) Liikmesriigid peaksid tagama sadamate vastuvõtuseadmete nõuetekohaseks tööks vajaliku haldusraamistiku. MARPOL 73/78 kohaselt tuleb sadamate vastuvõtuseadmete ebapiisavast tööst teatada Rahvusvahelisele Mereorganisatsioonile (IMO). Teabeleviku huvides tuleks see teave samal ajal edastada ka komisjonile.(20) Reostust tekitavate või tekitada võivate laevade kindlakstegemiseks mõeldud teabesüsteem hõlbustaks käesoleva direktiivi jõustamist ja aitaks kaasa selle rakendamise hindamisele. Sadamariikide järelevalvet käsitleva vastastikuse mõistmise Pariisi memorandumi alusel loodud teabesüsteem Sirenac sisaldab suurt hulka täiendavat teavet, mida selleks vaja on.(21) On vaja, et käesoleva direktiivi tõhusal kohaldamisel abistaks komisjoni liikmesriikide esindajatest koosnev komitee. Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed on üldmeetmed komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetluse kehtestanud nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ [7] artikli 2 tähenduses ja seepärast tuleks need vastu võtta nimetatud otsuse artiklis 5 osutatud regulatiivkomitee menetlusega.(22) Võtmaks arvesse ühenduse või IMO edaspidiseid meetmeid, võib teatavaid käesoleva direktiivi sätteid nimetatud menetlusega muuta direktiivi reguleerimisala laiendamata, et sellega tagada ühtne kohaldamine,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkKäesoleva direktiivi eesmärk on vähendada laevaheitmete ja lastijäätmete juhtimist, eelkõige ebaseaduslikku juhtimist merre ühenduse sadamaid külastavatelt laevadelt sellega, et tõhustatakse sadamate laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmiseks mõeldud seadmete kättesaadavust ja kasutamist, parandades seega merekeskkonna kaitset.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) laev — mis tahes liiki merelaev, mida kasutatakse merekeskkonnas, sealhulgas tiiburlaevad, õhkpadjal transpordivahendid, allveelaevad ja hõljukid;b) MARPOL 73/78 — 1973. aasta rahvusvaheline konventsioon laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta, muudetud sellega seotud 1978. aasta protokolliga, sellisena nagu see kehtib käesoleva direktiivi jõustumise päeval;c) laevaheitmed — kõik jäätmed, sealhulgas fekaalvesi ja jäätmed, v.a lastijäätmed, mis tekivad laeva töö käigus ja kuuluvad MARPOL 73/78 I, IV ja V lisa kohaldamisalasse, ning lastiga kaasnevad jäätmed, mis on määratletud MARPOL 73/78 V lisa rakendamise juhistes;d) lastijäätmed — kõik laeva pardal lastiruumides või mahutites oleva lasti jäägid, mis jäävad järele pärast mahalaadimise ja koristustööde lõpetamist, sealhulgas laadimis-/mahalaadimisülejäägid ja mahapudenenud prügi;e) sadama vastuvõtuseadmed — kõik paiksed, ankurdatud või liikuvad seadmed, millega saab vastu võtta laevaheitmeid või lastijäätmeid;f) kalalaev — kõik kalapüügiks või muude mere elusressursside püügiks seadmestatud või selleks kaubanduslikult kasutatavad laevad;g) lõbusõidulaevad — kõik sportimiseks või vaba aja veetmiseks kasutatavad laevad olenemata nende liigist ja sellest, mille jõul nad liiguvad;h) sadam — koht või geograafiline piirkond, kus on tehtud selliseid maaparandustöid ja kuhu on paigaldatud selliseid seadmeid, mis võimaldavad vastu võtta eelkõige laevu, sealhulgas kalalaevu ja lõbusõidulaevu.Laevaheitmeid ja lastijäätmeid peetakse jäätmeteks nõukogu 15. juuli 1975. aasta jäätmeid käsitleva direktiivi 75/442/EMÜ [8] artikli 1 lõike a tähenduses, ilma et see piiraks punktides c ja d esitatud määratlusi.Artikkel 3ReguleerimisalaKäesolevat direktiivi kohaldatakse:a) kõigi laevade, sealhulgas kalalaevade ja lõbusõidulaevade suhtes, kes külastavad liikmesriigi sadamat või tegutsevad seal, olenemata sellest, millise lipu all nad sõidavad, välja arvatud sõjalaevad, mereväe abilaevad või muud laevad, mis kuuluvad riigile või mida kasutatakse ainult riiklikel mittekaubanduslikel eesmärkidel; jab) liikmesriikide kõigi sadamate suhtes, mida tavaliselt külastavad punkti a reguleerimisalasse kuuluvad laevad.Liikmesriigid võtavad meetmeid tagamaks, et laevad, mis jäävad eelmise lõigu punkti a alusel käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja, toimivad oma laevaheitmete ja lastijäätmetega viisil, mis on mõistlikkuse ja teostatavuse piires kooskõlas käesoleva direktiiviga.Artikkel 4Sadama vastuvõtuseadmed1. Liikmesriigid tagavad, et sadamates on olemas vastuvõtuseadmed, mis on piisavad selleks, et täita tavaliselt sadamat külastavate laevade vajadused neile asjatuid viivitusi põhjustamata.2. Seadmed on piisavad, kui nad suudavad vastu võtta sellist liiki laevaheitmeid ja lastijäätmeid sellistes kogustes, nagu asjaomast sadamat kasutavatel laevadel tavaliselt tekib, võttes arvesse sadama kasutajate tööga seotud vajadusi, sadama suurust ja geograafilist asukohta, sadamat külastavate laevade liiki ja artiklis 9 sätestatud erandeid.3. Liikmesriigid kehtestavad Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) sätestatud menetlustega kooskõlas oleva menetluse, mille kohaselt sadamariigile teatatakse sadama vastuvõtuseadmete väidetavatest puudustest.Artikkel 5Jäätmete vastuvõtmise ja käitlemise kavad1. Iga sadama jaoks töötatakse pärast asjaomaste isikutega, eelkõige sadama kasutajate või nende esindajatega konsulteerimist välja ja viiakse ellu asjakohane jäätmete vastuvõtmise ja käitlemise kava, võttes arvesse artikleid 4, 6, 7, 10 ja 12. Sellise kava koostamise üksikasjalikud nõuded on sätestatud I lisas.2. Lõikes 1 osutatud jäätmete vastuvõtmise ja käitlemise kavad võib tõhususe huvides töötada välja piirkondlikult kõigi sadamate osalusel, tingimusel et vajadus vastuvõtuseadmete järele ja nende olemasolu täpsustatakse iga sadama puhul eraldi.3. Liikmesriigid annavad jäätmete vastuvõtmise ja käitlemise kavale hinnangu ja kiidavad selle heaks, jälgivad selle elluviimist ja tagavad, et heakskiitu kinnitataks vähemalt iga kolme aasta järel ja pärast olulisi muudatusi sadama töös.Artikkel 6Teatamine1. Kui tegemist ei ole kalalaevaga või kuni 12 reisija lõbusõidulaevaga, mis suundub ühenduses asuvasse sadamasse, täidab laeva kapten õigesti ja täpselt II lisas esitatud vormi ja teatab asjaomased andmed sadama asukoha liikmesriigi selleks otstarbeks nimetatud asutusele või organile:a) vähemalt 24 tundi enne saabumist, kui külastatav sadam on teada; võib) kohe, kui külastatav sadam selgub, kui kõnealune teave saadakse vähem kui 24 tundi enne saabumist; võic) vähemalt eelmisest sadamast lahkudes, kui reis kestab vähem kui 24 tundi.Liikmesriigid võivad otsustada, et teavitatakse sadama vastuvõtuseadmete käitajat, kes edastab teabe asjaomasele asutusele.2. Lõikes 1 osutatud teavet säilitatakse pardal vähemalt kuni järgmise külastatava sadamani ning vastava taotluse peale antakse see liikmesriikide asutuste kasutusse.Artikkel 7Laevaheitmete üleandmine1. Ühenduse sadamat külastava laeva kapten annab enne sadamast lahkumist kõik laevaheitmed üle sadama vastuvõtuseadmetesse.2. Olenemata lõike 1 sätetest, võib laev sõita