title: Nõukogu direktiiv, 10. juuni 1985, diplomite, tunnistuste ja muude arhitektuurialast kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikuse tunnustamise ning asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse tulemusliku rakendamise hõlbustamiseks võetavate meetmete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31985L0384

Euroopa Liidu Teataja L 223 , 21/08/1985 Lk 0015 - 0025 Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 3 Lk 0009  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 06 Köide 3 Lk 0009  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0099  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0099

		Nõukogu direktiiv,10. juuni 1985,diplomite, tunnistuste ja muude arhitektuurialast kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikuse tunnustamise ning asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse tulemusliku rakendamise hõlbustamiseks võetavate meetmete kohta(85/384/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 49, 57 ja 66,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:asutamislepingu kohaselt on alates üleminekuperioodi lõpust keelatud asutamise ja teenuste osutamise puhul igasugune diskrimineerimine kodakondsuse põhjal; sellest tulenev põhimõte, mille kohaselt ei või kedagi kodakondsuse põhjal diskrimineerida, kehtib muu hulgas ka arhitektuuri valdkonnas tegevuse alustamiseks nõutava loa andmise, samuti kutseorganisatsioonidesse või -organitesse registreerimise või nende liikmeks saamise puhul;siiski näib olevat põhjendatud kehtestada teatavad sätted, et hõlbustada arhitektuurialase tegevusega seotud asutamisõiguse ja teenuste osutamise tulemuslikku rakendamist;asutamislepingu kohaselt ei tohi liikmesriigid anda mingisugust abi, mis võiks moonutada asutamistingimusi;asutamislepingu artikli 57 lõikes 1 on sätestatud, et diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikuse tunnustamise kohta antakse välja direktiivid;arhitektuur, ehitiste kvaliteet, nende sobitumine ümbrusesse, loodusliku ja linnakeskkonna austamine ning kollektiivne ja individuaalne kultuuripärand on üldist huvi pakkuvad küsimused; seepärast peab diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikune tunnustamine rajanema kvalitatiivsetel ja kvantitatiivsetel kriteeriumidel, mis tagavad, et tunnustatud diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide omanikud suudavad mõista ja praktikas väljendada üksikisikute, ühiskondlike gruppide ja kollektiivide vajadusi seoses ehitiste ruumilise planeerimise, projekteerimise, korralduse ja ehitamise, arhitektuuripärandi säilitamise ja väärtustamise ning loodusliku tasakaalu hoidmisega;elukutselistele arhitektidele hariduse ja koolituse pakkumise viisid on tänapäeval väga mitmekesised; siiski tuleks ette näha hariduse ja koolituse järkjärguline vastavusse viimine, mille tulemusena koondataks arhitektuurialane tegevus arhitekti kutsenimetuse alla;mõnedes liikmesriikides on arhitekti ameti alustamise ja pidamise seadusjärgseks tingimuseks arhitektidiplomi omamine; teatavates teistes liikmesriikides, kus selline tingimus puudub, reguleeritakse õigust arhitekti kutsenimetusele siiski õigusaktidega; mõnedes liikmesriikides, mis ei kuulu kummassegi eespool nimetatud rühma, valmistatakse ette õigus- ja haldusnorme, mis käsitlevad ameti alustamist ja pidamist arhitekti kutsenimetust kasutades; seepärast ei ole veel sätestatud tingimusi, mille alusel võib nendes liikmesriikides kõnealust ametit alustada või pidada; diplomite, tunnistuste ja muude arhitektuurialast kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikune tunnustamine eeldab, et sellised diplomid, tunnistused ja muud arhitektuurialast kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid lubavad teatavat tegevust alustada ja harrastada dokumendi väljaandnud liikmesriigis; seepärast tuleks teatavaid tunnistusi käesoleva direktiivi kohaselt tunnustada ainult niivõrd, kui nendes õigusnormides, mis dokumenti väljaandvas liikmesriigis veel vastu võtta tuleb, antakse selliste tunnistuste omanikele luba alustada ametit arhitekti kutsenimetust kasutades;mõnedes liikmesriikides on seadusjärgse arhitekti kutsenimetuse saamise tingimuseks, et lisaks diplomi, tunnistuse või muu kvalifikatsiooni tõendava dokumendi omamisele tuleb teatava aja jooksul omandada ka praktilisi kogemusi; selles osas on liikmesriikide tavad praegu erinevad ja et ära hoida võimalikke probleeme, tuleks sama aja jooksul mõnes teises liikmesriigis omandatud asjakohane kogemus tunnistada kõnealusele tingimusele vastavaks;artikli 1 lõike 2 viide "arhitektuurialasele tegevusele, mida tehakse harilikult arhitekti kutsenimetust kasutades", mis on põhjendatud teatavates liikmesriikides valitsevate tingimustega, on ette nähtud üksnes käesoleva direktiivi reguleerimisala piiritlemiseks, ilma kavatsuseta arhitektuurialast tegevust juriidiliselt määratleda;enamikes liikmesriikides tegutsevad arhitektuuri valdkonnas õiguslikult või tegelikult isikud, kellel on arhitekti kutsenimetus või lisaks sellele ka mõni muu kutsenimetus, ilma et sellistel isikutel oleks kõnealusele tegevusele ainuõigus, kui õigusaktidega ei ole sätestatud teisiti; eespool nimetatud tegevust või osa sellest võivad harrastada ka muude kutsealade esindajad, eelkõige insenerid, kes on saanud ehitustehnilise eriväljaõppe;kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikune tunnustamine hõlbustab kõnealuse tegevuse alustamist ja harrastamist;mõnede liikmesriikide õigus lubab erandina ja hoolimata kutsenimetuse saamiseks tavaliselt esitatavatest haridus- ja koolitusnõuetest, arhitekti kutsenimetuse andmist teatavatele vähestele selle valdkonna silmapaistvatele esindajatele, kelle töö osutab erakordsele arhitektuuriandele; käesolevas direktiivis tuleks reguleerida ka selliste arhitektide küsimus, eelkõige põhjusel, et sageli on nad rahvusvaheliselt tuntud;mitmete praegu kehtivate ja artiklites 10—12 loetletud diplomite, tunnistuste ja muude arhitektuurialast kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide tunnustamise eesmärk on võimaldada nende dokumentide omanikel asuda viivitamata elama mõnda teise liikmesriiki või osutada seal teenuseid; selle sätte kiire rakendamine Luksemburgi Suurhertsogiriigis võib riigi väiksust silmas pidades kaasa tuua konkurentsi moonutamise ja häirida kõnealuse kutseala korraldust; sellest tulenevalt näib