title: Nõukogu direktiiv, 24. september 1990, toidu toitumisalase teabega märgistuse kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31990L0496

Euroopa Liidu Teataja L 276 , 06/10/1990 Lk 0040 - 0044 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0007  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0007

		Nõukogu direktiiv,24. september 1990,toidu toitumisalase teabega märgistuse kohta(90/496/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:on tähtis, et meetmete vastuvõtmisel peetaks silmas siseturu järkjärgulist rajamist 31. detsembriks 1992; siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine;on suurenenud avalik huvi toitumise ja tervise vahelise seose ning üksikisiku vajadustega sobiva toiduvaliku vastu;nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajad sätestasid oma 27. juuli 1986. aasta resolutsioonis Euroopa vähivastase programmi kohta, et toitumise parandamine on esmatähtis;teadmised toitumise põhimõtete kohta ja asjakohane toidu toitumisalase teabega märgistus aitaksid tarbijat valiku tegemisel märgatavalt;toitumisalase teabega märgistus peaks kaasa aitama avalikkuse harimisele toitumist käsitlevates küsimustes;tarbija huvides ja võimalike tehniliste kaubandustõkete vältimiseks tuleks toitumisalase teabega märgistus esitada standarditud kujul, mida kohaldatakse kõikjal ühenduses;toitumisalase teabega märgistatud toit peaks vastama käesoleva direktiiviga kehtestatud eeskirjadele;kõik muud toitumisalase teabega märgistamise viisid tuleks keelata, kuid toitumisalase teabega märgistamata toit peaks saama vabalt ringelda;keskmise tarbija huvi äratamiseks ja oma kasutuselevõtu eesmärgi täitmiseks ning toitumisalaste teadmiste praegust madalat taset arvestades peaks esitatud teave olema lihtne ja kergesti arusaadav;käesoleva direktiivi kohaldamine teatava aja jooksul annab kõnealuses küsimuses väärtuslikke kogemusi ja võimaldab hinnata tarbija reageeringuid toitumisalase teabe esitamise viisi suhtes, võimaldades seega komisjonil eeskirjad läbi vaadata ja teha ettepanekud vajalike muudatuste kohta;mõjutamaks huvitatud pooli, eelkõige väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid, kandma toitumisalase teabega märgistuse võimalikult paljudele toodetele, tuleks järk-järgult kehtestada teavet täiendavad ja tasakaalustavad meetmed;käesoleva direktiiviga kehtestatud eeskirjades tuleks arvestada ka Codex Altimentarius'e suuniseid toitumisalase teabega märgistuse kohta;märgistuse üldsätted ja -mõisted on esitatud nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivis 79/112/EMÜ (lõpptarbijale müügiks mõeldud toidu märgistust, esitlust ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [4], viimati muudetud direktiiviga 89/395/EMÜ; [5] seetõttu võib käesolev direktiiv piirduda vaid toitumisalase teabega märgistust puudutavate sätetega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv käsitleb olemasoleval kujul lõpptarbijale tarnitava toidu toitumisalase teabega märgistust. Seda kohaldatakse ka restoranide, haiglate, sööklate ja muude toitlustusettevõtete (edaspidi toitlustusettevõtted) varustamiseks mõeldud toidu suhtes.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmise toidu suhtes:- looduslik mineraalvesi ja muu joogivesi,- toidulisandid.3. Käesolevat direktiivi kohaldatakse, ilma et see piiraks nõukogu 3. mai 1989. aasta direktiivi 89/398/EMÜ eritoitu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [6] kohaldamist ja selle direktiivi artiklis 4 nimetatud eridirektiivide kohaldamist.4. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:a) toitumisalase teabega märgistus – märgistuses esitatud mis tahes teave, mis käsitleb:i) energiasisaldust;ii) järgmisi toitaineid:- valk,- süsivesikud,- rasv,- kiudained,- naatrium,- lisas loetletud vitamiinid ja mineraaltoitained, mida esineb selles lisas määratletud märkimisväärsetes kogustes.Vitamiinide, mineraaltoitainete ja nende päevase toitumissoovituse loetelu muudatused võetakse vastu artiklis 10 sätestatud korras;b) toitumisalane väide – mis tahes avaldus või reklaamteatis, mis väidab, viitab või annab mõista, et toidul on teatavad toiteväärtuslikud omadused selle energiasisalduse (kalorsuse) tõttu, mida see- annab,- annab vähendatud või suurendatud määral või- ei anna,ja/või toitainete tõttu, mida see- sisaldab,- sisaldab vähendatud või suurendatud määral või- ei sisalda.Viide toitainete omadustele või kogusele ei ole toitumisalane väide, kui selle esitamine on seadusega ette nähtud.Vastavalt artiklis 10 sätestatud korrale võib teatavatel juhtudel otsustada, kas selles punktis kirjeldatud tingimused on täidetud;c) valk – valgusisaldus, mis arvutatakse järgmise valemi põhjal: valk = lämmastiku üldsisaldus Kjeldahli järgi × 6,25;d) süsivesikud – mis tahes süsivesikud, mis on inimorganismi poolt omastatavad, kaasa arvatud polüoolid;e) suhkrud – kõik toidus esinevad monosahhariidid ja disahhariidid, välja arvatud polüoolid;f) rasv – lipiidide üldsisaldus, sealhulgas fosfolipiidid;g) küllastunud rasvhapped – kaksiksidemeta rasvhapped;h) monoküllastumata rasvhapped – ühte cis-konfiguratsiooni omava kaksiksidemega rasvhapped;i) polüküllastumata rasvhapped – rasvhapped, milles cis-, cis-konfiguratsiooni omavad kaksiksidemed on eraldatud metüleenrühmaga;j) kiudained – vastavalt artiklis 10 sätestatud korrale määratletavad ained, mida mõõdetakse sama korraga kindlaksmääratud analüüsimeetodi abil;k) keskmine väärtus – väärtus, mis kõige paremini esindab antud toidus sisalduvat toitaine kogust ja kajastab hooajaliste erinevustega seotud kõikumisi, tarbimisharjumusi ja muid tegureid, mis võivad põhjustada tegeliku väärtuse muutumist.Artikkel 21. Lõiget 2 arvesse võttes on toitumisalase teabega märgistus vabatahtlik.2. Kui märgistuses, esitlusel või reklaamis esineb toitumisalane väide, välja arvatud üldise iseloomuga reklaami korral, on toitumisalase teabega märgistus kohustuslik.Artikkel 3Lubatud on ainult sellised toitumisalased väited, mis käsitlevad energiasisaldust, artikli 1 lõike 4 punkti a alapunktis ii loetletud toitaineid ja aineid, mis kuuluvad sellesse toitaineliiki või on selle koostisosad. Sätteid, mis piiravad või keelavad toitumisalaseid väiteid käesoleva määruse tähenduses, võib vastu võtta artiklis 10 sätestatud korras.Artikkel 41. Toitumisalase teabega märgistamise korral peab esitatav teave sisaldama 1. või 2. rühma andmeid esitatud järjestuses:1. rühma) energiasisaldus;b) valkude, süsivesikute ja rasvade hulk.2. rühma) energiasisaldus;b) valkude, süsivesikute, suhkrute, rasvade, küllastumata rasvhapete, kiudainete ja naatriumi hulk.2. Kui toitumisalane väide on esitatud suhkrute, küllastumata rasvhapete, kiudainete või naatriumi kohta, peab toitumisalane teave sisaldama 2. rühma andmeid.3. Toitumisalase teabega märgistus võib sisaldada ka ühe või mitme alljärgneva aine koguseid:- tärklis,- polüoolid,- monoküllastumata rasvhapped,- polüküllastumata rasvhapped,- kolesterool,- lisas loetletud mis tahes vitamiinid ja mineraaltoitained, mida esineb selles lisas määratletud märkimisväärsetes kogustes.4. Niisuguste ainete märkimine, mis kuuluvad ühte lõigetes 1 ja 3 märgitud toitaineliiki või on selle koostisosad, on kohustuslik, kui esitatakse toitumisalane