edasi järgmisse sadamasse laevaheitmeid üle andmata, kui artikli 6 ja II lisa kohaselt esitatud informatsioonist ilmneb, et olemasolevad eriladustamisruumid on piisavad juba kogunenud ja kavandatava reisi ajal kogunevate laevaheitmete ladustamiseks kuni üleandmissadamasse jõudmiseni.Kui on alust arvata, et kavandatavas üleandmissadamas ei ole piisavaid seadmeid või kui üleandmissadam ei ole teada ja seega on oht, et jäätmed juhitakse merre, võtab liikmesriik kõik vajalikud meetmed meresaaste vältimiseks, nõudes vajaduse korral, et laev annaks jäätmed üle enne sadamast lahkumist.3. Lõiget 2 kohaldatakse ilma, et see piiraks rahvusvahelise õiguse kohaselt vastu võetud rangemaid nõudeid laevaheitmete üleandmise kohta.Artikkel 8Laevaheitmete eest võetavad tasud1. Liikmesriigid tagavad, et kulud, mis on seotud laevaheitmete vastuvõtuseadmetega sadamates, sealhulgas laevaheitmete käitlemise ja kõrvaldamisega seotud kulud kaetakse laevadelt sissenõutavate tasudega.2. Sadama vastuvõtuseadmete kasutuskulude eest tasumise süsteem ei motiveeri laevaheitmete juhtimist merre. Selleks kohaldatakse laevade suhtes, mis ei ole kalalaevad ega kuni 12 reisija lõbusõidulaevad, järgmisi põhimõtteid:a) kõik liikmesriigi sadamaid külastavad laevad annavad märkimisväärse panuse lõikes 1 osutatud kulude kandmisse olenemata sellest, kas nad tegelikult seadmeid kasutavad. Selleks võetavate meetmete raames võib tasud arvata sadamamaksude hulka või kehtestada eraldi kindlasummalise jäätmetasu. Tasud võib diferentseerida ka olenevalt laeva kategooriast, liigist ja suurusest;b) kui punktis a osutatud tasu ei kata kõiki kulusid, kaetakse kulude katmata osa laeva poolt tegelikult üle antud laevaheitmete liigi ja koguste põhjal;c) tasusid võib vähendada, kui laeva haldamine, ehitus, seadmed ja käitus on keskkonna suhtes sellised, et laeva kapten saab tõendada, et laevas tekitatud laevaheitmete kogused on tavalisest väiksemad.3. Tagamaks, et tasud on õiglased, mittediskrimineerivad ja läbipaistvad ning kajastavad olemasolevate ja vajaduse korral ka kasutatavate seadmete ja teenuste kulusid, peavad tasude summad ja nende arvutamise alused olema sadama kasutajate jaoks selged.4. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule kolme aasta jooksul pärast artikli 16 lõikes 1 osutatud kuupäeva aruande, milles hindab erinevate lõike 2 kohaselt kehtestatud kulude eest tasumise süsteemide mõju merekeskkonnale ja jäätmete liikumisele. Nimetatud aruanne koostatakse koostöös liikmesriikide pädevate asutuste ja sadamate esindajatega.Nimetatud hinnangut vajadusel silmas pidades teeb komisjon ettepaneku muuta käesolevat direktiivi ja võtta kasutusele süsteem, mille kohaselt kõik liikmesriigi sadamat külastavad laevad tasuksid olenemata seadmete tegelikust kasutusest asjakohase osa, mis on vähemalt üks kolmandik lõikes 1 osutatud kuludest, või mõni muu samaväärse mõjuga süsteem.Artikkel 9Erandid1. Kui plaanipärase laevaliiklusega tegelevad laevad külastavad sadamaid sageli ja regulaarselt ning on piisavaid tõendeid korra kohta, millega tagatakse jäätmete üleandmine ja tasude maksmine laeva teele jäävas sadamas, võivad asjaomaste sadamate liikmesriigid vabastada sellised laevad artiklis 6, artikli 7 lõikes 1 ja artiklis 8 sätestatud kohustustest.2. Liikmesriigid teatavad komisjonile lõike 1 kohaselt tehtud eranditest korrapäraselt vähemalt kord aastas.Artikkel 10Lastijäätmete üleandmineÜhenduse sadamat külastava laeva kapten tagab, et lastijäätmed antakse üle sadama vastuvõtuseadmetesse vastavalt MARPOL 73/78 sätetele. Kõik lastijäätmete üleandmise tasud maksab vastuvõtuseadmete kasutaja.Artikkel 11Jõustamine1. Liikmesriigid tagavad, et kõiki laevu võib kontrollida veendumaks, et need vastavad artiklite 7 ja 10 sätetele, ning et selliseid kontrollimisi tehakse piisavalt palju.2. Kui kontrollitakse laevu, mis ei ole kalalaevad ega kuni 12 reisija lõbusõidulaevad:a) pööravad liikmesriigid kontrollitavate laevade valikul tähelepanu eelkõige järgmisele:- laevad, mille puhul ei ole täidetud artiklis 6 sätestatud teatamise nõue,- laevad, mille puhul kapteni poolt artikli 6 kohaselt esitatud teabe läbivaatamisel ilmnevad muud põhjused, mis annavad alust uskuda, et laev ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele;b) võib kontrollimine võimaluse korral toimuda direktiivi 95/21/EÜ raames; nimetatud direktiivis sätestatud 25 % kontrollimise nõue kehtib olenemata sellest, mille raames kontrollimine toimub;c) kui asjaomane asutus ei ole sellise kontrollimise tulemustega rahul, tagab ta, et laev ei lahku sadamast enne laevaheitmete ja lastijäätmete üleandmist sadama vastuvõtuseadmetesse vastavalt artiklitele 7 ja 10;d) kui on ilmseid tõendeid, et laev on läinud merele, ilma et oleks täitnud artiklis 7 või artiklis 10 sätestatud nõudeid, teatatakse sellest järgmisena külastatava sadama pädevale asutusele ja laeval ei lubata kõnealusest sadamast lahkuda enne, kui on antud üksikasjalikum hinnang sellele, kuidas laev vastab käesolevale direktiivile, näiteks artikli 6 kohaselt esitatud andmete täpsusele, piiramata seejuures artiklis 13 osutatud sanktsioonide kohaldamist.3. Liikmesriigid kehtestavad vajalikus ulatuses kalalaevade ja kuni 12 reisija lõbusõidulaevade kontrollimise korra, et tagada nende suhtes kohaldatavate käesoleva direktiiviga ettenähtud nõuete järgimine.Artikkel 12Kaasnevad meetmed1. Liikmesriigid:a) võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et kapteneid, sadama vastuvõtuseadmete käitajaid ja muid asjaomaseid isikuid teavitataks piisavalt nõuetest, mida käesoleva direktiivi alusel nende suhtes kohaldatakse, ja et nad täidaksid nimetatud nõuded;b) määravad sobivad asutused või organid, kes täidaksid käesoleva direktiivi kohaseid ülesandeid;c) näevad ette koostöö asjaomaste asutuste ja kaubandusorganisatsioonide vahel, et tagada käesoleva direktiivi tulemuslik rakendamine;d) tagavad, et kaptenite poolt artikli 6 kohaselt esitatud teavet kontrollitaks nõuetekohaselt;e) tagavad, et sadama vastuvõtuseadmete kasutamisega seotud vorminõuded oleksid lihtsad ja kiiresti täidetavad, et seeläbi motiveerida kapteneid kasutama sadama vastuvõtuseadmeid ja vältida laevade asjatuid viivitusi;f) tagavad, et komisjonile esitatakse koopia artikli 4 lõikes 3 osutatud väidetest sadamate vastuvõtuseadmete ebapiisava töö kohta;g) tagavad, et laevaheitmete ja lastijäätmete käitlemine, taaskasutamine ja kõrvaldamine toimub kooskõlas direktiiviga 75/442/EMÜ ja muude asjaomaste jäätmeid käsitlevate ühenduse õigusaktidega, eelkõige nõukogu 16. juuni 1975. aasta direktiiviga 75/439/EMÜ õlijääkide kõrvaldamise kohta [9] ja nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiiviga 91/689/EMÜ ohtlike jäätmete kohta [10];h) tagavad vastavalt oma siseriiklikele õigusaktidele, et kõigil laevaheitmete või lastijäätmete üleandmise või vastuvõtmisega seotud isikutel on võimalus taotleda asjatute viivituste põhjustatud kahjude hüvitamist.2. Laevaheitmete ja