olevat õigustatud võimaldada sellele liikmesriigile täiendavat üleminekuaega;diplomite, tunnistuste ja muude arhitektuurialast kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist käsitlev direktiiv ei tähenda tingimata selliste diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentidega hõlmatud hariduse ja koolituse tegelikku võrdväärsust ning seepärast peaks selliste dokumentide nimetuste kasutamine olema lubatud ainult päritoluliikmesriigi või välisriigi kodaniku lähteliikmesriigi keeles;hõlbustamaks riigiasutustel käesoleva direktiivi kohaldamist, võivad liikmesriigid ette näha, et lisaks kvalifikatsiooni tõendavatele dokumentidele peavad käesoleva direktiiviga ettenähtud haridus- ja koolitusnõuetele vastavad isikud esitama oma päritolu- või lähteliikmesriigi pädevate asutuste väljaantud tunnistuse, milles märgitakse, et kõnealused kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid on need, millele käesolevas direktiivis viidatakse;laitmatut reputatsiooni ja head mainet käsitlevaid siseriiklikke sätteid võib asutamise puhul kohaldada tegevuse alustamise normidena; sellisel juhul tuleks teha vahet juhtudel, kui asjaomased isikud ei ole varem arhitektuuri valdkonnas tegutsenud, ja juhtudel,kui nad on selles valdkonnas tegutsenud mõnes teises liikmesriigis;teenuste osutamise puhul oleks kutseorganisatsiooni või -organi registrisse kandmise või selle liikmeks saamise nõue, mis on seotud kindla ja püsiva tegevusega vastuvõtvas liikmesriigis, ajutist laadi tegevuse puhul teenuste osutajale kahtlemata takistuseks; seetõttu tuleb see nõue kaotada; sellisel juhul tuleks siiski tagada kutsealane distsipliin, mis on nende kutseorganisatsioonide ja -organite ülesanne; kui asutamislepingu artiklist 62 ei tulene teisiti, tuleks seetõttu sätestada, et asjaomaselt isikult võib nõuda teenuste osutamisest teatamist vastuvõtva liikmesriigi pädevale asutusele;arhitektuuri valdkonnas töötavate isikute tegevuse osas ei ole nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruses (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires [4] ühtki erisätet määrusega reguleeritud kutsealade hea maine ja laitmatu reputatsiooni, kutsedistsipliini ega kutsenimetuse kasutamise kohta; sõltuvalt liikmesriigist kohaldatakse või võib neid eeskirju kohaldada nii palgaliste töötajate kui ka füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes; mitmes liikmesriigis on arhitektuurialase tegevuse tingimuseks diplomi, tunnistuse või muu kvalifikatsiooni tõendava dokumendi omamine; nimetatud tegevust võib harrastada nii palgalise töötajana kui ka füüsilisest isikust ettevõtjana ning samad isikud võivad oma kutsetegevuse jooksul sellega tegeleda mõlemal viisil; võimaldamaks täielikult kutseala esindajate vaba liikumist ühenduses, näib olulisena kohaldada käesolevat direktiivi ka arhitektuuri valdkonna palgalistele töötajatele;käesoleva direktiiviga kehtestatakse diplomite, tunnistuste ja muude kutsealast kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikune tunnustamine, ilma et samal ajal koordineeritaks haridust ja koolitust käsitlevaid siseriiklikke sätteid; asjaomaste kutsealade esindajate arv on liikmesriigiti märkimisväärselt erinev; seepärast peab komisjon käesoleva direktiivi kohaldamise esimesi aastaid eriti tähelepanelikult jälgima,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKREGULEERIMISALAArtikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse arhitektuurialase tegevuse suhtes.2. Käesolevas direktiivis tähendab arhitektuurialane tegevus tegevust, mida harilikult tehakse arhitekti kutsenimetust kasutades.II PEATÜKKDIPLOMID, TUNNISTUSED JA MUUD KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVAD DOKUMENDID, MIS VÕIMALDAVAD NENDE OMANIKUL ALUSTADA ARHITEKTUURIALAST TEGEVUST KASUTADES ARHITEKTI KUTSENIMETUSTArtikkel 2Liikmesriigid tunnustavad diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente, mis on saadud artiklite 3 ja 4 nõuetele vastava hariduse ja koolituse tulemusel ning mille on liikmesriikide kodanikele välja andnud mõned teised liikmesriigid, ning käsitavad kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente selles osas, mis puudutab õigust alustada ja harrastada nende territooriumil artiklis 1 nimetatud tegevust kasutades arhitekti kutsenimetust vastavalt artikli 23 lõikele 1, samaväärsena kõnealuse liikmesriigi enda antud dokumentidega.Artikkel 3Haridust ja koolitust, mille tulemusel on võimalik omandada artiklis 2 nimetatud diplom, tunnistus või muu kvalifikatsiooni tõendav dokument, antakse ülikooli tasemel, peamiselt arhitektuuri käsitlevatel kursustel. Sellise arhitektuurialase koolituse teoreetiline ja praktiline pool peab olema tasakaalus ja tagama, et omandatakse:1) nii esteetilistele kui ka tehnilistele nõuetele vastava arhitektuurse projekteerimise oskused;2) piisavad teadmised arhitektuuri ning sellega seotud kunstiliikide, tehnikate ja humanitaarteaduste ajaloost ja teooriatest;3) kunsti kui arhitektuuriprojektide kvaliteedi mõjutaja tundmine;4) piisavad teadmised linnaarhitektuurist ja -planeerimisest ning planeerimisprotsessiga seotud oskused;5) arusaam inimeste ja ehitiste ning ehitiste ja nende keskkonna vahelistest suhetest ja vajadusest suhestada ehitised ja nendevaheline ruum inimeste vajaduste ja mastaapidega;6) arhitekti kutseala ja arhitekti ühiskondliku rolli mõistmine, eelkõige oskus võtta projektide koostamisel arvesse sotsiaalseid tegureid;7) ehitusprojekti kavandi koostamisel vajalike uurimis- ja ettevalmistusmeetodite tundmine;8) ehitusprojekteerimisega seotud ehitusliku kavandamise, ehitus- ja inseneritöö probleemide tundmine;9) piisavad teadmised füüsikalistest probleemidest ja tehnoloogiatest ning ehitiste funktsioonist, et ehitiste sisetingimused oleksid mugavad ja kaitstud kliimamõjutuste eest;10) vajalikud projekteerimisoskused, mis vastavad ehitise kasutajate nõuetele kulutegurite ja ehitusmäärustega kehtestatud piires;11) piisavad teadmised tööstusest, korraldusest, määrustest ja menetlustest, mis on seotud projekteerimiskontseptsioonide rakendamise ja kavandite üldise planeerimise ühitamisega.Artikkel 41. Artiklis 2 nimetatud haridus ja koolitus peab vastama artiklis 3 sätestatud nõuetele ja järgmistele tingimustele:a) koolituse kogukestus peab olema vähemalt kas neli aastat täisõppeaega ülikoolis või sellega võrreldavas haridusasutustes või vähemalt kuus aastat õpinguid