väide.Kui märgistuses esitatakse polüküllastumata ja/või monoküllastumata rasvhapete kogus ja/või kolesteroolimäär, tuleb lisaks esitada ka küllastumata rasvhapete kogus, kusjuures sellisel juhul ei käsitleta selle märkimist toitumisalase väitena lõike 2 tähenduses.Artikkel 51. Märgitav energiasisaldus arvutatakse järgmiste ümberarvestustegurite alusel:—süsivesikud (välja arvatud polüoolid) | 4 kcal/g – 17 kJ/g |—polüoolid | 2,4 kcal/g – 10 kJ/g |—valgud | 4 kcal/g – 17 kJ/g |—rasvad | 9 kcal/g – 37 kJ/g |—alkohol (etanool) | 7 kcal/g – 29 kJ/g |—orgaanilised happed | 3 kcal/g – 13 kJ/g |2. Artiklis 10 sätestatud korras võetakse vastu:- lõikes 1 nimetatud ümberarvestustegurite muudatused,- täiendused lõikes 1 esitatud selliste ainete loetelusse, mis kuuluvad ühte selles lõikes märgitud toitaineliiki või on selle koostisosad, ja nende ümberarvestustegurid, et täpsemalt arvutada toiduainete energiasisaldust.Artikkel 61. Energiasisaldus ja toitainete või nende koostisosade sisaldus märgitakse numbritega. Kasutatakse järgmisi ühikuid:—energiasisaldus – kJ ja kcal | |—valgud | grammides (g) |—süsivesikud |—rasvad |—kiudained |—naatrium |—kolesterool | milligrammides (mg) |—vitamiinid ja mineraaltoitained | lisas kindlaksmääratud ühikutes |2. Teave esitatakse 100 g või 100 ml kohta. Lisaks võib teave olla väljendatud toidukorra kohta, mille suurus on märgistuse esitatud, või portsjoni kohta, kui on näidatud, mitu portsjonit pakend sisaldab.3. Vastavalt artiklis 10 sätestatud korrale võib otsustada, et lõigetes 1 ja 2 nimetatud teave esitatakse graafiliselt eelnevalt kindlaksmäärataval kujul.4. Nimetatud kogused on toidu kogused sellisena, nagu seda müüakse. Vajaduse korral võib see teave olla esitatud valmistoidu kohta, kui on antud piisavalt detailne valmistamisjuhis ja teave käsitleb tarbimiseks valmistatud toitu.5. a) Teave vitamiinide ja mineraaltoitainete sisalduse kohta tuleb lõikes 2 märgitud koguste puhul väljendada ka protsentidena lisas esitatud päevasest toitumissoovitusest (RDA).b) Vitamiinide ja mineraaltoitainete protsendi päevasest toitumissoovitusest võib esitada ka graafiliselt. Selle lõigu rakenduseeskirjad võib vastu võtta artiklis 10 sätestatud korras.6. Kui on esitatud suhkrute ja/või polüoolide ja/või tärkliste kogus, tuleb see märge esitada vahetult järgmise süsivesikute sisaldust käsitleva märke järel:süsivesikud | g |millest:—suhkrud | g |—polüoolid | g |—tärklis | g |7. Kui on esitatud rasvhapete või kolesterooli kogus, tuleb see märge esitada vahetult järgmise üldist rasvasisaldust käsitleva märke järel:rasv | g |millest:—küllastunud rasvhapped | g |—monoküllastumata rasvhapped | g |—polüküllastumata rasvhapped | g |—kolesterool | mg |8. Vastavalt konkreetsele juhule peavad esitatud väärtused olema keskmised väärtused, mille aluseks on:a) tootjapoolne toiduanalüüs;b) arvutus toidu koostisosade teadaoleva või tegeliku toiduenergia keskmise väärtuse järgi;c) arvutus üldkehtivate ja üldiselt heakskiidetud andmete järgi.Esimese lõigu rakenduseeskirjad, eelkõige märgitud koguste ja ametlikul kontrollimisel saadud koguste erinevuse puhul, otsustatakse artiklis 10 sätestatud korras.Artikkel 71. Käesolevas direktiivis käsitletud teave tuleb esitada ühes kohas tabelina, numbrid üksteise all, kui ruumi on. Kui ruumi ei ole, esitatakse andmed üksteise järel.Teave peab olema kustumatu ja kergesti loetav ning trükitud nähtavale kohale.2. Liikmesriigid tagavad, et käesolevas direktiivis käsitletud teave esitatakse ostjatele hästi arusaadavas keeles, välja arvatud juhul, kui on võetud muid meetmeid ostja teavitamise tagamiseks. Käesolev säte ei takista selle teabe esitamist mitmes keeles.3. Liikmesriigid hoiduvad kehtestamast üksikasjalikumaid toitumisalase teabega märgistuse nõudeid kui need, mis on juba esitatud käesolevas direktiivis.Artikkel 8Lõpptarbijale või toitlustusettevõttele müügiks esitatud pakkimata toidu puhul ja ostmise ajal ostja nõudmisel pakitud toidu või vahetult müügiks müügipakendisse pakitud toidu puhul võib artiklis 4 nimetatud teabe ulatuse ja selle esitusviisi kindlaks määrata siseriiklike sätetega, kuni võetakse ühenduse meetmed artiklis 10 sätestatud korras.Artikkel 9Kõik meetmed, mis võivad mõjutada rahva tervist, võetakse vastu pärast nõupidamist otsuse 74/234/EMÜ [7] kohaselt moodustatud toidu teaduskomiteega.Artikkel 101. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, viib esimees küsimuse kas omal algatusel või mõne liikmesriigi esindaja taotlusel otsuse 69/414/EMÜ [8] alusel moodustatud alalise toidukomitee (edaspidi "komitee") ette.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Komitee esitab oma arvamuse eelnõu kohta tähtaja jooksul, mille eesistuja määrab lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Esimees ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.c) Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 111. Liikmesriigid võtavad kõik meetmed, mis on vajalikud käesoleva direktiivi täitmiseks, ja teatavad sellest viivitamata komisjonile. Neid meetmeid kohaldatakse sellisel viisil, et need:- lubavad käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist hiljemalt 1. aprillist 1992,- keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise alates 1. oktoobrist 1993.2. Kuni… (viis aastat pärast käesolevast direktiivist teatamist) ei kaasne ühe või mitme järgmise toitaine – suhkrud, küllastunud rasvhapped, kiudained, naatrium – kas vabatahtliku või toitumisalasele väitele järgneva toitumisalase teabega märgistuse esitamisega artikli 4 lõigetes 1 ja 2 nimetatud kohustust märkida kõik nimetatud toitained.3. Komisjon esitab… (kaheksa aastat pärast käesolevast direktiivist teatamist) Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettekande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta. Samal ajal esitab ta nõukogule asjakohased muudatusettepanekud.Artikkel 12Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 24. september 1990Nõukogu nimeleesistujaV. Saccomandi[1] EÜT C 282, 5.11.1988, lk 8 ja EÜT C 296, 24.11.1989, lk 3.[2] EÜT C 158, 26.6.1989, lk 250 ja EÜT C 175, 16.7.1990, lk 76.[3] EÜT C 159, 26.6.1989, lk 41.[4] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1.[5] EÜT L 186, 30.6.1989, lk 17.[6] EÜT L 186, 30.6.1989, lk 27.[7] EÜT L 136, 20.5.1974, lk 1.[8] EÜT L 291, 19.11.1969, lk 9.--------------------------------------------------LISAVitamiinid ja mineraalained, mida võib märkida, ja nende päevane soovitus (RDA)Vitamiin A μg | 800 |Vitamiin D μg | 5 |Vitamiin E mg | 10 |Vitamiin C mg | 60 |Tiamiin mg | 1,4 |Riboflaviin mg | 1,6 |Niatsiin mg | 18 |Vitamiin B6 mg | 2 |Folatsiin μg | 200 |Vitamiin B12 μg | 1 |Biotiin mg | 0,15 |Pantoteenhape mg | 6 |Kaltsium mg | 800 |Fosfor mg | 800 |Raud mg | 14 |Magneesium mg | 300 |Tsink mg | 15 |Jood μg | 150 ||Üldiselt tuleks märkimisväärse koguse määramisel arvesse võtta 15 % käesolevas lisas kindlaksmääratud päevasest toitumissoovitusest 100 g või 100 ml kohta või pakendi kohta, kui pakend sisaldab ainult ühe portsjoni.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2012/14/EL, 8. mai 2012 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine metüülnonüülketoon kõnealuse direktiivi I lisasse  EMPs kohaldatav tekst