lastijäätmete üleandmist peetakse vabasse ringlusse lubamiseks nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega on kehtestatud ühenduse tolliseadustik) [11] artikli 79 tähenduses. Toll ei nõua ühenduse tolliseadustiku artikli 45 kohase ülddeklaratsiooni esitamist.3. Liikmesriigid ja komisjon teevad koostööd, et luua asjakohane teabe- ja järelevalvesüsteem, mis hõlmaks vähemalt kogu ühenduse ja mille abil saaks:- tõhustada selliste laevade identifitseerimist, mis ei ole laevaheitmeid ja lastijäätmeid käesoleva direktiivi kohaselt üle andnud,- teha kindlaks, kas käesoleva direktiivi artiklis 1 sätestatud eesmärgid on saavutatud.4. Liikmesriigid ja komisjon teevad koostööd, et kehtestada artikli 8 lõike 2 punktis c osutatud laevade identifitseerimiseks ühised kriteeriumid.Artikkel 13KaristusedLiikmesriigid määravad kindlaks käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise eest määratavate karistuste süsteemi ning võtavad kõik nende karistuste kohaldamiseks vajalikud meetmed. Sätestatavad karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.Artikkel 14Regulatiivkomitee1. Komisjoni abistab direktiivi 93/75/EMÜ [12] artikli 12 lõike 1 kohaselt asutatud komitee, edaspidi "komitee".2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 15Muutmise kordKäesoleva direktiivi lisasid, artikli 2 punktis b sätestatud määratlust, viiteid ühenduse dokumentidele ja viiteid IMO dokumentidele võib muuta artikli 14 lõikes 2 sätestatud korras, et viia need vastavusse ühenduse või IMO jõustunud meetmetega, niivõrd kui selliste muudatustega ei laiendata käesoleva direktiivi reguleerimisala.Lisaks sellele võib käesoleva direktiivi lisasid vajadusel nimetatud korra kohaselt muuta selleks, et tõhustada käesoleva direktiiviga kehtestatud korda, niivõrd kui selliste muudatustega ei laiendata käesoleva direktiivi reguleerimisala.Artikkel 16Rakendamine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 28. detsembrit 2002 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikli 2 punktis c osutatud fekaalvee osas peatatakse käesoleva direktiivi rakendamine seni, kuni MARPOL 73/78 IV lisa jõustumisest on möödunud 12 kuud, järgides nimetatud konventsioonis sätestatud jaotust uuteks ja olemasolevateks laevadeks.2. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 17Hindamine1. Liikmesriigid esitavad komisjonile aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta iga kolme aasta järel.2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule lõikes 1 osutatud liikmesriikide aruannete põhjal koostatud hindamisaruande käesolevas direktiivis sätestatud süsteemide töö kohta ja vajaduse korral käesoleva direktiivi muutmisettepanekud.Artikkel 18JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 19AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. november 2000Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FONTAINENõukogu nimeleesistujaL. FABIUS[1] EÜT C 271, 31.8.1998, lk 79 ja EÜT C 148, 28.5.1999, lk 7.[2] EÜT C 138, 18.5.1999, lk 12.[3] EÜT C 198, 14.7.1999, lk 27.[4] Euroopa Parlamendi 11. veebruari 1999. aasta arvamus (EÜT C 150, 28.5.1999, lk 432), kinnitatud 16. septembril 1999, nõukogu 8. novembri 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 10, 13.1.2000, lk 14) ja Euroopa Parlamendi 14. märtsi 2000. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas veel avaldamata). Euroopa Parlamendi 6. septembri 2000. aasta otsus ja nõukogu 14. septembri 2000. aasta otsus.[5] EÜT C 271, 7.10.1993, lk 1.[6] EÜT L 157, 7.7.1995, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 98/42/EÜ (EÜT L 184, 27.6.1998, lk 40).[7] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[8] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 39. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 96/350/EÜ (EÜT L 135, 6.6.1996, lk 32).[9] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 23. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/692/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48).[10] EÜT L 377, 31.12.1991, lk 20. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/31/EMÜ (EÜT L 168, 2.7.1994, lk 28).[11] EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 955/1999 (EÜT L 119, 7.5.1999, lk 1).[12] EÜT L 247, 5.10.1993, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 98/74/EÜ (EÜT L 276, 13.10.1998, lk 7).--------------------------------------------------I LISASADAMAS JÄÄTMETE VASTUVÕTMISE JA KÄITLEMISE KAVADE NÕUDED(vastavalt artiklile 5)Plaanid hõlmavad kõiki tavaliselt sadamat külastavatel laevadel tekkivate laevaheitmete ja lastijäätmete liike ning need töötatakse välja lähtudes sadama suurusest ja sadamat külastavate laevade liigist.Plaanis käsitletakse järgmisi üksikasju:- hinnang vajadusele sadama vastuvõtuseadmete järele, pidades silmas tavaliselt sadamat külastavate laevade vajadusi,- sadama vastuvõtuseadmete liigi ja võimsuse kirjeldus,- laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise ja kogumise korra üksikasjaline kirjeldus,- maksustamissüsteemi kirjeldus,- sadama vastuvõtuseadmete väidetavatest puudustest teatamise kord,- pideva sadamakasutajate, jäätmekäitlejate, terminalikäitajate ja teiste huvitatud pooltega konsulteerimiste kord ja- vastuvõetud ja käideldud laevaheitmete ja lastijäätmete liigid ja kogused.Lisaks sellele peaksid kavad sisaldama järgmist:- asjaomaste õigusaktide ja üleandmisformaalsuste kokkuvõte,- kava elluviimise eest vastutava isiku või isikute andmed,- vajaduse korral eelkäitlemise seadmete ja korra kirjeldus,- sadama vastuvõtuseadmete tegeliku kasutamise registreerimismeetodite kirjeldus,- vastuvõetud laevaheitmete ja lastijäätmete koguste registreerimismeetodite kirjeldus ning- laevaheitmete ja lastijäätmete kõrvaldamismeetodite kirjeldus.Vastuvõtmise, kogumise, ladustamise, käitlemise ja kõrvaldamise kord peaks kõigis aspektides vastama keskkonnajuhtimise skeemile, mis aitab järk-järgult vähendada nimetatud toimingute mõju keskkonnale. Eeldatakse, et selline vastavus on olemas, kui kord on kooskõlas nõukogu 29. juuni 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 1836/93 tööstusettevõtete vabatahtliku osaluse võimaldamise kohta ühenduse keskkonnaalases juhtimis- ja auditeerimissüsteemis. [1]Kõigile sadamakasutajatele antav teave:- lühike viide laevaheitmete ja lastijäätmete nõuetekohase üleandmise olulisusele,- sadama vastuvõtuseadmete asukoht iga kai ääres koos joonise/kaardiga,- nende laevaheitmete ja lastijäätmete loetelu, millega tavaliselt tegeldakse,- kontaktpunktide, käitlejate ja pakutavate teenuste loetelu,- üleandmiskorra kirjeldus,- maksustamissüsteemi kirjeldus ja- sadama vastuvõtuseadmete väidetavatest puudustest teatamise kord.[1] EÜT L 168, 10.7.1993, lk 1.--------------------------------------------------II LISA+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2004/94/EÜ, 15. september 2004, millega muudetakse nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ IX lisa(EMPs kohaldatav tekst)