ülikoolis või sellega võrreldavas haridusasutuses, millest vähemalt kolm aastat täisõppeajaga;b) koolituse lõppedes tuleb edukalt sooritada ülikoolitasemele vastav eksam.Olenemata esimesest lõigust tunnustatakse artikli 2 kohaselt ka kolme aasta jooksul Saksamaa Liitvabariigi kutsekõrgkoolides "Fachhochschulen" antavat koolitust, nagu seda antakse käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal ja niivõrd, kuivõrd see vastab artiklis 3 sätestatud nõuetele, mis annab õiguse alustada kõnealuses liikmesriigis arhitekti kutsenimetust kasutades artiklis 1 nimetatud tegevust, tingimusel et sellist koolitust täiendatakse Saksamaa Liitvabariigis nelja-aastase töökogemusega, mille kinnituseks annab tunnistuse kutseorgan, kelle registrisse on kantud käesolevas direktiivis sätestatud soodustusi kasutada sooviv arhitekt. Kõnealune organ peab olema eelnevalt kindlaks teinud, et asjaomase arhitekti arhitektuurialane töö on veenev tõend artiklis 3 nimetatud teadmiste praktilise rakendamise kohta. Tunnistuse andmisel kohaldatakse sama menetlust kui arhitektide registrisse kandmisel.Saadud kogemuste põhjal ja pidades silmas arhitektuurialase koolituse arengut, esitab komisjon kaheksa aastat pärast artikli 31 lõike 1 esimeses lõigus kindlaksmääratud ajavahemiku lõppemist nõukogule aruande kõnealuse erandi kohaldamise kohta ja asjakohased ettepanekud, mille alusel nõukogu teeb kuue kuu jooksul otsuse asutamislepingus sätestatud korras.2. Artikli 2 kohaselt tunnustatakse ka sotsiaalse heaolu edendamise kava raames või osaajalise ülikoolikursusena antavat koolitust, mis vastab artikli 3 nõuetele ja mille tulemusel isikud, kes on arhitekti või arhitektibüroo järelevalve all töötanud arhitektuuri valdkonnas vähemalt seitse aastat, sooritavad edukalt arhitektuurialase eksami. Eksam peab vastama ülikoolitasemele ja olema samaväärne lõike 1 punktis b nimetatud lõpueksamiga.Artikkel 51. Liikmesriigi kodanikke, kellel on õigus kasutada arhitekti kutsenimetust selliste õigusaktide alusel, mis annavad liikmesriigi pädevale ametiasutusele võimaluse anda kõnealune ametinimetus arhitektuuri valdkonnas erakordselt silmapaistnud liikmesriikide kodanikele, loetakse vastavaks tingimustele, mis on ette nähtud arhitektuurialase tegevuse alustamiseks arhitekti kutsenimetust kasutades.2. Lõikes 1 nimetatud isikute puhul loetakse selle liikmesriigi väljaantud tunnistust, mille kodanik tunnistuse saaja on või kust ta tuleb, arhitekti kutsenimetust tõendavaks dokumendiks.Artikkel 6Saksamaa Liitvabariigi pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistusi, mis kinnitavad pärast 8. maid 1945 Saksa Demokraatliku Vabariigi väljaantud kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide samaväärsust artiklis 2 nimetatud dokumentidega, tunnustatakse kõnealuses artiklis sätestatud tingimustel.Artikkel 71. Liikmesriigid edastavad võimalikult kiiresti ning üheaegselt teistele liikmesriikidele ja komisjonile oma territooriumil väljaantud ning artiklites 3 ja 4 sätestatud kriteeriumidele vastavate diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide nimekirja ning kõnealused dokumendid väljaandnud institutsioonide ja asutuste nimekirja.Esimene nimekiri saadetakse 12 kuu jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest.Samamoodi edastavad liikmesriigid kõik muudatused, mis on tehtud seoses nende territooriumil väljaantud diplomite, tunnistuste ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentidega, eelkõige dokumentidega, mis ei vasta enam artiklites 3 ja 4 sätestatud nõuetele.2. Komisjon avaldab nimekirjad ja nendes tehtud muudatused teadmiseks Euroopa Ühenduste Teatajas pärast kolmekuulise tähtaja möödumist nende teatavakstegemisest. Artiklis 8 nimetatud juhtudel lükatakse diplomite, tunnistuste või muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide avaldamine edasi. Komisjon avaldab konsolideeritud nimekirju korrapäraselt.Artikkel 8Kui mõnel liikmesriigil või komisjonil on kahtlusi, kas diplom, tunnistus või muu kvalifikatsiooni tõendav dokument vastab artiklites 3 ja 4 sätestatud kriteeriumidele, esitab komisjon küsimuse arhitektuurialase hariduse ja koolituse nõuandekomiteele kolme kuu jooksul alates artikli 7 lõikes 1 sätestatud teatavakstegemisest. Komitee esitab oma arvamuse kolme kuu jooksul.Diplom, tunnistus või muu kvalifikatsiooni tõendav dokument avaldatakse kolme kuu jooksul alates arvamuse esitamisest või arvamuse esitamise tähtaja möödumisest, välja arvatud järgmistel juhtudel:- kui dokumendi väljaandnud liikmesriik muudab artikli 7 lõike 1 kohaselt esitatud teatistvõi- kui liikmesriik või komisjon rakendab asutamislepingu artikleid 169 või 170 eesmärgiga esitada küsimus Euroopa Ühenduste Kohtule.Artikkel 91. Liikmesriik või komisjon võivad nõuandekomiteega konsulteerida alati, kui liikmesriigil või komisjonil on kahtlusi, kas mõnda Euroopa Ühenduste Teatajas avaldatud nimekirja kuuluv diplom, tunnistus või muu kvalifikatsiooni tõendav dokument vastab endiselt artiklites 3 ja 4 sätestatud nõuetele. Komitee esitab oma arvamuse kolme kuu jooksul.2. Komisjon kõrvaldab diplomi Euroopa Ühenduste Teatajas avaldatud nimekirjast kas kokkuleppel asjaomase liikmesriigiga või pärast Euroopa kohtu otsust.III PEATÜKKDIPLOMID, TUNNISTUSED JA MUUD KVALIFIKATSIOONI TÕENDAVAD DOKUMENDID, MIS VÕIMALDAVAD NENDE OMANIKUL ALUSTADA ARHITEKTUURIALAST TEGEVUST OMANDATUD ÕIGUSTE VÕI KEHTIVATE SISERIIKLIKE SÄTETE ALUSELArtikkel 10Liikmesriigid tunnustavad artiklis 11 sätestatud diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente, mille on liikmesriikide kodanikele välja andnud mõned teised liikmesriigid, kui kõnealustel kodanikel on käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal juba selline kvalifikatsioon või kui nad alustasid oma õpinguid sellise diplomi, tunnistuse või muu kvalifikatsiooni tõendava dokumendi saamiseks hiljemalt kolmanda akadeemilise aasta jooksul pärast kõnealust teatavakstegemist, isegi kui kõnealune kvalifikatsioon ei vasta II peatükis sätestatud miinimumnõuetele, ning käsitlevad neid selles osas, mis puudutab õigust alustada ja harrastada nende territooriumil artiklis 1 nimetatud tegevust artikli 23 kohaselt, samaväärselt nende diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentidega, mille nad on välja andnud arhitektuuri valdkonnas.Artikkel 11Artiklis 10 nimetatud diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid on järgmised:a) Saksamaal- kunstikõrgkoolide väljaantud diplomid (Dipl.