text:
               9.5.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 123/36

         KOMISJONI DIREKTIIV 2012/14/EL,
   8. mai 2012,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine metüülnonüülketoon kõnealuse direktiivi I lisasse
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist, (1) eriti selle artikli 16 lõike 2 teist lõiku,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 4. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1451/2007 (Euroopa Parlamendi ja nõukogu biotsiidide turuleviimist käsitleva direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikes 2 osutatud kümneaastase tööprogrammi teise etapi kohta) (2) on kehtestatud selliste toimeainete loetelu, mida on vaja hinnata nende kandmiseks direktiivi 98/8/EÜ I, IA või IB lisasse. Nimetatud loetelusse kuulub ka metüülnonüülketoon.

               (2)

               Määruse (EÜ) nr 1451/2007 kohaselt on metüülnonüülketooni hinnatud vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 11 lõikele 2 kasutamiseks toodetes, mis kuuluvad kõnealuse direktiivi V lisas määratletud tooteliiki 19 (repellendid ja atraktandid).

               (3)

               Hispaania, kes määrati referentriigiks, esitas 8. aprillil 2009 komisjonile pädeva asutuse aruande ja soovituse vastavalt määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 14 lõigetele 4 ja 6.

               (4)

               Komisjon ja liikmesriigid on pädeva asutuse aruande läbi vaadanud. Määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 15 lõike 4 kohaselt lisati läbivaatuse tulemused alalises biotsiidide komitees 9. detsembril 2011 hindamisaruandesse.

               (5)

               Hindamistest ilmneb, et metüülnonüülketooni sisaldavate biotsiidide kasutamisel repellentidena võib eeldada, et need vastavad direktiivi 98/8/EÜ artikli 5 nõuetele. Seega on asjakohane kanda metüülnonüülketoon kõnealuse direktiivi I lisasse.

               (6)

               Euroopa Liidu tasandil ei ole hinnatud kõiki võimalikke kasutusalasid. Seepärast on asjakohane, et liikmesriigid hindavad selliseid kasutusalasid või kokkupuutestsenaariume ning selliseid riske inimestele ja keskkonnaosadele, mida ei ole riskide hindamisel ELi tasandil piisava põhjalikkusega uuritud, ning tagavad tootele turustusloa andmisel, et võetakse sobivad meetmed või kehtestatakse eritingimused kindlakstehtud riskide vähendamiseks lubatava tasemeni.

               (7)

               Käesoleva direktiivi sätteid tuleks kohaldada samal ajal kõikides liikmesriikides, et tagada metüülnonüülketooni toimeainena sisaldavate biotsiidide võrdne kohtlemine ELi turul ja hõlbustada kogu biotsiidituru nõuetekohast toimimist.

               (8)

               Toimeaine direktiivi 98/8/EÜ I lisasse kandmisele peaks eelnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid ja huvitatud isikud saaksid valmistuda uute nõuete täitmiseks ning toimiku koostanud taotlejad saaksid kasutada kogu kümneaastast andmekaitseaega, mis direktiivi 98/8/EÜ artikli 12 lõike 1 punkti c alapunkti ii kohaselt algab toimeaine lisasse kandmise kuupäevast.

               (9)

               I lisasse kandmisele peaks järgnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid saaksid kohaldada direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõiget 3.

               (10)

               Seepärast tuleks direktiivi 98/8/EÜ vastavalt muuta.

               (11)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas alalise biotsiidide komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 98/8/EÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. aprilliks 2013.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. maist 2014.
   Kui liikmesriigid võtavad kõnealused normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 8. mai 2012

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  EÜT L 123, 24.4.1998, lk 1.

      (2)  ELT L 325, 11.12.2007, lk 3.

      LISA
      Direktiivi 98/8/EÜ I lisasse lisatakse järgmine kanne:

                     Nr

                     Tavanimetus

                     IUPACi nimetus
                     Identifitseerimisnumbrid

                     Toimeaine miinimumpuhtus turustatavas biotsiidis

                     Lisamise kuupäev

                     Artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg (v.a rohkem kui ühte toimeainet sisaldavad tooted, mille puhul artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg on viimases asjaomase toimeaine lisamise otsuses sätestatud tähtaeg)

                     Lisasse kuulumise lõppkuupäev

                     Toote liik

                     Erisätted (1)

                     „54

                     metüülnonüülketoon

                     Undekaan-2-oon
                     CASi nr: 112-12-9
                     EÜ nr: 203-937-5

                     975 g/kg

                     1. mai 2014

                     30. aprill 2016

                     30. aprill 2024

                     19

                     ELi tasandi riskihindamisel oli aluseks võetud toimeaine kasutamine tavatarbija poolt siseruumides. Tootele loa andmise taotluse hindamisel vastavalt artiklile 5 ja VI lisale hindavad liikmesriigid teatava toote puhul, kui see on asjakohane, kasutusviise või kokkupuutestsenaariume ning selliseid ohtusid inimestele ja loodusele, mida ei ole liidu tasandil riskide hindamisel piisavalt põhjalikult uuritud.”

         (1)  VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel vajalike hindamisaruannete sisu ja järeldused on kättesaadavad komisjoni veebilehel http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Nõukogu direktiiv 93/25/EMÜ, 1. juuni 1993, lamba- ja kitsekasvatuse statistiliste vaatluste kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0025

Euroopa Liidu Teataja L 149 , 21/06/1993 Lk 0010 - 0013 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 50 Lk 0051  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 50 Lk 0051