text:
               17.9.2004

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 294/28

      KOMISJONI DIREKTIIV 2004/94/EÜ,
   15. september 2004,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ IX lisa
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artikli 4a lõike 1 teist lõiku,
   olles konsulteerinud kosmeetikatoodete ja tarbijatele mõeldud toiduks mittekasutatavate toodete teaduskomiteega,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Tuleks sätestada direktiivi 76/768/EMÜ IX lisa sisu eesmärgiga loetleda need loomkatsete asemel kasutatavad alternatiivmeetodid, mis on ühisuuringute keskuse alternatiivmeetodite valideerimise Euroopa keskuse (ECVAM) poolt kinnitatud ja mis ei ole loetletud nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivi 67/548/EMÜ (ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigusnormide ühtlustamise kohta) (2) V lisas.

               (2)

               Kuna loomkatseid ei või täielikult asendada alternatiivmeetodiga, tuleb IX lisas mainida, kas alternatiivmeetod asendab loomkatse tervikuna või osaliselt.

               (3)

               Seetõttu tuleks direktiivi 76/768/EMÜ vastavalt muuta.

               (4)

               Praegu ei ole olemas muid ECVAM-i poolt kinnitatud alternatiivmeetodeid kui need, mis on loetletud direktiivi 67/548/EMÜ V lisas.

               (5)

               Käesolevas direktiivis ette nähtud abinõud on kooskõlas alalise kosmeetikatoodete komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Käesoleva direktiivi lisas esitatud tekst lisatakse direktiivi 76/768/EMÜ IX lisasse.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 21. septembriks 2004. Liikmesriigid edastavad viivitamata komisjonile nende õigusaktide tekstid ja nende aktide ning käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli.
   2.   Kui liikmesriigid võtavad vastu need õigusaktid, lisavad nad nendesse õigusaktidesse või nende õigusaktide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   3.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga korraldatavas valdkonnas nende vastuvõetud peamiste siseriiklike õigusaktide tekstid.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 15. september 2004

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Olli REHN

      (1)  EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2004/88/EÜ (ELT L 287, 8.9.2004, lk 5).

      (2)  EÜT 196, 16.8.1967, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/73/EÜ (ELT L 152, 30.4.2004, lk 1).

      LISA
      Järgnev tekst lisatakse direktiivi 76/768/EMÜ IX lisasse:

            “IX LISA
            LOOMKATSETE ASEMEL KASUTATAVATE KINNITATUD ALTERNATIIVMEETODITE NIMEKIRI
            Käesolevas lisas on loetletud ühisuuringute keskuse alternatiivmeetodite valideerimise Euroopa keskuse (ECVAM) poolt kinnitatud alternatiivmeetodid, mis vastavad käesoleva direktiivi nõuetele ja mis ei ole loetletud nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivi 67/548/EMÜ (ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigusnormide ühtlustamise kohta) V lisas. Kuna loomkatseid ei või täielikult asendada alternatiivmeetodiga, tuleb IX lisas mainida, kas alternatiivmeetod asendab loomkatse tervikuna või osaliselt.

                        Viitenumber

                        Kinnitatud alternatiivmeetodid

                        Asendamise olemus täielik või osaline

                        A

                        B

                        C”


title: Komisjoni direktiiv 1999/15/EÜ, 16. märts 1999, millega kohandatakse nõukogu mootorsõidukite ja nende haagiste suunatulelaternaid käsitlev direktiiv 76/759/EMÜ tehnika arengugaEMPs kohaldatav tekst.