-Ing., Architekt (HfbK));- tehniliste kõrgkoolide "Technische Hochschulen", tehnikaülikoolide, ülikoolide ja juhul, kui kõnealused kõrgkoolid on liidetud asutuseks "Gesamthochschulen", nimetatud "Gesamthochschulen" arhitektuuriosakondade (Architektur/Hochbau) väljaantud diplomid (Dipl.-Ing. ja muud teaduslikud kraadid, mille võib nende diplomite omanikele hiljem omistada);- kutsekõrgkoolide "Fachhochschulen" ja juhul, kui kõnealused kõrgkoolid on liidetud asutuseks "Gesamthochschulen", nimetatud "Gesamthochschulen" arhitektuuriosakondade (Architektur/Hochbau) väljaantud diplomid, millele on juhul, kui õppeaeg on alla nelja aasta, kuid vähemalt kolm aastat, lisatud tunnistus, mis kinnitab nelja-aastast töökogemust Saksamaa Liitvabariigis ja mille on väljaandnud kutseorgan kooskõlas artikli 4 lõikega 1 (Dipl.-Ing. ja muud teaduslikud kraadid, mille võib nende diplomite omanikele hiljem omistada);- enne 1. jaanuari 1973 koolide "Ingenieurschulen" ja "Werkkunstschulen" arhitektuuriosakondade väljaantud diplomid (Prüfungszeugnisse), millele on lisatud pädevate ametiasutuste tunnistus, mis kinnitab, et asjaomane isik on sooritanud kvalifikatsiooni tõendava katse kooskõlas artikliga 13;b) Belgias- riiklike arhitektuurikõrgkoolide ja -instituutide väljaantud diplomid (architecte – architect);- Hasselti provintsi arhitektuurikõrgkooli väljaantud diplomid (architect);- kuninglike kunstiakadeemiate väljaantud diplomid (architecte – architect);- koolide "écoles Saint-Luc" väljaantud diplomid (architecte – architect);- tsiviilinseneri ülikoolidiplomid, millele on lisatud arhitektide ühenduse väljaantud praktikatunnistus, mis annab selle omanikule õiguse kasutada arhitekti kutsenimetust (architecte – architect);- tsentraalse või riikliku arhitektuurialase eksamikomisjoni väljaantud arhitektidiplomid (architecte – architect);- ülikoolide rakendusteaduse teaduskondade ja Monsi polütehnilise teaduskonna väljaantud tsiviilinseneri-arhitekti ja arhitekti-inseneri diplomid (ingénieur-architecte, ingenieur-architect);c) Taanis- Kopenhaageni ja Århusi riiklike arhitektuurikoolide antud diplomid (arkitekt);- arhitektide komisjoni 28. mai 1975. aasta seaduse nr 202 kohaselt väljaantud registreerimistunnistus (registreret arkitekt);- tsiviilehituse kõrgkoolide (bygningskonstruktør) väljaantud diplomid, millele on lisatud pädevate ametiasutuste tunnistus, mis kinnitab, et asjaomane isik on sooritanud kvalifikatsiooni tõendava katse kooskõlas artikliga 13;d) Prantsusmaal- kuni 1959. aastani haridusministeeriumi ja pärast seda kultuuriministeeriumi väljaantud riiklik arhitekti diplom (architecte DPLG);- kooli "Ecole spéciale d'architecture" väljaantud diplomid (architecte DESA);- alates 1955. aastast kõrgkooli "Ecole nationale supérieure des Arts et Industries de Strasbourg" (endise nimega "Ecole nationale d'ingénieurs de Strasbourg") väljaantud diplomid (architecte ENSAIS);e) Kreekas- Ateena kõrgkooli Metsovion Polytechnion väljaantud inseneri-arhitekti diplomid, millele on lisatud Kreeka tehnikakoja väljaantud tunnistus, mis kinnitab õigust tegutseda arhitektuuri valdkonnas;- Thessaloniki kõrgkooli Aristotelion Panepistimion väljaantud inseneri-arhitekti diplomid, millele on lisatud Kreeka tehnikakoja väljaantud tunnistus, mis kinnitab õigust tegutseda arhitektuuri valdkonnas;- Ateena kõrgkooli Metsovion Polytechnion väljaantud inseneri-tsiviilinseneri diplomid, millele on lisatud Kreeka tehnikakoja väljaantud tunnistus, mis kinnitab õigust tegutseda arhitektuuri valdkonnas;- Thessaloniki kõrgkooli Aristotelion Panepistimion väljaantud inseneri-tsiviilinseneri diplomid, millele on lisatud Kreeka tehnikakoja väljaantud tunnistus, mis kinnitab õigust tegutseda arhitektuuri valdkonnas;- kõrgkooli Panepistimion Thrakis väljaantud inseneri-tsiviilinseneri diplomid, millele on lisatud Kreeka tehnikakoja väljaantud tunnistus, mis kinnitab õigust tegutseda arhitektuuri valdkonnas;- kõrgkooli Panepistimion Patron väljaantud inseneri-tsiviilinseneri diplomid, millele on lisatud Kreeka tehnikakoja väljaantud tunnistus, mis kinnitab õigust tegutseda arhitektuuri valdkonnas;f) Iirimaal- kraad "Bachelor of Architecture" (B Arch.(NUI)), mille kõrgkool National University of Ireland on välja andnud Dublini kolledži University College arhitektuurieriala lõpetanutele;- tehnoloogiakolledži College of Technology (Bolton Street, Dublin) väljaantud ülikoolitasemel arhitektidiplom (Dipl. Arch.);- instituudi Royal Institute of Architects of Ireland assotsieerunud liikme tunnistus (ARIAI);- instituudi Royal Institute of Architects of Ireland liikmetunnistus (MRIAI);g) Itaalias- ülikoolide, polütehniliste instituutide ning Veneetsia ja Reggio Calabria kõrgemate arhitektuuriinstituutide väljaantud diplomid "laurea in architettura", millele on lisatud diplom, mis annab selle omanikule õiguse töötada iseseisvalt arhitektina ja mille on välja andnud haridusministeerium pärast seda, kui kandidaat on sooritanud pädeva komisjoni ees riigieksami, mis annab talle õiguse iseseisvalt arhitektina töötada (dott. Architetto);- ülikoolide ja polütehniliste instituutide väljaantud diplomid elamuehituses ("sezione costenzione civile"), millele on lisatud diplom, mis annab selle omanikule õiguse tegutseda iseseisvalt arhitektuuri valdkonnas ja mille on välja andnud haridusministeerium pärast seda, kui kandidaat on sooritanud pädeva komisjoni ees riigieksami, mis annab talle õiguse iseseisvalt arhitektina töötada (dott. Ing. Architetto or dott. Ing. in ingegneria civile);h) Madalmaades- Delfti või Eindhoveni tehnikakolledžite arhitektuuriosakondade väljaantud tunnistus, mis kinnitab, et selle omanik on läbinud arhitektuuri alal kraadieksami (bouwkundig ingenieur);- riigi poolt tunnustatud arhitektuuriakadeemiate antud diplomid (architect);- kuni 1971. aastani endiste arhitektuurikolledžite (Hoger Bouwkunstonderricht) antud diplomid (architect HBO);- kuni 1970. aastani endiste arhitektuurikolledžite (Voortgezet Bouwkunstonderricht) antud diplomid (architect VBO);- tunnistus, mis kinnitab, et asjaomane isik on läbinud Madalmaade arhitektide liidu "Bond van Nederlandse Architecten" (BNA) arhitektide nõukogu korraldatud eksami (architect);- arhitektuuriinstituudi fondi "Stichting Instituut voor Architectuur" (IVA) diplom, mis on antud pärast