		Nõukogu direktiiv 93/25/EMÜ,1. juuni 1993,lamba- ja kitsekasvatuse statistiliste vaatluste kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust [2]ning arvestades, et:nõukogu 22. märtsi 1982. aasta direktiivi 82/177/EMÜ liikmesriikide lamba- ja kitsekarja statistiliste vaatluste kohta [3] on mitu korda muudetud; edasiste vajalike muudatuste tõttu tuleks selguse saavutamiseks selle sätteid uuendada;liikmesriikides, mille kitsekari moodustab ainult väikese osa ühenduse kitsede üldarvust, tuleks vastavalt asjaoludele vähendada vaatluste arvu;on oluline järgida liikmesriikide põllumajandusettevõtete struktuuri arengusuunda;ühise põllumajanduspoliitika nõuetekohase haldamise tagamiseks eelkõige lamba- ja kitselihaturul nõuab komisjon korrapäraselt andmeid elusloomade ning lamba- ja kitselihatootmise suundumuste kohta;andmete kogumine, töötlemine ja riikliku vaatluse korraldamine peaks jätkuvalt kuuluma liikmesriikide statistikateenistuste pädevusse ning komisjon peaks vastutama statistilise teabe kooskõlastamise ja ühtlustamise eest Euroopa tasandil ning töötama välja ühenduse poliitika rakendamiseks vajaliku ühtlustatud metodoloogia;käesoleva direktiivi rakendamise hõlbustamiseks on vajalik liikmesriikide ja komisjoni vaheline tihe koostöö, mis eelkõige peaks toimuma otsusega 72/279/EMÜ [4] loodud alalise põllumajandusstatistika komitee kaudu,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAGUELUSKARJA VAATLUSEDA. Riigi tasandilSagedus – vaatlusalaArtikkel 11. Liikmesriigid viivad igal aastal detsembrikuu esimestel päevadel oma territooriumil läbi lambakarja statistilise vaatluse.2. Liikmesriigid teevad kitsekarja statistilist vaatlust kas eraldi või koos lambakarja vaatlusega:a) igal aastal detsembrikuu esimestel päevadel, kui kitsi on 500000 või rohkem;b) vähemalt kord viie aasta jooksul, kui kitsi on alla 500000.3. Liikmesriikide taotlusel võidakse neil lubada kasutada lõigete 1 ja 2 kohaste statistiliste vaatluste asemel halduslikke allikaid.4. Lõikes 3 osutatud taotluste kohta teeb komisjon otsuse artiklis 20 sätestatud korras.Artikkel 21. Käesolevas direktiivis tähendab lammas liiki Ovis kuuluvat kodulooma ja kits liiki Capra kuuluvat kodulooma.2. Artiklis 1 osutatud vaatlused hõlmavad kõiki komisjoni poolt artiklis 20 sätestatud korras määratletud põllumajandusettevõtetes peetavaid lambaid ja kitsi. Need peavad hõlmama piisaval arvul ettevõtteid, et katta vähemalt 95 % põllumajandusettevõtete struktuuri viimasel vaatlusel kindlaksmääratud lamba- ja kitsekarjast.3. Liikmesriigid lisavad võimaluste piires lõikes 2 osutatud vaatlustulemustesse seal käsitlemata kitsede ja lammaste tõenäolise arvu.Jaotus kategooriate kaupaArtikkel 31. Artiklis 1 osutatud vaatlusi tehakse nii, et lambad ja kitsed oleks võimalik jagada vähemalt järgmistesse kategooriatesse:A. Lammaste üldarv:A.1. uted ja paaritatud utetalled:A.1.1. piimalambad ja paaritatud piimalambatalled;A.1.2. muud uted ja paaritatud utetalled;A.2. muud lambad.B. Kitsede üldarv:B.1. poeginud kitsed ja paaritatud kitsed:B.1.1. poeginud kitsed;B.1.2. esimest korda paaritatud kitsed;B.2. muud kitsed.2. Lõikes 1 osutatud kategooriaid võib muuta artiklis 20 sätestatud korras.3. Kategooriad määratakse kindlaks artiklis 20 sätestatud korras.TäpsusArtikkel 41. Artiklis 1 osutatud vaatlusi tehakse kõikse vaatlusena või esindava valiku alusel.2. Üheski liikmesriigis ei tohi artikli 2 lõikes 2 ettenähtud vaatlustulemuste valikuviga olla üle 2 % lammaste üldarvust ja kitsede üldarvust (usaldusvahemik 68 %) või artiklis 20 sätestatud korras kehtestatud absoluutväärtusest.3. Lisaks valiku tegemise põhimõtetele ja artikli 2 lõikes 3 osutatud täiendavatele hinnangutele võtavad liikmesriigid vaatlustulemuste kvaliteedi säilitamiseks kõik asjakohased meetmed.Teabe edastamise tähtaegArtikkel 51. Liikmesriigid esitavad komisjonile esialgsed vaatlustulemused ja täiendavad hinnangud artikli 3 lõikes 1 nimetatud andmete kohta hiljemalt 1. märtsiks pärast vaatluskuud.2. Liikmesriigid esitavad komisjonile artikli 4 lõikes 2 määratletud vaatlustulemused ja täiendavad hinnangud hiljemalt 1. aprilliks pärast vaatluskuud.ErandidArtikkel 61. Erandina artikli 3 lõikest 1:a) on kategooria A.1 alajaotised liikmesriikide jaoks, kus vaatluse ajal on lambaid alla 2500000, vabatahtlikud;b) on kategooria B.1 alajaotised liikmesriikide jaoks, kus vaatluse ajal on kitsi alla 500000, vabatahtlikud;c) esitavad artikli 1 lõike 2 punktis b osutatud liikmesriigid kõikide vaatlusega hõlmamata aastate kohta kategooria B tõenäolised üldarvud ilma alajaotisteta;d) võivad liikmesriigid, kus kategooriasse A.1.1 kuuluvaid loomi on alla 1 % kategooria A.1 üldarvust, esitada nende tõenäolise arvu või tuletada selle muudest allikatest.2. Erandina artiklitest 1 ja 5 võivad Taani ja Madalmaad esitada lamba- ja kitsekarja ning Ühendkuningriik kitsekarja tõenäolise detsembrikuise suuruse sama aasta mai- või juunikuus tehtud iga-aastasel põllumajandusloendusel registreeritud karja suuruse põhjal. Nad edastavad artikli 5 lõikes 1 osutatud esialgsed tulemused komisjonile enne vaatlusaastale järgneva aasta 1. märtsi ja artikli 5 lõikes 2 osutatud tulemused enne vaatlusaastale järgneva aasta 15. septembrit.B. Piirkondlikul tasandilTerritoriaalsed alajaotisedArtikkel 71. Vaatluse lõpptulemused koostatakse kõikide artiklis 20 sätestatud korras määratletud territoriaalsete alajaotiste kohta.2. Lõikes 1 osutatud territoriaalseid alajaotisi võib muuta artiklis 20 sätestatud korras.Teabe edastamise tähtaegArtikkel 8Liikmesriigid esitavad komisjonile artiklis 7 osutatud andmed enne vaatluskuule järgneva aasta 15. maid.ErandidArtikkel 9Erandina artiklist 8:a) võivad Madalmaad teatada vaatlusaasta maikuus tehtud põllumajandusloomade loendusega hõlmatud lammaste arvu provincie’de kaupa hiljemalt sama aasta 15. septembriks;b) vabastatakse artikli 1 lõike 2 punktis b osutatud liikmesriigid kohustusest teatada kitsede arv piirkondade kaupa.C. Jaotus karja suuruse järgiSuurusklassidArtikkel 101. Paaritutel aastatel jaotavad liikmesriigid riigi tasandi detsembrivaatluste lõpptulemused artiklis 20 sätestatud korras määratletud suurusklasside kaupa.2. Komisjon võib artiklis 20 sätestatud korras kiita heaks liikmesriigi taotluse kasutada paarisaastate lõpptulemustes lõikes 1 osutatud jaotust suurusklasside kaupa.3. Lõikes 1 osutatud suurusklasse võib muuta artiklis 20 sätestatud korras.Teabe edastamise tähtaegArtikkel 11Liikmesriigid esitavad komisjonile artikli 10 lõikes 1 osutatud andmed hiljemalt vaatluskuule järgneva aasta 15. maiks.ErandidArtikkel 12Erandina artiklist 11 võivad Taani ja Madalmaad esitada andmed oma lamba- ja kitsekarja struktuuri kohta ning Ühendkuningriik oma kitsekarja struktuuri kohta vaatlusaasta mai- või juunikuus tehtud põllumajandusloomade loendusega hõlmatud karja kohta hiljemalt järgmise aasta 15. maiks.II JAGUTAPASTATISTIKAArtikkel 131. Liikmesriigid koostavad igakuise statistika nende lammaste ja kitsede arvu ning tapakaalu kohta, kes on tapetud nende territooriumi tapamajades ja kelle liha loetakse inimtoiduks kõlblikuks.Vajaduse korral esitavad nad ka aruannetes mittesisalduva tõenäolise tapaarvu, nii et statistika hõlmaks kõiki nende territooriumil tapetud lambaid ja kitsi.2. Lõikes 1 osutatud statistika koostatakse järgmiste kategooriate kohta:A. Lammaste üldarv:A.1. neist: talled.B. Kitsede üldarv.3. Lõikes 1 osutatud tapakaal ja lõikes 2 osutatud kategooriad määratakse kindlaks artiklis 20 sätestatud korras.Teabe edastamise tähtaegArtikkel 14Liikmesriigid esitavad komisjoni artikli 13 lõikes 1 osutatud statistika tulemused vaatluskuule järgneva kahe kuu jooksul.III JAGUTOODANGUPROGNOOSIDArtikkel 151. Liikmesriigid koostavad kalendriaasta kummagi poolaasta kohta lammaste ja kitsede tarne prognoosid vaatlustulemuste ja muu olemasoleva teabe põhjal.Tarnet väljendatakse omamaise kogutoodanguna, mis hõlmab kõiki tapetud lambaid ja kitsi, millele on lisatud eluslammaste ja -kitsede ühendusesisese kaubanduse saldo ning eluslammaste ja -kitsede ühendusevälise kaubanduse saldo.2. Lõikes 1 osutatud tarne määratlust võib muuta artiklis 20 sätestatud korras.Teabe edastamise tähtaegArtikkel 16Liikmesriigid esitavad komisjonile artikli 15 lõikes 1 osutatud prognoosid hiljemalt jooksva aasta mõlema poolaasta vaatlusele järgneva aasta 1. märtsiks.IV JAGUÜLDSÄTTEDArtikkel 17Liikmesriigid esitavad komisjonile artiklites 5, 6, 8, 9, 11, 12, 14 ja 16 osutatud andmed kooskõlas nõukogu 11. juuni 1990. aasta määrusega (Euratom, EMÜ) nr 1588/90 konfidentsiaalsete statistiliste andmete Euroopa Ühenduste Statistikaametile edastamise kohta. [5]Artikkel 18Komisjon kontrollib, konsulteerides liikmesriikidega:a) edastatud tulemusi;b) eriti vaatluste ja hinnangute ettevalmistamisel ning tegemisel ilmnevaid tehnilisi probleeme;c) vaatlustulemuste ja hinnangute usaldusväärsust.Artikkel 19Liikmesriigid teatavad komisjonile kõikidest metodoloogilistest või teistest statistikat olulisel määral mõjutavatest muudatustest. Seda tehakse hiljemalt kolm kuud pärast kõnealuse muudatuse jõustumist. Komisjon teavitab teisi liikmesriike kõikidest sellistest teadetest asjakohastes töörühmades.Artikkel 201. Kui on vaja järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab alalise põllumajandusstatistika komitee (edaspidi "komitee") eesistuja omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel küsimuse komiteele arutamiseks.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse 54 poolthäälega, liikmesriikide esindajate hääli arvestatakse asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatud korras. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on kooskõlas komitee arvamusega, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole kolme kuu jooksul alates ettepaneku tegemisest otsust teinud, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 211. Direktiiv 82/177/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 1994.2. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile.Artikkel 22Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuaril 1994.Kui liikmesriigid võtavad nimetatud meetmeid, lisavad nad nende meetmete ametliku avaldamise korral nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 231. Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 1. juuni 1993Nõukogu nimeleesistujaJ. Andersen[1] EÜT C 18, 23.1.1993, lk 15.[2] EÜT C 115, 26.4.1993.[3] EÜT L 81, 27.3.1982, lk 35. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 1057/91 (EÜT L 107, 27.4.1991, lk 11).[4] EÜT L 179, 7.8.1972, lk 1.[5] EÜT L 151, 15.6.1990, lk 1.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 24. juuli 1973, toornafta ja naftatoodete tarneraskuste mõju leevendamise meetmete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31973L0238