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0015

Euroopa Liidu Teataja L 097 , 12/04/1999 Lk 0014 - 0032

		Komisjoni direktiiv 1999/15/EÜ,16. märts 1999,millega kohandatakse nõukogu mootorsõidukite ja nende haagiste suunatulelaternaid käsitlev direktiiv 76/759/EMÜ tehnika arenguga(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 98/91/EÜ, [2] eriti selle artikli 13 lõiget 2,võttes arvesse nõukogu 27. juuni 1976. aasta direktiivi 76/759/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste suunatulelaternaid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [3] viimati muudetud Austria, Soome ja Rootsi ühinemisaktiga, eriti selle artiklit 10,ning arvestades, et:(1) direktiiv 76/759/EMÜ on üks mitmest üksikdirektiivist EÜ tüübikinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati direktiiviga 70/156/EMÜ; sellest tulenevalt kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ sätteid, mis kehtivad sõiduki süsteemide, osade ja eraldi seadmestike puhul, direktiivi 76/759/EMÜ suhtes;(2) eelkõige nähakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõikes 4 ja artikli 4 lõikes 3 ette, et igale üksikdirektiivile peab olema lisatud direktiivi 70/156/EMÜ VI lisal põhinev teatis ning tüübikinnitustunnistus, et muuta tüübikinnitus elektrooniliseks; direktiivis 76/759/EMÜ ettenähtud tüübikinnitustunnistust tuleks sellele vastavalt muuta;(3) menetlusi tuleks lihtsustada, et muudatuste tegemise korral säiliks direktiivi 70/156/EMÜ artikli 9 lõikes 2 ettenähtud võrdväärsus teatavate üksikdirektiivide ja ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni vastavate eeskirjade vahel; esmajärjekorras tuleks ristviiteid kasutades asendada direktiivis 76/759/EMÜ ettenähtud tehnilised nõuded ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 6 tehniliste nõuetega;(4) on vaja tagada nõuete täitmine vastavalt nõukogu direktiivile 76/756/EMÜ, [4] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 97/28/EÜ, [5] ning nõukogu direktiivile 76/761/EMÜ, [6] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 1999/17/EÜ [7];(5) käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiiviga 70/156/EMÜ asutatud tehnika arengu kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/759/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 1 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Iga liikmesriik annab osa EÜ tüübikinnituse mis tahes suunatulelaterna tüübile, mis vastab asjakohastes lisades ettenähtud konstruktsiooni- ja katsetamisnõuetele."2. Artikli 2 esimene lõik asendatakse järgmisega:"Liikmesriigid annavad iga nende poolt artikli 1 kohaselt kinnitatud suunatulelaterna tüübi tootjale I lisa 3. liites esitatud näidisele vastava osa EÜ tüübikinnitusmärgi."3. Artikkel 4 asendatakse järgmisega:"Artikkel 4Liikmesriikide pädevad asutused teatavad üksteisele direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõikes 6 kindlaksmääratud korras igast käesoleva direktiivi kohasest tüübikinnituse andmisest, andmisest keeldumisest või tühistamisest."4. Artikkel 9 asendatakse järgmisega:"Artikkel 9Käesolevas direktiivis tähendab "sõiduk" teedel kasutamiseks mõeldud, kerega või kereta, vähemalt neljarattalist mootorsõidukit, mille valmistajakiirus on üle 25 km/h, ja selle haagiseid, välja arvatud rööbastel liikuvad sõidukid, põllumajandus- ja metsatraktorid ning kõik liikurmasinad."5. Lisad asendatakse käesoleva direktiivi lisas sisalduva tekstiga.Artikkel 21. Alates 1. oktoobrist 1999 või juhul, kui artiklis 3 nimetatud tekstid avaldatakse pärast 1. aprilli 1999, siis kuus kuud pärast kõnealuste tekstide tegeliku avaldamise kuupäeva, ei tohi liikmesriigid suunatulelaternatega seotud põhjustel:- keelduda sõiduki või suunatulelaterna tüübile EÜ tüübikinnituse või siseriikliku tüübikinnituse andmisest ega- keelata sõidukite registreerimist, müüki, kasutuselevõtmist või kasutamist või suunatulelaternate kasutuselevõtmist, kuisuunatulelaternad vastavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 76/759/EMÜ nõuetele ning on sõidukile paigaldatud direktiivis 76/756/EMÜ ettenähtud nõuete kohaselt.2. Alates 1. aprillist 2000 liikmesriigid:- ei anna EÜ tüübikinnitust ning- võivad keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisestmis tahes sõiduki tüübile suunatulelaternatega seotud põhjustel või mis tahes suunatulelaterna tüübile, kui käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 76/759/EMÜ nõuded ei ole täidetud.3. Alates 1. aprillist 2001 rakendatakse käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 76/759/EMÜ suunatulelaternate kui seadme osadega seotud nõudeid direktiivi 70/156/EMÜ artikli 7 lõike 2 kohaldamisel.4. Olenemata lõigetest 2 ja 3 jätkavad liikmesriigid suunatulelaternate varuosadega seotud EÜ tüübikinnituse andmist ning lubavad nende müüki ja kasutuselevõtmist direktiivi 76/759/EMÜ eelmiste versioonide kohaselt tingimusel, et suunatulelaternad:- on mõeldud paigaldamiseks juba kasutuselolevatele sõidukitele ja- need vastavad sõidukite esmakordsel registreerimisel kohaldatud direktiivi nõuetele.Artikkel 3ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 6 II lisa punktis 1 nimetatud lõigud ja lisad avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas enne 1. aprilli 1999.Artikkel 41. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. oktoobriks 1999; kui artiklis 3 nimetatud tekstid avaldatakse pärast 1. aprilli 1999, siis täidavad liikmesriigid kõnealuse kohustuse kuus kuud pärast kõnealuste tekstide tegeliku avaldamise kuupäeva. Liikmesriigid teatavad sel lest viivitamata komisjonile.Nad kohaldavad kõnealuseid norme alates 1. oktoobrist 1999 või kuus kuud pärast artiklis 3 nimetatud tekstide tegeliku avaldamise kuupäeva juhul, kui nimetatud tekstid avaldatakse pärast 1. aprilli 1999.Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, viidatakse nendes käesolevale direktiivile või lisatakse neile selline viide ametliku avaldamise korral. Sellise viitamise viisi sätestavad liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 5Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. märts 1999Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[2] EÜT L 11, 16.1.1999, lk 25.[3] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 71.[4] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 1.[5] EÜT L 171, 30.6.1997, lk 1.[6] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 96.[7] EÜT L 97, 12.4.1999, lk 45.--------------------------------------------------LISA"LISADE LOETELUI LISA: | Tüübikinnitusega seotud rakendussätted |1. liide: | Teatis |2. liide: | Tüübikinnitustunnistus |3. liide: | Osa EÜ tüübikinnitusmärgi näidised |II LISA: | Tehnilised nõuded |I LISATÜÜBIKINNITUSEGA SEOTUD RAKENDUSSÄTTED1. OSA EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE1.1. Suunatulelaterna direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase osa EÜ tüübikinnitustaotluse esitab tootja.1.2. Teatise näidis on esitatud 1. liites.1.3. Tüübikatsetuste tegemise eest vastutavale tehnilisele talitusele tuleb esitada:1.3.1. kaks soovitatava laterna või soovitatavate laternatega varustatud näidist; mitteidentsete, kuid sümmeetriliste seadmete puhul, mille üks osa sobib paigaldamiseks sõiduki vasakule ning teine sõiduki paremale küljele, võivad kaks esitatud näidist olla identsed ning kohased paigaldamiseks ainult sõiduki paremale või vasakule küljele; 2.b kategooria suunatulelaterna puhul peab taotlusega kaasnema kaks valgustugevuse kaherežiimsust tagava süsteemi osade näidist.2. MÄRGISED2.1. Osa EÜ tüübikinnituseks esitatud seadmetel peab olema:2.1.1. tootja kaubanimi või kaubamärk,2.1.2. asendatavate valgusallikatega laternate puhul: ettenähtud hõõglambi tüüp (tüübid);2.1.3. asendamatute valgusallikatega laternate puhul: nimipinge ja võimsus vattides.2.2. Märgised peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud ning kinnitatud seadme valgustavale pinnale või ühele valgustavatest pindadest. Sõidukile paigaldatud seadme märgised peavad olema väljastpoolt nähtavad.2.3. Igal seadmel peab olema piisavalt ruumi osa tüübikinnitusmärgi jaoks. Kõnealune ruum märgitakse 1. liites nimetatud joonistele.3. OSA EÜ TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE3.1. Kui asjaomased nõuded on täidetud, siis antakse EÜ tüübikinnitus direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 3 ja vajaduse korral artikli 4 lõike 4 kohaselt.3.2. EÜ tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud 2. liites.3.3. Igale tüübikinnitusega suunatulelaterna tüübile antakse direktiivi 70/156/EMÜ VII lisa kohane tüübikinnitusnumber. Üks ja sama liikmesriik ei anna sama numbrit teisele suunatulelaterna tüübile.3.4. Kui osa EÜ tüübikinnitust taotletakse suunatulelaternast ja muudest laternatest koosnevale valgustus- ja valgussignaalseadme tüübile, siis võib seadmele anda ühise osa EÜ tüübikinnitusmärgi tingimusel, et suunatulelatern vastab käesoleva direktiivi nõuetele ning iga latern muudest laternatest, mis on selle valgustus- ja valgussignaalseadme osa, millele taotletakse osa EMÜ tüübikinnitust, vastab laterna suhtes kohaldatavas üksikdirektiivis ettenähtud nõuetele.4. OSA EÜ TÜÜBIKINNITUSMÄRK4.1. Peale punktis 2.1 nimetatud märgistuse peab igal käesoleva direktiivi kohaselt kinnitatud tüübile vastaval suunatulelaternal olema osa EÜ tüübikinnitusmärk.4.2. Tüübikinnitusmärgil on:4.2.1. e-tähte ümbritsev ristkülik, millele järgneb tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldusnumber või eraldustähed:1  Saksamaa,2  Prantsusmaa,3  Itaalia,4  Madalmaad,5  Rootsi,6  Belgia,9  Hispaania,11  Ühendkuningriik,12  Austria,13  Luksemburg,17  Soome,18  Taani,21  Portugal,23  Kreeka,IRL  Iirimaa;4.2.2. direktiivi 70/156/EMÜ VII lisa punktis 4 esitatud tüübikinnitusnumbrile vastav baaskinnitusnumber, mis asub ristküliku lähedal ning mille ees on kaks numbrit tähistamaks EMÜ tüübikinnituse andmise kuupäeval direktiivis 76/759/EMÜ tehtud viimase olulise tehnilist laadi muudatuse järjekorranumbrit. Järjekorranumber käesolevas direktiivis on 01;4.2.3. järgmised lisatähised:4.2.3.1. üks või mitu järgmistest numbritest: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 3, 4, 5 või 6 olenevalt sellest, kas seade kuulub ühte või mitmesse järgmistest kategooriatest: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 3, 4, 5 või 6;4.2.3.2. seadmete puhul, mis on paigaldatavad ainult sõiduki ühele küljele, seadme asetust näitav nool (nool suund on sõidukist eemale kategooriatesse 1, 1a, 1b, 2a ja 2b kuuluvate seadmete puhul ning sõiduki esiosa poole 3., 4., 5. ja 6. kategooria seadmete puhul). Peale selle peab 6. kategooria seadmetel olema märgis "R" või "L", mis tähistab vastavalt sõiduki paremat või vasakut külge;4.2.3.3. seadmete puhul, mida saab kasutada üksiklaternana või kahe laternaga koosti osana, täiendav täht D lõikes 4.2.3.1 mainitud tähisest paremal.4.3. Osa EÜ tüübikinnitusmärk kinnitatakse laterna klaasidele või ühele klaasidest nii, et see oleks kustumatu ja selgesti loetav ka siis, kui laternad on sõidukile paigaldatud.4.4. Tüübikinnitusmärgi järjestus.4.4.1. Sõltumatud laternad:Osa EÜ tüübikinnitusmärgi näidised on esitatud 3. liite joonisel 1.4.4.2. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad:4.4.2.1. Ühise osa EÜ tüübikinnitusnumbri punkti 3.4 alusel väljastamise korral suunatulelaternast ja muudest laternatest koosnevale valgustus- ja valgussignaalseadme tüübile võib seadmele anda ühise osa EÜ tüübikinnitusmärgi, millel on:4.4.2.1.1. e-tähte ümbritsev ristkülik, millele järgneb tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldusnumber või eraldustähed (vt punkti 4.2.1);4.4.2.1.2. baaskinnitusnumber (vt punkti 4.2.2 esimese lause esimest poolt);4.4.2.1.3. vajaduse korral asjakohane nool, kuivõrd see on vajalik laterna kui terviku monteerimisel.4.4.2.2. Märgi asukoht ei ole grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate puhul oluline, kui:4.4.2.2.1. märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist;4.4.2.2.2. ühtegi grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust ülekandvat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt tüübikinnitusmärki.4.4.2.3. Iga laterna tunnusmärk vastavalt osa EÜ tüübikinnituse andmise aluseks olnud direktiivile koos järjekorranumbriga (vt punkti 4.2.2 esimese lause teist poolt) ning vajaduse korral D-täht ning nõuetekohane nool märgitakse:4.4.2.3.1. asjakohasele valgustavale pinnale või4.4.2.3.2. laternate grupile sellisel viisil, et grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest iga latern oleks selgesti kindlaksmääratav.4.4.2.4. Kõnealuse märgi eri osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui suurimad miinimummõõtmed, mis on üksikmärgistamiste puhul ette nähtud osa EÜ tüübikinnituse andmise aluseks olnud eri direktiivides.4.4.2.5. Muude laternatega grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laterna osa tüübikinnitusmärgi näidised on esitatud 3. liite joonisel 2.4.4.3. Muude laternatega vastastikku ühendatud laternate puhul, mille klaase saab kasutada ka muude esilaterna tüüpide juures:4.4.3.1. kehtivad punktis 4.4.2 ettenähtud tingimused;4.4.3.2. peale selle võivad samade laternaklaaside kasutamise puhul nendel klaasidel olla erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternate üksuste eri tüüpidele tingimusel, et ka esilaterna klaasidega lahutamatult ühendatud korpusel on osa punktis 2.3 kirjeldatud ruum ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid;4.4.3.3. kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.4.4.3.4. Esilaternaga vastastikku ühendatud laternate osa EÜ tüübikinnitusmärgi näited on esitatud 3. liite joonisel 3.5. TÜÜBI JA TÜÜBIKINNITUSE MUUDATUSED5.1. Käesoleva direktiivi kohaselt kinnitatud tüübi muutmisel kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 5 sätteid.6. TOODETE VASTAVUS KINNITATUD TÜÜBILE6.1. Üldjuhul võetakse toodangu vastavust tagavad meetmed direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 ettenähtud korras.6.2. Iga suunatulelatern peab vastama lõigetes 6 ja 8 [1] ettenähtud fotomeetrilistele ja kolorimeetrilistele tingimustele. Sellest olenemata võib seeriatootmisest juhuslikult valitud seadme minimaalse valgustugevuse (mõõdetuna punktis 7 [2] nimetatud standardhõõglambiga) nõudeid piirata igas asjakohases suunas kuni 80 % punktides 6.1 ja 6.2 [3] nimetatud miinimumväärtustest.1. liide+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2. liide+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++3. liideOSA EÜ TÜÜBIKINNITUSMÄRGI NÄIDISED+++++ TIFF +++++Joonis 1Osa EÜ tüübikinnitusmärgiga seade on 4. kategooria suunatulelatern, mis on tüübikinnituse saanud Saksamaal (e1) käesoleva direktiivi kohaselt (01) ning kannab baaskinnitusnumbrit 1471 ning seda võib kasutada ka kahest laternast koosnevas koostis. Nool on suunatud sõiduki esiosa poole.Skeemil on kujutatud tüübikinnitusmärgil olevate noolte suund vastavalt seadme kategooriale:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Joonis 2aLihtsustatud märgistamine grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate puhul, kui vähemalt kaks laternat moodustavad ühe ja sama koosti osa(Vertikaal- ja horisontaaljooned esitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Neid ei loeta tüübikinnitusmärgi osadeks)NÄIDIS A+++++ TIFF +++++NÄIDIS B+++++ TIFF +++++NÄIDIS CMärkus:näidised A, B ja C on kolm tüübikinnitusmärgi näidet, mis kujutavad kolme võimalikku märgistamisviisi valgustus- ja valgussignaalseadme puhul, milles kaks või mitu laternat moodustavad ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate üksuse osa. Kõnealused tüübikinnitusmärgid näitavad, et seade on tüübikinnituse saanud Saksamaal (e1) ning kannab baaskinnitusnumbrit 1712 ning seadme koosseisus on:IA kategooria helkur, mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 76/757/EMÜ kohaselt, järjekorranumber 02;2.a kategooria tagumine suunatulelatern, mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 76/759/EMÜ kohaselt, järjekorranumber 01;punane tagumine ääretulelatern (R), mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 76/758/EMÜ II lisa kohaselt, järjekorranumber 02;tagumine udutulelatern (F), mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 77/538/EMÜ kohaselt, järjekorranumber 00;tagurdustulelatern (AR), mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 77/539/EMÜ kohaselt, järjekorranumber 00;kaherežiimne piduritulelatern (S2), mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 76/758/EMÜ II lisa kohaselt, järjekorranumber 02;tagumine numbritulelatern (L), mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 76/740/EMÜ kohaselt, järjekorranumber 00.+++++ TIFF +++++Joonis 2bLihtsustatud märgistamine grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate puhul, kui vähemalt kaks laternat moodustavad ühe ja sama koosti osa(Vertikaal- ja horisontaaljooned esitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Neid ei loeta tüübikinnitusmärgi osadeks)NÄIDIS A+++++ TIFF +++++NÄIDIS B+++++ TIFF +++++NÄIDIS C+++++ TIFF +++++NÄIDIS DMärkus:näidised A, B, C ja D on kolm tüübikinnitusmärgi näidet, mis kujutavad nelja võimalikku märgistamisviisi valgustus- ja valgussignaalseadme puhul, milles kaks või mitu laternat moodustavad ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate üksuse osa. Need tüübikinnitusmärgid näitavad, et seade sai tüübikinnituse Saksamaal (e1) ning kannab baaskinnitusnumbrit 7120 ning selle koosseisus on:eesmine ääretulelatern (A) kasutamiseks vasakpoolses liikluseks, mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 76/758/EMÜ II lisa kohaselt, järjekorranumber 02;lähitulelatern (HCR) kasutamiseks parem- ja vasakpoolses liikluses ning kaugtulelatern maksimaalse valgustugevusega vahemikus 86250–101250 cd (tähistatud numbriga 30), mis on varustatud plastist laternaklaasiga (PL) ning tüübikinnituse saanud direktiivi 76/761/EMÜ V lisa kohaselt, järjekorranumber 02;eesmine udutulelatern (B), mis on varustatud plastist laternaklaasiga (PL) ning tüübikinnituse saanud direktiivi 76/762/EMÜ, järjekorranumber 02;1.a kategooria eesmine suunatulelatern, mis on tüübikinnituse saanud direktiivi 76/759/EMÜ kohaselt, järjekorranumber 01.+++++ TIFF +++++Joonis 3Esitulelaternaga vastastikku ühendatud või grupeeritud laternNäidises esitatakse selliste laternaklaaside märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi esilaternate puhul, nimelt:kas:lähitulelaterna puhul, mis on ette nähtud kasutamiseks mõlemas liiklussüsteemis, ning kaugtulelaterna puhul maksimaalse valgustugevusega vahemikus 86250–101250 cd (tähistatud numbriga 30), mis on tüübikinnituse saanud Saksamaal (e1) ning kannab baaskinnitusnumbrit 7120 direktiivi 76/761/EMÜ IV lisa kohaselt, järjekorranumber 04, ning mis on vastastikku ühendatud eesmise suunatulelaternaga, tüübikinnitatud direktiivi 76/759/EMÜ kohaselt, järjekorranumber 01,võikaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul, mis on ette nähtud kasutamiseks mõlemas liiklussüsteemis ning tüübikinnituse saanud Saksamaal (e1) ning kannab baaskinnitusnumbrit 7120 direktiivi 76/761/EMÜ II lisa kohaselt, järjekorranumber 01, ning on vastastikku ühendatud eespool nimetatud eesmise suunatulelaternaga,võiühega eespool mainitud esilaternatest, mis on tüübikinnituse saanud üksiklaternana.Esilaterna korpusel tohib olla ainult üks kehtiv tüübikinnitusnumber, näiteks:+++++ TIFF +++++või+++++ TIFF +++++või+++++ TIFF +++++või+++++ TIFF +++++II LISATEHNILISED NÕUDED1. Tehnilised nõuded vastavad ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 6 lõigetes 1 ja 5–8 ning 1., 4. ja 5. lisas ettenähtud tehnilistele nõuetele. Eeskiri koosneb järgmistest konsolideeritud dokumentidest:- 01-seeria muudatused, millesse on inkorporeeritud 01-seeria muudatuste 1.–5. täiendus ning mitmesugused parandused, [1]- 01-seeria muudatuste 6. täiendus, [2]- 01-seeria muudatuste 7. täiendus, [3].kuid:1.1. viidet eeskirjale nr 48 tuleb mõista viitena direktiivile 76/756/EMÜ;1.2. viidet eeskirjale nr 37 tuleb mõista viitena direktiivi 76/761/EMÜ VII lisale.".[1] Käesoleva direktiivi II lisa punktis 1 nimetatud dokumendid.[2] Käesoleva direktiivi II lisa punktis 1 nimetatud dokumendid.[3] Käesoleva direktiivi II lisa punktis 1 nimetatud dokumendid.[1] [2] [3] TRANS/WP. 29/518--------------------------------------------------