kõnealuse fondi korraldatud ja vähemalt nelja aasta pikkuse kursuse läbimist ning millele on lisatud pädeva ametiasutuse antud tunnistus, mis kinnitab, et asjaomane isik on sooritanud kvalifikatsiooni tõendava katse kooskõlas artikliga 13;- pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistus, mis kinnitab, et asjaomane isik on enne käesoleva direktiivi jõustumist sooritanud kraadieksami "Kandidaat in de bouwkunde" Delfti või Eindhoveni tehnikakolledžite juures ja et vähemalt viie kõnealusele kuupäevale vahetult eelneva aasta jooksul on ta tegelnud arhitektuurialase tegevusega, mille laad ja olulisus tagab kooskõlas Madalmaade nõuetega, et ta on sellise tegevuse alal pädev (architect);- tunnistus, mille pädevad ametiasutused annavad välja üksnes isikutele, kes on enne käesoleva direktiivi jõustumist saanud 40aastaseks, ja mis kinnitab, et asjaomane isik on vähemalt viie kõnealusele kuupäevale vahetult eelneva aasta jooksul tegelnud arhitektuurialase tegevusega, mille laad ja olulisus tagab kooskõlas Madalmaade nõuetega, et ta on sellise tegevuse alal pädev (architect);seitsmendas ja kaheksandas taandes nimetatud tunnistusi ei ole enam vaja tunnustada alates nende Madalmaade õigus- ja haldusnormide jõustumiskuupäevast, mis reguleerivad arhitektuurialase tegevuse alustamist ja harrastamist arhitekti kutsenimetust kasutades, kuivõrd kõnealuste õigusnormide kohaselt ei anna need tunnistused õigust kõnealuse tegevuse alustamiseks arhitekti kutsenimetust kasutades;i) Ühendkuningriigis- kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid, mille on pärast eksami sooritamist välja andnud:- Royal Institute of British Architects;- arhitektuuriosakonnad:- ülikoolides,- polütehnikumides,- kolledžites,- akadeemiates,- tehnika- ja kunstikoolides,mida tunnustas või tunnustab käesoleva direktiivi vastuvõtmise ajal Ühendkuningriigi Architects Registration Council ameti registrisse kandmiseks (Architect);- tunnistus, mis kinnitab, et selle omanik on 1931. aasta seaduse Architects Registration Act jaotise 6 lõike 1 punktide a, b või d alusel omandanud õiguse arhitekti kutsenimetusele (Architect);- tunnistus, mis kinnitab, et selle omanik on 1938. aasta seaduse Architects Registration Act jaotise 2 alusel omandanud õiguse arhitekti kutsenimetusele (Architect).Artikkel 12Ilma et see piiraks artikli 10 kohaldamist, tunnustavad kõik liikmesriigid järgmisi dokumente ning käsitavad neid selles osas, mis puudutab artiklis 1 nimetatud tegevuse alustamist ja harrastamist arhitekti kutsenimetust kasutades, oma territooriumil samaväärsena nende diplomite, tunnistuste ja muude arhitektuurialaste kvalifikatsiooni tõendavate dokumentidega, mida ta ise välja annab:- tunnistused, mille on liikmesriikide kodanikele välja andnud liikmesriigid, kus käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal kehtivad määrused, mis reguleerivad artiklis 1 nimetatud arhitektuurialase tegevuse alustamist ja harrastamist arhitekti kutsenimetust kasutades, ja mis kinnitavad, et selle omanik on saanud loa kanda arhitekti kutsenimetust enne käesoleva direktiivi rakendamist ja et ta on nimetatud määruste alusel kõnealust tegevust tõepoolest harrastanud vähemalt kolm järjestikust aastat tunnistuse väljaandmisele eelneva viie aasta jooksul,- tunnistused, mille on liikmesriikide kodanikele välja andnud liikmesriigid, kus käesoleva direktiivi teatavakstegemise ja rakendamise vahelisel ajal võetakse vastu määrused, mis reguleerivad artiklis 1 nimetatud arhitektuurialase tegevuse alustamist ja harrastamist arhitekti kutsenimetust kasutades, ja mis kinnitavad, et selle omanik on saanud loa kanda arhitekti kutsenimetust käesoleva direktiivi rakendamise ajal ja et ta on nimetatud määruste alusel kõnealust tegevust tõepoolest harrastanud vähemalt kolm järjestikust aastat tunnistuse väljaandmisele eelneva viie aasta jooksul.Artikkel 13Artikli 11 punkti a neljandas taandes, punkti c kolmandas taandes ja punkti h kuuendas taandes nimetatud kvalifikatsiooni tõendav katse sisaldab nende kavade hindamist, mille asjaomane isik on koostanud ja ellu viinud artiklis 1 nimetatud tegevust harrastades vähemalt kuue aasta jooksul.Artikkel 14Saksamaa Liitvabariigi pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistusi, mis kinnitavad alates 8. maist 1945 Saksa Demokraatliku Vabariigi väljaantud kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide samaväärsust artiklis 11 nimetatud dokumentidega, tunnustatakse kõnealuses artiklis sätestatud tingimustel.Artikkel 15Luksemburgi Suurhertsogiriigil on õigus peatada konkurentsi moonutamise ärahoidmiseks artiklite 10, 11 ja 12 kohaldamine muude kui ülikoolist saadud diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide tunnustamise suhtes nelja ja poole aasta pikkuseks üleminekuajaks alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest, ilma et see piiraks artikli 5 kohaldamist.IV PEATÜKKAKADEEMILISE KRAADI KASUTAMINEArtikkel 161. Ilma et see piiraks artikli 23 kohaldamist, tagavad vastuvõtvad liikmesriigid, et II või III peatükis sätestatud tingimustele vastavatel liikmesriikidel on õigus kasutada oma seadusjärgset akadeemilist kraadi ja vajaduse korral selle lühendit, mis on kasutusel nende päritolu- või lähteliikmesriigis, kõnealuse riigi keeles. Vastuvõtvad liikmesriigid võivad nõuda, et kraadi tähise järele tuleb märkida selle andnud asutuse või eksamikomisjoni nimetus ja asukoht.2. Kui akadeemilise kraadi tähist, mida kasutatakse võõrriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriigis, võib vastuvõtvas liikmesriigis ajada segamini tähisega, mis selles riigis nõuab täiendavat haridust või koolitust, mida asjaomane isik ei ole läbinud, võib vastuvõttev liikmesriik nõuda, et asjaomane isik kasutaks oma päritolu- või lähteliikmesriigis kasutatavat kraadi tähist vastuvõtva liikmesriigi määratud sobivas vormis.V PEATÜKKSÄTTED ASUTAMISÕIGUSE JA TEENUSTE OSUTAMISE VABADUSE TULEMUSLIKU RAKENDAMISE HÕLBUSTAMISEKSA. Asutamisõigust käsitlevad erisättedArtikkel 171. Vastuvõttev liikmesriik, kes nõuab artiklis 1 nimetatud tegevust esmakordselt alustavatelt kodanikelt hea maine ja laitmatu reputatsiooni tõendamist, aktsepteerib teiste liikmesriikide kodanike puhul piisava tõendina välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriigi pädeva asutuse väljaantud tõendit, mis tõendab, et selle kodaniku osas on liikmesriigi nõuded hea maine