Euroopa Liidu Teataja L 228 , 16/08/1973 Lk 0001 - 0002 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 12 Köide 1 Lk 0061  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 10 Köide 1 Lk 0053  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 12 Köide 1 Lk 0061  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 12 Köide 1 Lk 0180  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 12 Köide 1 Lk 0180

		Nõukogu direktiiv,24. juuli 1973,toornafta ja naftatoodete tarneraskuste mõju leevendamise meetmete kohta(73/238/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 103,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamustning arvestades, et:ühise energiapoliitika loomine on üks ühenduse eesmärke;toornaftal ja naftatoodetel on järjest suurem tähtsus ühenduse varustamisel energiaga; isegi lühiajalised raskused, mille tõttu vähenevad selliste toodete tarned, võivad põhjustada tõsiseid häireid ühenduse majandustegevuses; sel juhul peab ühendus suutma vältida või vähemalt leevendada kõiki kahjustavaid mõjusid;nafta ja naftatoodete tarneraskuste mõju leevendamise meetmete kiire rakendamise tagamiseks tuleb eelnevalt sätestada asjakohane kord ja vastavad vahendid;seetõttu peaksid liikmesriikidel olema vajalikud volitused vajaduse korral asjakohaste meetmete viivitamatuks võtmiseks asutamislepingu ja eriti selle artikli 103 kohaselt;need volitused on vaja teataval määral ühtlustada, et lihtsustada siseriiklike meetmete koordineerimist ühenduse tasandil peetavate konsultatsioonide raames;lisaks on soovitav viivitamatult asutada nõuandeorgan, et lihtsustada liikmesriikide poolt selles valdkonnas võetavate või soovitatavate praktiliste meetmete koordineerimist,on vajalik, et iga liikmesriik koostaks kava, mida võiks kasutada toornafta ja naftatoodete tarneraskuste tekkimisel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed pädevatele asutustele vajalike volituste andmiseks toornafta ja naftatoodete tarneraskuste tekkimise puhuks, mis võivad märgatavalt vähendada nende toodete tarneid ja põhjustada tõsiseid häireid. Need volitused peaksid võimaldama asutustel:- kasutada julgeolekuvarusid vastavalt nõukogu 20. detsembri 1968. aasta direktiivile, [1] millega EMÜ liikmesriike kohustatakse säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid ja jaotama neid varusid kasutajatele,- kehtestada tarbimisele eri- või üldpiirangud hinnatud puudujääkide põhjal ning anda eelistus teatavatele tarbijarühmadele ettenähtud naftatoodete tarnetele,- reguleerida hindu ebahariliku hinnatõusu vältimiseks.Artikkel 21. Liikmesriigid määravad asutused, kes vastutavad artiklis 1 sätestatud volituste kasutamisel võetavate meetmete rakendamise eest.2. Liikmesriigid koostavad sekkumiskavad, mida kasutataks toornafta ja naftatoodete tarneraskuste tekkimise korral.Artikkel 31. Kui ühenduses või ühes selle liikmesriigis tekivad toornafta ja naftatoodete tarneraskused, kutsub komisjon ühe liikmesriigi taotlusel või omal algatusel niipea kui võimalik kokku rühma liikmesriikide esindajatest, kelle nimed tehakse eelnevalt teatavaks; rühma eesistuja on komisjon.2. See rühm peab vajalikku nõu, et tagada artiklis 1 sätestatud volituste alusel võetud või soovitatud meetmete koordineerimine.Artikkel 41. Liikmesriigid teatavad komisjonile sätted, mis vastavad käesoleva direktiivi artikli 1 kohaldamisest johtuvatele kohustustele.2. Liikmesriigid teatavad komisjonile selliste artikli 2 lõike 1 kohaselt ettenähtud siseriiklike asutuste koosseisu ja volitused, kelle ülesanne on võetavate meetmete rakendamine.Artikkel 5Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 30. juunil 1974.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 24. juuli 1973Nõukogu nimeleesistujaI. Nørgaard[1] EÜT L 308, 23.12.1968, lk 14.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/37/EÜ, 11. märts 2008 , millega muudetakse direktiivi 2005/68/EÜ, mis käsitleb edasikindlustust, seoses komisjoni rakendusvolitustega (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               20.3.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 81/71

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/37/EÜ,
   11. märts 2008,
   millega muudetakse direktiivi 2005/68/EÜ, mis käsitleb edasikindlustust, seoses komisjoni rakendusvolitustega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2 ja artiklit 55,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2005/68/EÜ (3) on sätestatud, et teatavad meetmed tuleb vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. (4)

               (2)

               Otsust 1999/468/EÜ on muudetud otsusega 2006/512/EÜ, millega kehtestati kontrolliga regulatiivmenetlus üldmeetmete vastuvõtmise jaoks, mille eesmärk on muuta asutamislepingu artiklis 251 osutatud korras vastu võetud põhiaktide vähemolulisi sätteid, muu hulgas mõningaid selliseid sätteid välja jättes või täiendades seda uute vähemoluliste sätetega.

               (3)

               Et kontrolliga regulatiivmenetlus oleks kohaldatav õigusaktide suhtes, mis on vastu võetud asutamislepingu artiklis 251 osutatud korras ja mis on juba jõustunud, peab neid õigusakte vastavalt otsust 2006/512/EÜ käsitlevale Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni avaldusele (5) kohandama kooskõlas kehtivate menetlustega.

               (4)

               Komisjonile tuleks anda volitus võtta vastu direktiivi 2005/68/EÜ rakendamiseks vajalikud meetmed, et võtta arvesse tehnilist arengut kindlustussektoris ja finantsturgudel ning tagada kõnealuse direktiivi ühetaoline kohaldamine. Täpsemalt on nende meetmete eesmärk täiendada õiguslike vormide nimekirja, selgitada või kohandada solventsusmarginaali elemente, suurendada kindlustusmakseid või nõudeid, mida kasutatakse teatavate edasikindlustustoimingute või lepingutüüpide solventsusmarginaali arvutamisel, muuta minimaalset garantiifondi ja selgitada mõisteid. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta direktiivi 2005/68/EÜ vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda uute vähemoluliste sätetega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

               (5)

               Seepärast tuleks direktiivi 2005/68/EÜ vastavalt muuta.

               (6)

               Kuna direktiivi 2005/68/EÜ käesoleva direktiiviga tehtavad muudatused on tehnilist laadi ja käsitlevad üksnes komiteemenetlust, ei pea liikmesriigid neid üle võtma. Seetõttu ei ole vaja kehtestada ülevõtmissätteid,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Muudatused
   Direktiivi 2005/68/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1.

               Artiklit 55 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõige 2 asendatakse järgmisega:
                           „2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1 kuni 4 ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.”;

                           b)

                           lõige 3 jäetakse välja.

               2.

               Artiklis 56 asendatakse sissejuhatavad sõnad järgmistega:
               „Järgmised rakendusmeetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda, võetakse vastu vastavalt artikli 55 lõikes 2 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele:”.

         Artikkel 2
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 3
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 11. märts 2008

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. LENARČIČ

      (1)  ELT C 161, 13.7.2007, lk 45.

      (2)  Euroopa Parlamendi 10. juuli 2007. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 3. märtsi 2008. aasta otsus.

      (3)  ELT L 323, 9.12.2005, lk 1. Direktiivi on muudetud direktiiviga 2007/44/EÜ (ELT L 247, 21.9.2007, lk 1).

      (4)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).

      (5)  ELT C 255, 21.10.2006, lk 1.