title: Üheksateistkümnes komisjoni direktiiv 96/41/EÜ, 25. juuni 1996, millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva direktiivi 76/768/EMÜ II, III, VI ja VII lisaEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0041

Euroopa Liidu Teataja L 198 , 08/08/1996 Lk 0036 - 0039

		Üheksateistkümnes komisjoni direktiiv 96/41/EÜ,25. juuni 1996,millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva direktiivi 76/768/EMÜ II, III, VI ja VII lisa(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitlevat nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 95/34/EÜ, [2] eriti selle artikli 8 lõiget 2,olles nõu pidanud kosmeetika teaduskomiteeganing arvestades, et:olemasolevatest teaduslikest andmetest ilmneb, et ultravioletse kiirguse puhul häirib urokaanhape immuunsüsteemi toimimist ja seetõttu tuleks selle kasutamine keelata;kaltsiumhüdroksiid kasutamisel segus guanidiini soola ja liitiumhüdroksiidiga juuste sirgendajatena võib olla soovimatu mõju, kui need puutuvad kokku silmadega; seetõttu tuleks neid kasutamisel rakendada teatavaid piiranguid ja tingimusi;kõige uuemate teadus- ja tehnikauuringute tulemuste põhjal võib kloorfenesiini, naatriumhüdroksümetüülglütsinaati ja titaandioksiidile sadestatud hõbekloriidi kosmeetikatoodetes säilitusainetena kasutada;kõige uuemate teadus- ja tehnikauuringute tulemuste põhjal võib N-{(2 ja 4)-[2-oksoborn-3-üülideen)metüül]bensüül}akrüülamiidi polümeeri kosmeetikatoodetes ultraviolettfiltrina kasutada;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas kosmeetikatoodete sektoris tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/768/EMÜ muudetakse lisa kohaselt.Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, millega tagatakse, et lisas ettenähtud ainete puhul ei vii ühenduses registrisse kantud tootjad ega importijad alates 1. juulist 1997 turule tooteid, mis ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele.2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, millega tagatakse, et lõikes 1 nimetatud tooteid, mis sisaldavad lisas ettenähtud aineid, ei müüda ega tarnita muul viisil lõpptarbijale pärast 30. juunit 1998.Artikkel 31. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juunil 1997. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 25. juuni 1996Komisjoni nimelkomisjoni liigeEmma bonino[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.[2] EÜT L 167, 18.7.1995, lk 19.--------------------------------------------------LISADirektiivi 76/768/EMÜ lisasid muudetakse järgmiselt.1. II lisas lisatakse viitenumber 418 järgmiselt:"418. 3-imidasool-4-üülakrüülhape ja selle etüülester (urokaanhape)";2. III lisas asendatakse viitenumber 15 järgmiste viitenumbritega:"a | b | c | d | e | f |15a | Kaalium- või naatriumhüdroksiid | a)Küünevalli pehmendaja | a)5 massiprotsenti | | a)Sisaldab leelist. Vältida silma sattumist. Võib põhjustada pimedaksjäämist. Hoida lastele kättesaamatus kohas. || b)Juuste sirgendaja | b) | | b) || 1.Üldiseks kasutamiseks | 1.2 massiprotsenti | | 1.Sisaldab leelist. Vältida silma sattumist. Võib põhjustada pimedaksjäämist. Hoida lastele kättesaamatus kohas. || 2.Erialaseks kasutamiseks | 2.4,5 massiprotsenti | | 2.Üksnes kutsealaseks kasutamiseks. Vältida silma sattumist. Võib põhjustada pimedaksjäämist. || c)pH reguleerija | c)kuni pH 12,7 | | c)Hoida lastele kättesaamatus kohas. Vältida silma sattumist. || —depileerimistooted | | | || d)Muuks kasutuseks pH reguleerijana | d)kuni pH 11 | | |15b | Liitiumhüdroksiid | a)Juuste sirgendaja | | | || 1.Üldiseks kasutamiseks | 1.2 massiprotsenti | | 1.Sisaldab leelist. Vältida silma sattumist. Võib põhjustada pimedaksjäämist. Hoida lastele kättesaamatus kohas. || 2.Kutsealaseks kasutamiseks | 2.4,5 massiprotsenti | | 2.Üksnes kutsealaseks kasutamiseks. Vältida silma sattumist. Võib põhjustada pimedaksjäämist. || b)Muuks kasutamiseks | | | |15c | Kaltsiumhüdroksiid | a)Juuste sirgendajad, mis sisaldavad kahte komponenti: kaltsiumhüdroksiidi ja guanidiini soola | 7 massiprotsenti kaltsiumhüdroksiidi | | Sisaldab leelist. Vältida silma sattumist. Võib põhjustada pimedaksjäämist. Hoida lastele kättesaamatus kohas. || b)Muuks kasutamiseks | | | |3. VI lisas:a) 1. osa:Lisatakse järgmised viitenumbrid:"a | b | c | d | e |50 | 3(ρ-klorofeenoksü)propaan-1,2-diool (kloorfenesiin) | 0,3 % | | |51 | Naatriumhüdroksümetüülaminoatsetaat (naatriumhüdroksümetüülglütsinaat) | 0,5 % | | |52 | Titaandioksiidile sadestatud hõbekloriid | 0,004 %, arvutatud hõbekloriidina | 20 massiprotsenti titaandioksiidile sadestatud hõbekloriidi. Keelatud kasutada alla kolmeaastastele lastele ettenähtud toodetes, suuhügieenitoodetes ja toodetes, mis on ette nähtud kasutamiseks silmade ümbruses ja huultel." | |b) 2. osa:Viitenumbrid 2 ja 30 jäetakse välja.Viitenumbrite 16, 21 ja 29 all asendatakse kuupäev " 30.6.1996" kuupäevaga " 30.6.1997";4. VII lisas:a) 1. osa:Lisatakse järgmine viitenumber:"e | b | c | d | e |11 | N-{(2 ja 4)-[2-oksoborn-3-üülideen)metüül]bensüül}akrüülamiidi polümeer | 6 %" | | |b) 2. osa:Viitenumbrid 33 ja 34 jäetakse välja.Viitenumbrite 2, 5, 6, 12, 13, 17, 25, 26, 29 ja 32 all asendatakse kuupäev " 30.6.1996" kuupäevaga " 30.6.1997".--------------------------------------------------


title: Kolmas komisjoni direktiiv, 29. juuni 1983, millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ II, III ja V lisa

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31983L0341

Euroopa Liidu Teataja L 188 , 13/07/1983 Lk 0015 - 0015 Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 4 Lk 0128  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 15 Köide 4 Lk 0128  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0192  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0192

		Kolmas komisjoni direktiiv,29. juuni 1983,millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ II, III ja V lisa(3/341/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitlevat nõukogu 27 juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ, [1] viimati muudetud direktiiviga 83/191/EMÜ, [2] eriti selle artikli 8 lõiget 2,ning arvestades, et:tervise kaitseks tuleks keelata teatavate ainete kasutamine juuksevärvidena;p-diaminobenseen tuleks V lisast üle viia III lisasse;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas kosmeetikatoodete sektoris tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/768/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. II lisa loetelusse lisatakse järgmine tekst:"363. o-fenüleendiamiin ja selle soolad364. 4-metüül-m-fenüleendiamiin ja selle soolad".2. III lisa 1. osa veerus b asendatakse viitenumbri 8 tekst järgmisega:"m- ja p-difenüleendiamiinid, nende N-asendusderivaadid ja nende soolad; o-fenüleendiamiinide N-asendusderivaadid. [3]3. III lisa 1. osa veerus b asendatakse viitenumbri 9 tekst järgmisega:"Metüülfenüleendiamiinid, nende N-asendusderivaadid ja nende soolad, [4] välja arvatud aine nr 364 II lisas".4. V lisast jäetakse välja järgmine kirje:"4. p-fenüleendiamiin ja selle soolad."Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 1984. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 29. juuni 1983Komisjoni nimelkomisjoni liigeKarl-Heinz Narjes[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.[2] EÜT L 109, 26.4.1983, lk 25.[3] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169."[4] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 25. juuni 1991, millega täiendatakse meetmeid tähtajalise või ajutise töösuhtega töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise soodustamiseks

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31991L0383

Euroopa Liidu Teataja L 206 , 29/07/1991 Lk 0019 - 0021 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 5 Lk 0063  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 5 Lk 0063