ja laitmatu reputatsiooni osas täidetud.2. Kui välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriik ei nõua kõnealust tegevust esmakordselt alustada soovivalt isikult hea maine või laitmatu reputatsiooni tõendamist, võib vastuvõttev liikmesriik nõuda päritolu- või lähteliikmesriigi kodanikelt karistusregistri väljavõtet või selle puudumisel samaväärset dokumenti, mille on välja andnud välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriigi pädev asutus.3. Kui välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriik ei anna välja lõikes 2 nimetatud dokumentaalset tõendit, asendatakse need tõendid vandega – või kui riigis ei ole vanne sätestatud, siis tõotusega –, mille asjaomane isik annab pädeva kohtuorgani või haldusasutuse ees või vajaduse korral päritolu- või lähteliikmesriigi notari või pädeva kutseorgani ees; selline organ või notar annab välja tunnistuse, mis tõendab vande või tõotuse autentsust.4. Kui vastuvõtval liikmesriigil on üksikasjalikke andmeid tõsise juhtumi kohta, mis on aset leidnud väljaspool tema territooriumi enne asjaomase isiku sellesse riiki elama asumist, või kui vastuvõttev liikmesriik teab, et lõikes 3 nimetatud tõotus sisaldab ebaõiget teavet, ning kui on tõenäoline, et nimetatud juhtum või teave mõjutab asjaomase tegevuse alustamist tema territooriumil, võib vastuvõttev liikmesriik sellest teavitada välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriiki.Välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriik kontrollib andmete õigsust, kui andmed võivad mõjutada asjaomase tegevuse alustamist selles liikmesriigis. Selle riigi ametiasutused teevad vastavalt uurimise laadile ja ulatusele ise otsuse ning teavitavad vastuvõtvat liikmesriiki kõikidest meetmetest, mida nad sellest tulenevalt nende väljaantud tunnistuste või dokumentide suhtes rakendavad.5. Liikmesriigid tagavad edastatud teabe konfidentsiaalsuse.Artikkel 181. Kui vastuvõtvas liikmesriigis on õigus- ja haldusnormidega kehtestatud hea maine või laitmatu reputatsiooni nõuded, sealhulgas artiklis 1 nimetatud tegevuse harrastamisega seotud sätted distsiplinaarvastutuse kohta ametialaste käitumisreeglite vastu eksimise või kuriteos süüdimõistmise eest, edastab võõrriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriik vastuvõtvale liikmesriigile kogu vajaliku informatsiooni, mis on seotud kutsealaste või halduslike meetmete või distsiplinaarkaristustega, mida selle isiku suhtes on rakendatud, või kriminaalkaristustega tema kutsealase tegevuse eest oma päritolu- või lähteliikmesriigis.2. Kui vastuvõtval liikmesriigil on üksikasjalikke andmeid tõsise juhtumi kohta, mis on aset leidnud väljaspool tema territooriumi enne asjaomase isiku sellesse riiki elama asumist ning mille puhul on tõenäoline, et see mõjutab asjaomase tegevuse harrastamist selles riigis, võib vastuvõttev liikmesriik sellest teavitada välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriiki.Välisriigi kodaniku päritolu- või lähteliikmesriik kontrollib andmete õigsust, kui andmed võivad mõjutada asjaomase tegevuse harrastamist selles riigis. Selle riigi ametiasutused teevad vastavalt uurimise laadile ja ulatusele ise otsuse ning teavitavad vastuvõtvat liikmesriiki kõikidest meetmetest, mida nad sellest tulenevalt lõike 1 kohaselt edastatud teabe suhtes rakendavad.3. Liikmesriigid tagavad edastatud teabe konfidentsiaalsuse.Artikkel 19Artiklite 17 ja 18 kohaselt väljaantud dokumente ei või esitada hiljem kui kolm kuud pärast nende väljaandmise kuupäeva.Artikkel 201. Artiklite 17 ja 18 kohane menetlus, millega lubatakse asjaomasel isikul alustada artiklis 1 nimetatud tegevust, tuleb lõpule viia nii kiiresti kui võimalik ja mitte hiljem kui kolme kuu jooksul pärast kõikide selle isikuga seotud dokumentide esitamist, ilma et see piiraks käesoleva menetluse lõppemisel võimalikust edasikaebamisest tulenevate tähtaegade kohaldamist.2. Artikli 17 lõikes 4 ja artikli 18 lõikes 2 nimetatud juhtudel katkestab uue läbivaatamise taotlus lõikes 1 ettenähtud ajavahemiku.Konsulteeritav liikmesriik annab oma vastuse kolme kuu jooksul.Vastuse saamisel või ajavahemiku lõppemisel jätkab vastuvõttev liikmesriik lõikes 1 nimetatud menetlust.Artikkel 21Kui vastuvõttev liikmesriik nõuab artiklis 1 nimetatud tegevust alustada või jätkata soovivatelt kohalikelt kodanikelt vannet või tõotust ja kui teiste liikmesriikide kodanikud ei saa vannet või tõotust sellisel kujul kasutada, tagab vastuvõttev liikmesriik, et asjaomastele isikutele pakutakse võimalust anda sobilik ja samaväärne vanne või tõotus.B. Teenuste osutamist käsitlevad erisättedArtikkel 221. Kui liikmesriik nõuab oma kodanikelt, kes soovivad alustada või jätkata artiklis 1 nimetatud tegevust, kutseorganisatsiooni või -organi luba, liikmesust või registrisse kandmist, vabastab see liikmesriik teenuste osutamise puhul teiste liikmesriikide kodanikud kõnealuse nõude täitmisest.Asjaomasel isikul on teenuste osutamisel samad õigused ja kohustused nagu vastuvõtva liikmesriigi kodanikul; eelkõige peab ta täitma selles liikmesriigis kohaldatavaid kutse- ja haldusalaseid tegutsemiseeskirju.Sel eesmärgil ja lisaks lõikes 2 nimetatud teenuste osutamist käsitlevale avaldusele võivad liikmesriigid nende territooriumil kehtivate ametialase käitumisega seotud sätete rakendamise võimaldamiseks nõuda automaatset ajutist registrisse kandmist või pro forma ühinemist kutseorganisatsiooni või -organiga või registrisse kandmist, tingimusel et kõnealune registreerimine ei lükka edasi ega raskenda mingil viisil teenuste osutamist ega tekita teenuseid osutavale isikule lisakulusid.Kui vastuvõttev liikmesriik võtab vastu teise lõigu kohase meetme või talle saavad teatavaks asjaolud, mis on nende sätetega vastuolus, teavitab ta sellest viivitamata liikmesriiki, kus asjaomane isik asub.2. Vastuvõttev liikmesriik võib nõuda, et asjaomane isik esitaks pädevatele asutustele eelneva avalduse, mis käsitleb osutatavaid teenuseid, kui nendega kaasneb projekti elluviimine vastuvõtva liikmesriigi territooriumil.3. Lõigete 1 ja 2 alusel võib vastuvõttev liikmesriik nõuda asjaomaselt isikult ühe või mitme järgmisi andmeid sisaldava dokumendi esitamist:- lõikes 2 nimetatud avaldus,- tunnistus selle kohta, et asjaomane isik harrastab seaduslikult asjaomast tegevust liikmesriigis, kus ta asub,- tunnistus selle kohta, et asjaomasel isikul on diplom(id), tunnistus(ed) või muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid, mida kõnealuste teenuste osutamiseks nõutakse ja mis vastavad II peatükis sätestatud kriteeriumidele või mis on loetletud käesoleva direktiivi III peatükis,- vajaduse korral artikli 23 lõikes 2 nimetatud tunnistus.4. Lõikes 3 ettenähtud dokumenti või dokumente ei või esitada hiljem kui kaksteist kuud pärast nende väljaandmise kuupäeva.5. Kui liikmesriik võtab oma kodanikult või oma territooriumil asuva teise liikmesriigi kodanikult täielikult või osaliselt, ajutiselt või alaliselt õiguse harrastada artiklis 1 nimetatud tegevust, tagab ta vastavalt olukorrale lõike 3 teises taandes nimetatud tunnistuse ajutise või alalise tagasivõtmise.C. Sätted, mis käsitlevad nii asutamisõigust kui ka teenuste osutamise vabadustArtikkel 231. Kui artiklis 1 nimetatud tegevusega seotud arhitekti kutsenimetuse kasutamine on vastuvõtvas liikmesriigis reguleeritud, antakse teiste liikmesriikide kodanikele, kes vastavad II peatükis sätestatud tingimustele või kelle artiklis 11 nimetatud diplomeid, tunnistusi või muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente artikli 10 kohaselt tunnustatakse, õigus kasutada vastuvõtva liikmesriigi kutsenimetust ja selle lühendit, kui nad on täitnud kõik kõnealuses riigis praktilise staaži kohta kehtivad tingimused.2. Kui mõnes liikmesriigis on arhitekti kutsenimetust kasutades artiklis 1 nimetatud tegevuse alustamise või harrastamise tingimuseks, et lisaks II peatükis sätestatud nõuete täitmisele või artiklis 11 nimetatud diplomi, tunnistuse või muu kvalifikatsiooni tõendava dokumendi omamisele tuleb teatava aja jooksul omandada ka praktilisi kogemusi, aktsepteerib asjaomane liikmesriik piisava tõendina päritolu- või eelmise elukohaliikmesriigi tunnistust, mis kinnitab, et selles riigis on omandatud asjakohane praktiline kogemus. Artikli 4 lõike 1 teises lõigus nimetatud tunnistust tunnustatakse käesolevat lõiget kohaldades piisava tõendina.Artikkel 241. Kui vastuvõttev liikmesriik nõuab oma kodanikelt, kes soovivad alustada või harrastada artiklis 1 nimetatud tegevust, tõendit varasema pankroti puudumise kohta ja kui artiklite 17 ja 18 kohaselt esitatud teave sellist tõendit ei sisalda, aktsepteerib kõnealune riik vannet – või kui riigis ei ole vanne sätestatud, siis tõotust –, mille asjaomane isik annab oma päritolu- või lähteriigi pädeva kohtuorgani või haldusasutuse, notari või pädeva kutseorgani ees; selline organ või notar annab välja tunnistuse, mis tõendab vande või tõotuse autentsust.Kui vastuvõtvas liikmesriigis tuleb tõendada usaldusväärset finantsolukorda, aktsepteerib kõnealune liikmesriik teiste liikmesriikide pankade väljaantud tunnistusi samaväärsetena tema enda territooriumil väljaantud tunnistustega.2. Lõikes 1 nimetatud dokumente ei või esitada hiljem kui kolm kuud pärast nende väljaandmise kuupäeva.Artikkel 251. Kui vastuvõttev liikmesriik nõuab oma kodanikelt, kes soovivad alustada või jätkata artiklis 1 nimetatud tegevust, tõendit selle kohta, et nad on oma kutsevastutusest tulenevate finantstagajärgede vastu kindlustatud, aktsepteerib kõnealune liikmesriik teiste liikmesriikide kindlustusseltside väljaantud tõendeid samaväärsetena tema enda territooriumil väljaantud tõenditega. Sellistes tõendites tuleb täpsustada, et kindlustusandja täidab vastuvõtvas liikmesriigis kehtivaid kindlustuskatte tingimuste ja ulatusega seotud õigusnorme.2. Lõikes 1 nimetatud tunnistusi ei või esitada hiljem kui kolm kuud pärast nende väljaandmise kuupäeva.Artikkel 261. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et asjaomased isikud saaksid teavet vastuvõtva liikmesriigi õigusaktide ja vajaduse korral kutse-eetika kohta.Selleks võivad liikmesriigid luua teabekeskusi, kust need isikud võivad vajaliku teabe saada. Asutamise puhul võivad vastuvõtvad liikmesriigid nõuda, et asjaomased isikud võtavad nende keskustega ühendust.2. Liikmesriigid võivad lõikes 1 nimetatud keskused luua selliste asjaomaste pädevate asutuste ja organite egiidi all, mille nad määravad enne artikli 31 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud tähtaja möödumist.3. Liikmesriigid tagavad, et asjaomased isikud omandavad vajaduse korral nende endi ja oma patsientide huvides keeleoskused, mis on vajalikud nende kutsealal töötamiseks vastuvõtvas liikmesriigis.VI PEATÜKKLÕPPSÄTTEDArtikkel 27Põhjendatud kahtluse korral võib vastuvõttev liikmesriik nõuda teise liikmesriigi pädevatelt ametiasutustelt selle liikmesriigi väljaantud ning II ja III peatükis nimetatud diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide õigsuse kinnitamist.Artikkel 28Liikmesriigid määravad artikli 31 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud tähtaja jooksul asutused ja organid, kellel on õigus diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente ning käesolevas direktiivis nimetatud dokumente ja teavet välja anda ja vastu võtta, ning teatavad sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile.Artikkel 29Käesolevat direktiivi kohaldatakse ka nende liikmesriikide kodanike suhtes, kes määruse (EMÜ) nr 1612/68 kohaselt tegelevad või kavatsevad tegelda artiklis 1 nimetatud tegevusega palgaliste töötajatena.Artikkel 30Hiljemalt kolme aasta pärast alates artikli 31 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud ajavahemiku möödumisest vaatab komisjon käesoleva direktiivi saadud kogemuste põhjal läbi ja esitab vajaduse korral pärast nõuandekomiteega konsulteerimist nõukogule muudatusettepanekud. Nõukogu vaatab sellised ettepanekud läbi ühe aasta jooksul.Artikkel 311. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed 24 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Liikmesriikidel on artikli 22 täitmiseks aega kolm aastat alates direktiivi teatavakstegemisest.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 32Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 10. juuni 1985Nõukogu nimeleesistujaM. Fioret[1] EÜT C 239, 4.10.1967, lk 15.[2] EÜT C 72, 19.7.1968, lk 3.[3] EÜT C 24, 22.3.1968, lk 3.[4] EÜT L 257, 19.10.1968, lk 2.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2010/16/EL, 9. märts 2010 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/48/EÜ seoses teatava institutsiooni kohaldamisalast väljaarvamisega (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               10.3.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 60/15