Tähtis õiguslik teade

|

32004L0016

Komisjoni direktiiv 2004/16/EÜ, 12. veebruar 2004, millega kehtestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid tinasisalduse ametlikuks kontrollimiseks toidukonservidesEMPs kohaldatav tekst.

Euroopa Liidu Teataja L 042 , 13/02/2004 Lk 0016 - 0022 CS.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 ET.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 HU.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 LT.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 LV.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 MT.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 PL.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 SK.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88 SL.ES Peatükk 13 Köide 33 Lk 82  - 88

		Komisjoni direktiiv 2004/16/EÜ,12. veebruar 2004,millega kehtestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid tinasisalduse ametlikuks kontrollimiseks toidukonservides(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/591/EMÜ, milles käsitletakse proovivõtu- ja analüüsimeetodite kehtestamist inimtarbimiseks mõeldud toiduainete kontrollimiseks [1] (viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003), [2] eriti selle artiklit 1ning arvestades järgmist:(1) Komisjoni määruses (EÜ) nr 466/2001, millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes, [3] viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 242/2004, [4] on kindlaks määratud anorgaaniliste ühenditena esineva tina piirnormid toidukonservides ja on antud viited õigusaktidele, milles on kehtestatud kasutatavad proovivõtu- ja analüüsimeetodid.(2) Nõukogu 29. oktoobri 1993. aasta direktiivis 93/99/EMÜ toiduainete ametlikku kontrolli käsitlevate lisameetmete kohta, [5] muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003, on kehtestatud nende laboratooriumide kvaliteedistandardite süsteem, kellele liikmesriigid on usaldanud toiduainete ametliku kontrollimise.(3) Oleks vaja kehtestada üldkriteeriumid, millele analüüsimeetodid peavad vastama selle tagamiseks, et kontrolli eest vastutavad laboratooriumid kasutaksid võrreldavate karakteristikutega analüüsimeetodeid. Selleks et tagada eeskirjade täitmisel ühtne lähenemisviis kogu Euroopa Liidus, on samuti väga oluline, et analüüsitulemused esitataks ja neid tõlgendataks ühtses vormis. Selliseid tõlgenduseeskirju tuleb rakendada ametlikuks kontrollimiseks mõeldud proovidega saadud analüüsitulemuste korral. Kaubanduse kaitse ja võrdlemise eesmärgil tehtud analüüside korral kohaldatakse riigisiseseid eeskirju.(4) Proovivõttu ja analüüsimeetodeid käsitlevad sätted on koostatud praeguste teadmiste alusel ning neid võib kohandada teaduse ja tehnika edusammude arvessevõtmiseks. Üldtina määramismeetodid sobivad ka anorgaaniliste ühenditena esineva tina sisalduse kontrollimiseks. Tina anorgaanilistele esinemisvormidele kehtestatud piirsisaldustega võrreldes peetakse võimalike tina orgaaniliste esinemisvormide esinemist tähtsusetuks.(5) Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed selle tagamiseks, et toiduainete tinasisalduse ametlikuks kontrollimiseks võetaks proove vastavalt käesoleva direktiivi I lisas kirjeldatud meetoditele.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada toiduainete tinasisalduse ametlikuks kontrollimiseks valmistatavate proovide ja kasutatavate analüüsimeetodite vastavus käesoleva direktiivi II lisas kirjeldatud kriteeriumidele.Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid 31. detsembriks 2004. Liikmesriigid edastavad nende õigusnormide tekstid ning nende õigusnormide ja käesoleva direktiivi vastavustabeli viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid võtavad kõnesolevad õigusnormid vastu, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 12. veebruar 2004Komisjoni nimelkomisjoni liigeDavid Byrne[1] EÜT L 372, 31.12.1985, lk 50.[2] ELT L 284, 31.10.2003, lk 1.[3] EÜT L 77, 16.3.2001, lk 1.[4] ELT L 42, 13.2.2004, lk 3.[5] EÜT L 290, 24.11.1993, lk 14.--------------------------------------------------I LISAPROOVIVÕTUMEETODID TINASISALDUSE AMETLIKUKS KONTROLLIMISEKS TOIDUKONSERVIDES1. Eesmärk ja rakendusalaToidukonservide tinasisalduse ametlikuks kontrollimiseks mõeldud proovid võetakse allpool kirjeldatud meetodite kohaselt. Selliselt saadud koondproove peetakse asjakohaste partiide suhtes representatiivseteks. Vastavus komisjoni määrusega (EÜ) nr 466/2001 kehtestatud piirnormidele tehakse kindlaks laboriproovides määratud sisalduste alusel.2. MõistedPartii : samal ajal tarnitud identifitseeritav toidukaubakogus, mille puhul ametnik on kindlaks teinud sellised ühised tunnused nagu päritolu, liik, pakkimisviis, pakkija, saatja ja märgistused.Osapartii : teatav partii osa, mille puhul kohaldatakse asjakohast proovivõtumeetodit. Iga osapartii peab olema füüsiliselt eraldatud ja identifitseeritav.Osaproov : partii või osapartii ühest kohast võetud materjalikogus.Koondproov : kõikide partiist või osapartiist võetud osaproovide ühendatud kogus.Laboriproov : laboratooriumis kasutamiseks mõeldud proov.3. Üldsätted3.1. PersonalProove võtab liikmesriikide poolt volitatud isik.3.2. Materjal, millest proovid võetakseIgast uuritavast partiist võetakse eraldi proov.3.3. EttevaatusabinõudProovide võtmisel ja valmistamisel kasutatakse ettevaatusabinõusid, et vältida muutusi, mis võivad mõjutada tinasisaldust, segada analüüsi või muuta koondproovi mitterepresentatiivseks.3.4. OsaproovidVõimaluse korral tuleb osaproovid võtta kohtadest, mis on jaotunud üle kogu partii või üle kogu osapartii. Kõrvalekaldumised sellest korrast märgitakse protokolli.3.5. Koondproovi valmistamineKoondproov saadakse kõikide osaproovide ühendamise abil. Koondproov homogeniseeritakse laboratooriumis.3.6. Paralleelsed laboriproovidTingimusel, et see on kooskõlas liikmesriikide proovivõtueeskirjadega, võetakse homogeniseeritud koondproovist eeskirjade täitmise tagamiseks, kaubanduse kaitseks ja võrdlemiseks vajalikud paralleelsed laboriproovid.3.7. Proovide pakendamine ja veduIga proov asetatakse puhtasse inertsest materjalist nõusse, mis kaitseb piisavalt saastumise ja veo ajal tekkida võivate vigastuste eest. Muutuste vältimiseks proovi koostises veo või ladustamise ajal võetakse kõik vajalikud ettevaatusabinõud.3.8. Proovide pitseerimine ja märgistamineIga ametlikuks kasutamiseks võetud proov pitseeritakse proovivõtukohas ja märgistatakse liikmesriigi õigusnormide kohaselt.Iga proovivõtt registreeritakse, mis võimaldab iga partii üheselt identifitseerida ning saada teavet proovivõtu aja ning koha kohta ja muud lisateavet, mis võib analüüsijale abiks olla.4. ProovivõtukavaKasutatav proovivõtumeetod peab tagama, et koondproov oleks kontrollitava partii suhtes representatiivne.4.1. Osaproovide arvPartiisse kuuluvatest konservikarpidest võetavate osaproovide minimaalne arv on esitatud tabelis 1. Koondproovi moodustavad osaproovid peavad olema ühesuguse kaaluga (vt punkt 3.5).Tabel 1 Koondproovi moodustamiseks võetavate konservikarpide (osaproovide) arvKonservikarpide arv partiis või osapartiis | Kontrollitavate konservikarpide arv |1–25 | Vähemalt 1 konservikarp |26–100 | Vähemalt 2 konservikarpi |> 100 | 5 konservikarpi |Tuleb märkida, et piirnorme kohaldatakse iga konservikarbi suhtes eraldi, kuid katsetamise hõlbustamiseks on vaja siiski kasutada koondproovi menetlust. Kui koondprooviga saadud katsetulemus on piirnormist väiksem, kuid siiski piirnormile lähedane ja võib oletada, et üksikute konservikarpidega saadud tulemused võivad ületada piirnormi, tuleb teha lisauuringuid.4.2. Proovide võtmine jaemüügietapilVõimaluse korral tuleb jaemüügietapil toiduainetest proove võtta eespool ettenähtud proovivõttu käsitlevate sätete kohaselt. Juhul kui see ei ole võimalik, võib kasutada muid kehtivaid proovivõtumenetlusi tingimusel, et need tagavad piisava representatiivsuse uuritava partii suhtes.5. Partii või osapartii vastavus spetsifikaadileKontroll-laboratoorium teeb eeskirjade täitmise tagamiseks laboriprooviga vähemalt kaks sõltumatut analüüsi ja arvutab keskmise tulemuse.Partii võetakse vastu, kui keskmine tulemus ei ületa vastavat määruses (EÜ) nr 466/2001 ettenähtud piirnormi, kusjuures arvestatakse mõõtmisviga ja saagiseparandit.Partii ei vasta määruses (EÜ) nr 466/2001 ettenähtud piirnormile, kui ei saa põhjendatult kahtluse alla seada, et keskmine tulemus ületab piirnormi, kusjuures arvestatakse mõõtmisviga ja saagiseparandit.