		Nõukogu direktiiv,25. juuni 1991,millega täiendatakse meetmeid tähtajalise või ajutise töösuhtega töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise soodustamiseks(91/383/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 118a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:asutamislepingu artiklis 118a on sätestatud, et nõukogu võtab direktiividega vastu miinimumnõuded, et eelkõige töökeskkonna parandamisega tagada töötajate ohutuse ja tervise parem kaitse;vastavalt nimetatud artiklile tuleb direktiivides hoiduda niisuguste haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest, mis pidurdaksid väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete asutamist ja arengut;tunduvalt on suurenenud selliste töösuhtevormide kasutamine nagu tähtajaline või ajutine töösuhe;uuringud on näidanud, et teatavates valdkondades on tähtajalise või ajutise töösuhtega töötajate tööõnnetuse või kutsehaiguse risk üldiselt suurem kui muudel töötajatel;suurem risk teatavates valdkondades on osaliselt seotud uute töötajate ettevõttesse integreerimise teatavate eriviisidega; kõnealust riski saab vähendada piisava teavitamise ja väljaõppe abil töösuhte algusest alates;töötajate tervist ja ohutust käsitlevad direktiivid, eelkõige nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta, [4] sisaldavad sätteid, mille eesmärk on üldiselt parandada töötajate ohutust ja tervist;tähtajalise või ajutise töösuhtega töötajate eriolukord ning riski laad, millega nad teatavates valdkondades kokku puutuvad, nõuavad lisaks erieeskirjade koostamist, eelkõige asjaomaste töötajate teavitamise, väljaõppe ja tervisekontrolli kohta;käesolev direktiiv on konkreetne samm siseturu sotsiaalse ulatuse väljaarendamisel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAGUREGULEERIMISALA JA EESMÄRKArtikkel 1ReguleerimisalaKäesolevat direktiivi kohaldatakse järgmiste töösuhete suhtes:1. töösuhted, mida reguleeritakse vahetult tööandja ja töötaja vahel sõlmitud tähtajalise töölepinguga, kusjuures lepingu lõpetamine on määratud objektiivsete tingimustega, näiteks: konkreetse kuupäeva saabumine, konkreetse ülesande lõpetamine või konkreetse sündmuse toimumine;2. ajutised töösuhted, kus tööandjaks on ajutist tööjõudu vahendav ettevõte ning töötaja on võetud tööle tema teenuseid kasutava ettevõtte ja/või asutuse jaoks ja kontrollimisel.Artikkel 2Eesmärk1. Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada, et artiklis 1 nimetatud töösuhtega töötajatele kindlustatakse töötervishoiu ja tööohutuse alal samasugune kaitse nagu tema teenuseid kasutava ettevõtte ja/või asutuse muudele töötajatele.2. Artiklis 1 nimetatud töösuhe ei õigusta erikohtlemist töötingimuste ega tööohutuse ja töötervishoiu alal, eelkõige seoses juurdepääsuga isikukaitsevahenditele.3. Direktiivi 89/391/EMÜ ja üksikdirektiive artikli 16 lõike 1 tähenduses kohaldatakse artiklis 1 nimetatud töösuhtega töötajate suhtes täies ulatuses, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis ettenähtud rangemate ja/või erisätete kohaldamist.II JAGUÜLDSÄTTEDArtikkel 3Töötajate teavitamineIlma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 10 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vastu vajalikud meetmed tagamaks, et:1. enne kui artiklis 1 nimetatud töösuhtega töötaja tööle asub, informeerib tema teenuseid kasutav ettevõte ja/või asutus teda riskidest, millega ta kokku puutub;2. see teave:- hõlmab eelkõige erilisi kutsekvalifikatsiooni- või kutseoskusnõudeid või siseriiklikes õigusaktides määratletud erilist tervisekontrolli,- toob selgesti esile siseriiklikes õigusaktides määratletud suuremad eririskid, mis võivad tööga kaasneda.Artikkel 4Töötajate väljaõpeIlma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 12 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et iga töötaja saab artiklis 3 nimetatud juhtudel konkreetse töö iseloomule vastava piisava väljaõppe, kusjuures võetakse arvesse töötaja kvalifikatsiooni ja kogemusi.Artikkel 5Töötajate teenuste kasutamine ja tervisekontroll1. Liikmesriigid võivad keelata artiklis 1 nimetatud ajutise töösuhtega töötajate kasutamise teatavatel siseriiklikes õigusaktides määratletud töödel, mis võiksid kujutada eriti suurt riski töötajate ohutusele või tervisele, ning esmajoones teatavatel töödel, mille puhul on vaja siseriiklikes õigusaktides määratletud erilist tervisekontrolli.2. Liikmesriigid, kes ei kasuta lõikes 1 nimetatud võimalust, võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklis 1 nimetatud töösuhtega töötajatele, keda kasutatakse siseriiklikes õigusaktides määratletud erilist tervisekontrolli vajavatel töödel, kindlustatakse asjakohane eriline tervisekontroll, ilma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 14 kohaldamist.3. Liikmesriikidel on õigus ette näha, et lõikes 2 nimetatud asjakohane eriline tervisekontroll jätkub ka pärast töösuhte lõpetamist asjaomase töötajaga.Artikkel 6Kaitse- ja ennetusmeetmedLiikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et töötajatele, asutustele või isikutele, kes direktiivi 89/391/EMÜ artikli 7 kohaselt peavad võtma töökeskkonnariskide vastaseid kaitse- või ennetusmeetmeid, tehakse teatavaks artiklis 1 nimetatud ajutise töösuhtega töötajate töölevõtmine, niivõrd kuivõrd see on vajalik selleks, et kõnealused töötajad, asutused või isikud saaksid võtta kaitse- ja ennetusmeetmeid kõigi ettevõtte ja/või asutuse töötajate suhtes.III JAGUERISÄTTEDArtikkel 7Ajutised töösuhted: teaveIlma et see piiraks artikli 3 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et:1. enne artikli 1 lõikes 2 nimetatud ajutiste töötajate töölevõtmist esitab nende teenuseid kasutav ettevõte ja/või asutus ajutist tööjõudu vahendavale ettevõttele muu hulgas täpsustused kutsekvalifikatsiooni nõuete ja tehtava töö eripära kohta;2. ajutist tööjõudu vahendav ettevõte teeb kõik kõnealused asjaolud teatavaks asjaomastele töötajatele.Liikmesriigid võivad ette näha, et üksikasjalikud andmed, mille töötaja teenuseid kasutav ettevõte ja/või asutus esitab ajutist tööjõudu vahendavale ettevõttele esimese lõigu punkti 1 kohaselt, kantakse töölepingusse.Artikkel 8Ajutised töösuhted: vastutusLiikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et:1. ilma et see piiraks ajutist tööjõudu vahendava ettevõtte siseriiklikes õigusaktides sätestatud vastutust, vastutab töösuhte ajal töötingimuste eest töötaja teenuseid kasutav ettevõte ja/või asutus;2. punkti 1 kohaldamisel piirduvad töötingimused tööohutuse, tööhügieeni ja töötervishoiu tingimustega.IV JAGUMUUD SÄTTEDArtikkel 9Soodsamad sättedKäesoleva direktiivi kohaldamine ei piira artiklis 1 nimetatud ajutise töösuhtega töötajate ohutuse ja tervise kaitseks soodsamate olemasolevate või tulevaste siseriiklike või ühenduse sätete kohaldamist.Artikkel 10Lõppsätted1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 1992. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud või vastuvõetavate siseriiklike õigusnormide teksti.3. Liikmesriigid esitavad komisjonile iga viie aasta järel aruande käesoleva direktiivi tegeliku rakendamise kohta, osutades töötajate ja tööandjate arvamusele.Komisjon edastab selle aruande Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ning tööohutuse, tööhügieeni ja töötervishoiu nõuandekomiteele.4. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele korrapäraselt aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta, võttes nõuetekohaselt arvesse lõikeid 1, 2 ja 3.Artikkel 11Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 25. juuni 1991Nõukogu nimeleesistujaJ.-C. Juncker[1] EÜT C 224, 8.9.1990, lk 4.[2] 20. novembri 1990. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja EÜT C 158, 17.6.1991.[3] EÜT C 332, 31.12.1990, lk 167.[4] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.--------------------------------------------------