--------------------------------------------------II LISAPROOVIDE ETTEVALMISTAMINE JA KASUTATAVATE ANALÜÜSIMEETODITE KRITEERIUMID TINASISALDUSE AMETLIKUKS KONTROLLIMISEKS TOIDUKONSERVIDES1. Ettevaatusabinõud ja üldised kaalutlused tina korralPõhinõue on saada representatiivne ja homogeenne laboriproov, vältides sekundaarset saastamist.Analüüsija peab tagama, et proovid ettevalmistamisel ei saastuks. Võimaluse korral peavad prooviga kokkupuutuvad seadmed olema inertsest materjalist, nt plastist nagu polüpropüleen, polütetrafluoroetüleen, kusjuures saastumisohu vähendamiseks tuleb neid pesta happega. Lõiketerad võivad olla kvaliteetsest roostevabast terasest.Katsematerjal valmistatakse kogu laboratooriumisse saabunud materjalist. Reprodutseeritavad tulemused saadakse üksnes väga peeneks homogeniseeritud prooviga.Võib kasutada mitmeid nõuetele vastavaid proovivalmistuse erimeetodeid. Nõuetele vastavaks peetakse CEN standardis "Mikroelementide määramine – sobivuskriteeriumid ja üldised kaalutlused" esitatud proovivalmistusmeetodeid1, kuid ka muud meetodid võivad nõuetele vastata.2. Laboratooriumisse saabunud proovi töötlemineKogu koondproov peenestatakse (vajaduse korral) ja segatakse hoolikalt, kasutades meetodit, mille kohta on näidatud, et see tagab täieliku homogeniseerimise.3. Proovi jagamine eeskirjade täitmise tagamise ja kaubanduse kaitse eesmärgil.Tingimusel, et see on kooskõlas liikmesriikide proovivõtueeskirjadega, võetakse homogeniseeritud materjalist eeskirjade täitmise tagamiseks, kaubanduse kaitseks ja võrdlemiseks paralleelproovid.4. Laboratooriumi poolt kasutatav analüüsimeetod ja laboratooriumi kontrollimise nõuded4.1. MõistedJärgnevalt esitatakse rida üldkasutatavaid mõisteid, mida laboratoorium peab kasutama.r = korratavus – väärtus, millest korratavuse tingimustes (sama proov, sama analüüsija, samad seadmed, sama laboratoorium ja lühike ajavahemik) tehtud kahe üksikkatse tulemuste absoluutne erinevus on teatava tõenäosusega (harilikult 95 %) väiksem, seega r = 2,8 × sr.sr = korratavuse tingimustes saadud tulemuste põhjal arvutatud standardhälve.RSDr sX× 100X—on kõigi laboratooriumide ja proovide keskmine.R = reprodutseeritavus – väärtus, millest reprodutseeritavuse tingimustes (sama katsematerjal, eri laborid, eri analüüsijad, standardmeetod) tehtud üksikkatsete tulemuste absoluutne erinevus on teatava tõenäosusega (harilikult 95 %) väiksem; R = 2,8 × sR.sR = reprodutseeritavuse tingimustes saadud tulemuste põhjal arvutatud standardhälve.RSDR sX× 100.HORRATr = suhe, mis saadakse eksperimentaalselt määratud RSDr jagamisel Horwitzi võrrandi abil leitud RSDr väärtusega, eeldades, et r = 0,66R.HORRATR = suhe, mis saadakse eksperimentaalselt määratud RSDR jagamisel Horwitzi võrrandi (2) abil leitud RSDR väärtusega.U = laiendatud määramatus, mille puhul on kasutatud kattetegurit 2, mis vastab usaldusnivoole 95 %.4.2. ÜldnõudedToiduainete kontrollimiseks kasutatavad analüüsimeetodid peavad vastama nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/591/EMÜ lisa punktide 1 ja 2 sätetele inimtarbimiseks mõeldud toiduainete kontrollimiseks vajalike ühenduse proovivõtu- ja analüüsimeetodite kehtestamise kohta.4.3. ErinõudedKui toiduainete tinasisalduse määramiseks ei ole ühenduse tasandil ette nähtud erimeetodeid, võivad laboratooriumid valida mis tahes valideeritud meetodi, tingimusel et see meetod vastab tabelis 2 ettenähtud sobivuskriteeriumidele. Ideaaljuhul tuleks valideerimisel kasutada sertifitseeritud etalonmaterjali.Tabel 2 Analüüsimeetodite sobivuskriteeriumid tina määramiseksParameeter | Sobivuskriteeriumi selgitus |Rakendatavus | Määruses (EÜ) nr 242/2004 kindlaksmääratud toiduained |Avastamispiir | Kuni 5 mg/kg |Kvantifitseerimispiir | Kuni 10 mg/kg |Täpsus | Ühistes valideerimiskatsetes leitud HORRATr ja HORRATR väärtused peavad olema alla 1,5 |Saagis | 80–105 % (ühiskatsetes) |Spetsiifilisus | Maatriks või spektraalne interferents ei tohi määramist segada |4.3.1. Sobivuskriteeriumid – määramatusfunktsiooni kasutamineLaboratooriumi poolt kasutatava meetodi sobivuse hindamiseks võib kasutada ka määramatusfunktsiooni. Laboratoorium võib kasutada meetodit, mille puhul tulemuste määramatus ei ületa maksimaalset standardväärtust. Maksimaalne standardmääramatus arvutatakse järgmise valemi abil:Uf =+,kusUf  on maksimaalne standardmääramatus,LOD  on meetodi avastamispiir jaC  on määratav kontsentratsioon.Kui teatava analüüsimeetodi abil saadud tulemuste määramatus on väiksem maksimaalsest standardmääramatusest, on see meetod rakendatav samaväärselt tabelis 2 esitatud sobivuskriteeriumidele vastava meetodiga.4.4. Saagise arvutamine ja tulemuste esitamineEsitatakse saagiseparandiga või saagiseparandita analüüsitulemused. Märgitakse analüüsitulemuste esitusviis ja saagis. Vastavuskontrolli puhul kasutatakse saagiseparandiga analüüsitulemusi (vt I lisa, punkt 5).Analüüsijal tuleb arvestada IUPAC/ISO/AOAC egiidi all välja töötatud "Ühtlustatud juhiseid saagist käsitlevate andmete kasutamise kohta analüütilistel mõõtmistel"(3). Need juhised on abiks saagisetegurite määramisel.Analüüsitulemus esitatakse kujul x ± U, kus x on analüüsitulemus ja U mõõtmisviga.4.5. Laboratooriumi kvaliteedistandardidLaboratooriumid peavad täitma nõukogu 29. oktoobri 1993. aasta direktiivi 93/99/EMÜ toiduainete ametlikku kontrolli käsitlevate lisameetmete kohta.4.6. Muud analüüsiga seotud tingimusedPädevuskatsedOsavõtt asjakohastest pädevuskatsekavadest, mis vastavad IUPAC/ISO/AOAC egiidi all välja töötatud "Rahvusvahelisele ühtlustatud protokollile (keemilise) analüüsi laboratooriumide pädevuskatsekavade kohta"(4).Metallide määramist toiduainetes käsitlevate üldiste kavade asemel on soovitav osa võtta teatavatest kavadest, mis eraldi hõlmavad tina määramist toiduainetes.Kvaliteedi sisekontrollLaboratooriumid peavad suutma tõendada, et nad rakendavad kvaliteedi sisekontrolli protseduuri. Sellekohased näited on esitatud "ISO/AOAC/IUPACi juhistes kvaliteedi sisekontrolli kohta analüütilise keemia laboratooriumides"(5).Proovi ettevalmistamineTuleb jälgida, et oleks tagatud kogu proovis sisalduva tina viimine analüüsitavasse lahusesse. Peetakse eeskätt silmas, et proovi lahustamisel ei tohi sadestuda Sn(IV) hüdrolüüsunud esinemisvormid, nagu tina(IV)oksiid (SnO2), Sn(OH)4 ja SnO2.H2O.Valmis proove hoitakse 5 mol/l HCl lahuses. SnCl4 on siiski kergesti lenduv, sellepärast ei tohi neid lahuseid keeta.VIITED1. BS EN 13804:2002: Foodstuffs - Determination of trace elements - Performance criteria, general considerations and sample preparation, CEN, Rue de Stassart 36, B-1050 Brussels.2. W. Horwitz, "Evaluation of Analytical Methods for Regulation of Foods and Drugs", Anal. Chem., 1982, 54, 67 A–76 A.3. ISO/AOAC/IUPAC Harmonised Guidelines for the Use of Recovery Information in Analytical Measurement. Edited Michael Thompson, Steven L R Ellison, Ales Fajgelj, Paul Willetts and Roger Wood, Pure Appl. Chem., 1999, 71, 337–348.4. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Protocol for Proficiency Testing of (Chemical) Analytical Laboratories, Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1993, 65, 2123–2144 (avaldatud ka J. AOAC International, 1993, 76, 926).5. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Guidelines for Internal Quality Control in Analytical Chemistry Laboratories, Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1995, 67, 649–666.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2014/110/EL, 17. detsember 2014 , millega muudetakse direktiivi 2004/33/EÜ seoses allogeensete vereannetuste doonorite puhul kehtivate ajutise loovutuskeelu määramise kriteeriumitega  EMPs kohaldatav tekst

text:
               20.12.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 366/81

         KOMISJONI DIREKTIIV 2014/110/EL,
   17. detsember 2014,
   millega muudetakse direktiivi 2004/33/EÜ seoses allogeensete vereannetuste doonorite puhul kehtivate ajutise loovutuskeelu määramise kriteeriumitega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2002/98/EÜ, millega kehtestatakse inimvere ja verekomponentide kogumise, uurimise, töötlemise, säilitamise ja jaotamise kvaliteedi- ja ohutusnõuded ning muudetakse direktiivi 2001/83/EÜ, (1) eriti selle artikli 29 teise lõigu punkti d,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni direktiivi 2004/33/EÜ (2) III lisa punktis 2.2 on kehtestatud ajutise loovutuskeelu määramise kriteeriumid nakkushaigust põdenud või nakkushaiguse levialalt lahkunud doonoritele.

               (2)

               Direktiivi 2004/33/EÜ III lisa punktis 2.2.1 on võimalikele doonoritele kehtestatud loovutuskeeld, mis kehtib 28 päeva pärast lahkumist piirkonnast, kus inimesed jätkuvalt nakatuvad Lääne-Niiluse viirusega.

               (3)

               Hiljutised teaduslikud tõendid näitavad, et sellistele võimalikele doonoritele ei ole vaja kehtestada ajutist loovutuskeeldu, kui nukleiinhappepõhine test on andnud negatiivse tulemuse.

               (4)

               Seepärast tuleks liikmesriikidele anda kõnealuse testi tegemise võimalus, kui nad soovivad ajutise loovutuskeelu määramise kriteeriume asendada.

               (5)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas direktiiviga 2002/98/EÜ loodud komisjoni arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2004/33/EÜ III lisa punkti 2.2.1 tabeli teise veeru viimases reas Lääne-Niiluse viiruse puhul kehtestatud loovutuskeelu määramise kriteerium asendatakse järgmisega:

      „28 päeva jooksul pärast lahkumist Lääne-Niiluse viirusega nakatumise riskipiirkonnast, välja arvatud juhul, kui nukleiinhappepõhisele testile on saadud negatiivne tulemus.”

   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2015. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 17. detsember 2014

            Komisjoni nimel

            president

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  ELT L 33, 8.2.2003, lk 30.

      (2)  Komisjoni direktiiv 2004/33/EÜ, 22. märts 2004, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/98/EÜ seoses teatavate tehniliste nõuetega vere ja verekomponentide osas (ELT L 91, 30.3.2004, lk 25).


title: Nõukogu direktiiv 2013/12/EL, 13. mai 2013 , millega kohandatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/27/EL, milles käsitletakse energiatõhusust, seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega

text:
               28.5.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 141/28

         NÕUKOGU DIREKTIIV 2013/12/EL,
   13. mai 2013,
   millega kohandatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/27/EL, milles käsitletakse energiatõhusust, seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Horvaatia ühinemislepingut, eriti selle artikli 3 lõiget 4,
   võttes arvesse Horvaatia ühinemisakti, eriti selle artiklit 50,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Horvaatia ühinemisakti artiklis 50 on sätestatud, et kui institutsioonide ühinemiseelseid õigusakte on ühinemise tõttu vaja kohandada ja neid vajalikke kohandusi ei ole kõnealuse ühinemisakti ega selle lisadega ette nähtud, võtab nõukogu komisjoni ettepaneku alusel kvalifitseeritud häälteenamusega vastu selleks vajalikud õigusaktid, kui esialgset õigusakti ei võtnud vastu komisjon.

               (2)

               Horvaatia ühinemislepingu koostanud ja vastu võtnud konverentsi lõppaktis oli kirjas, et kõrged lepinguosalised jõudsid poliitilisele kokkuleppele institutsioonide vastu võetud õigusaktide kohandustes, mis on vajalikud seoses ühinemisega, ning nad kutsusid nõukogu ja komisjoni üles nimetatud kohandusi vastu võtma enne ühinemist ning neid vajaduse korral täiendama ja ajakohastama, et võtta arvesse liidu õiguse arengut.

               (3)

               Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2012/27/EL (1) peavad liikmesriigid seadma soovitusliku riikliku energiatõhususe eesmärgi ning võtma sealjuures arvesse liidu energiatarbimist aastal 2020.

               (4)

               Seoses Horvaatia ühinemisega on vaja tehniliselt kohandada liidu 2020. aasta energiatarbimise prognoositud arvnäitajaid, et võtta arvesse 28 liikmesriigi tarbimist. 2007. aastal tehtud prognoosid näitasid 27 liikmesriigi 2020. aasta primaarenergiatarbimiseks 1 842 miljonit naftaekvivalenttonni. Sama prognoosi kohaselt on 28 liikmesriigi (koos Horvaatiaga) 2020. aasta primaarenergiatarbimine 1 853 miljonit naftaekvivalenttonni. Selle 20 % vähendamisel 2020. aastaks saaksime 1 483 miljonit naftaekvivalenttonni, st prognoosiga võrreldes on vähendamine 370 miljonit naftaekvivalenttonni. Selline tehniline kohandamine on vajalik selleks, et direktiivi 2012/27/EL oleks võimalik kohaldada Horvaatias.

               (5)

               Direktiivi 2012/27/EL tuleks seetõttu vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2012/27/EL muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   Käesoleva direktiivi lisas sätestatud muudatused ei piira direktiivi 2012/27/EL artikli 28 lõike 1 esimeses lõigus ettenähtud tähtaja kohaldamist.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub Horvaatia ühinemislepingu jõustumise korral ning nimetatud lepingu jõustumise kuupäeval.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 13. mai 2013

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         S. COVENEY

      (1)  ELT L 315, 14.11.2012, lk 1.

      LISA
      Direktiivi 2012/27/EL artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

                  a)

                  lõike 1 teise lõigu punkt a asendatakse järgmisega:

                              „a)

                              et liidu 2020. aasta energiatarbimine ei ületa 1 483 miljonit naftaekvivalenttonni primaarenergia puhul või 1 086 naftaekvivalenttonni lõppenergia puhul;”

                  b)

                  lõige 2 asendatakse järgmisega:
                  „2.   30. juuniks 2014 hindab komisjon saavutatud edusamme ja seda, kas liit suudab tõenäoliselt saavutada 2020. aasta eesmärgi, mille kohaselt energiatarbimine ei ületa 1 483 miljonit naftaekvivalenttonni primaarenergia puhul ja/või 1 086 naftaekvivalenttonni lõppenergia puhul.”;

                  c)

                  lõike 3 punkt d asendatakse järgmisega:

                              „d)

                              võrdleb punktide a–c kohaseid tulemusi energiatarbimise mahuga, mida oleks vaja 2020. aasta eesmärgi saavutamiseks, mille kohaselt energiatarbimine ei ületa 1 483 miljonit naftaekvivalenttonni primaarenergia puhul ja/või 1 086 naftaekvivalenttonni lõppenergia puhul.”