         KOMISJONI DIREKTIIV 2010/16/EL,
   9. märts 2010,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/48/EÜ seoses teatava institutsiooni kohaldamisalast väljaarvamisega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta, (1) eriti artikli 150 lõike 1 punkti d,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivi 2006/48/EÜ artiklis 2 on loetletud asutused, mis on kõnealuse direktiivi kohaldamisalast sõnaselgelt välja arvatud.

               (2)

               Sloveenia Vabariigi Rahandusministeerium on taotlenud, et SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana (edaspidi „SID pank”) lisatakse direktiivi 2006/48/EÜ artiklis 2 sätestatud loetellu asutustest, mis on välja arvatud kõnesoleva direktiivi kohaldamisalast.

               (3)

               SID pank toetab Sloveenia valitsuse struktuuri-, sotsiaal- ja muid halduspoliitikaid, pakkudes muu hulgas finantsteenuseid, nõustamist ja koolitust sellistes valdkondades nagu rahvusvaheline kaubandus ja rahvusvaheline koostöö, majanduslikud stiimulid väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, teadus- ja arendustegevus, regionaalareng ning äriline ja avalik infrastruktuur. Sloveenia Vabariik on SID panga ainuaktsionär ning tagab ka kõik panga võetud kohustused.

               (4)

               SID pank on asutus, mis on seotud konkreetsete avalikes huvides olevate tegevustega ja seetõttu sobiv lisamiseks direktiivi 2006/48/EÜ artiklis 2 sätestatud loetellu asutustest, mis on välja arvatud kõnesoleva direktiivi kohaldamisalast.

               (5)

               Direktiivi 2006/48/EÜ tuleks seega vastavalt muuta.

               (6)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas Euroopa panganduskomitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2006/48/EÜ artikli 2 seitsmeteistkümnenda taande järele lisatakse järgmine uus taane:

               „—

               Sloveenias „SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana”,”.

         Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juuniks 2010. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad kõnealuseid norme alates 1. juulist 2010.
   Kui liikmesriigid võtavad kõnealused normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 9. märts 2010

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  ELT L 177, 30.6.2006, lk 1.


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/6/EL, 14. märts 2012 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ (mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid) seoses mikro-majandusüksustega  EMPs kohaldatav tekst

text:
               21.3.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 81/3

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2012/6/EL,
   14. märts 2012,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ (mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid) seoses mikro-majandusüksustega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 50 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               8.–9. märtsi 2007. aasta Euroopa Ülemkogu rõhutas oma järeldustes, et halduskoormuse vähendamine on oluline Euroopa majanduse hoogustamiseks ja et halduskoormuse vähendamiseks Euroopa Liidus on vaja teha ühiselt suuri jõupingutusi.

               (2)

               Raamatupidamine on määratletud ühe peamise valdkonnana, milles võib vähendada liidu äriühingute halduskoormust.

               (3)

               Komisjoni soovituses 2003/361/EÜ (3) on määratletud mikroettevõtted ning väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted. Samas on nõupidamistel liikmesriikidega ilmnenud, et kõnealuses soovituses mikroettevõtete jaoks esitatud suuruskriteeriumid võivad olla raamatupidamise seisukohast liiga ranged. Seepärast tuleks luua mikroettevõtete alamkategooria, nn mikro-majandusüksus, et hõlmata äriühingud, kelle bilansimahu ja netokäibe suuruskriteeriumid on vähem ranged mikroettevõtetele kehtestatust.

               (4)

               Mikro-majandusüksused tegelevad üldjuhul ettevõtlusega kohalikul või piirkondlikul tasandil ega tegutse piiriüleselt või tegutsevad piiriüleselt vähesel määral. Lisaks mängivad nad olulist rolli uute töökohtade loomisel, teadus- ja arendustegevuse edendamisel ning uute majandustegevuste loomisel.

               (5)

               Mikro-majandusüksustel on piiratud vahendid, millega rangeid regulatiivseid nõudeid täita. Samas kehtivad nende suhtes sageli samad finantsaruandlusreeglid nagu suuremate äriühingute suhtes. Need reeglid koormavad mikro-majandusüksusi nende suurusega võrreldes ebakohaselt ja seepärast ei ole reeglid kõige väiksemate ettevõtete suhtes suurematega võrreldes proportsionaalsed. Seepärast peaks olema võimalik vabastada mikro-majandusüksused teatavatest kohustustest, mis võivad panna neile tarbetult suure halduskoormuse. Mikro-majandusüksuste suhtes tuleks aga siiski kohaldada kõiki siseriiklikke kohustusi pidada arvet nende äritehingute ja finantsolukorra üle.

               (6)

               Arvestades sellega, et äriühingute arv, mille suhtes kehtivad käesolevas direktiivis sätestatud suuruskriteeriumid, on erinevates liikmesriikides väga erinev, ning sellega, et mikro-majandusüksuste tegevus ei mõjuta või mõjutab vähe piiriülest kaubandust ja siseturu toimimist, peaksid liikmesriigid käesolevat direktiivi siseriiklikul tasandil rakendades arvestama nende kriteeriumide erinevat mõju.

               (7)

               Liikmesriigid peaksid nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ (4) kontekstis mikro-majandusüksustele kehtiva korra rakendamise viisi või vajadust kaaludes arvestama oma riigi turu eriomaseid tingimusi ja vajadusi.

               (8)

               Mikro-majandusüksused peavad arvestust pidama aruandeaastaga seotud tulu ja kulu üle, sõltumata sellise tulu või kulu saamise või maksmise kuupäevast. Kirjete „ettemaksed ja viitlaekumised” ja „viitvõlad ja ettemakstud tulu” kajastamine võib aga mikro-majandusüksustele koormav olla. Seetõttu tuleks lubada liikmesriikidel vabastada mikro-majandusüksused kõnealuste kirjete kajastamisest ainult niivõrd, kuivõrd selline vabastus on seotud muu kuluga kui tooraine ja tarvikute hind, väärtuse täpsustused, tööjõukulud ja maksud. Sel viisil on võimalik vähendada halduskoormust, kuna koostatakse suhteliselt lühike bilanss.

               (9)

               Raamatupidamise aastaaruannete avaldamine võib olla mikro-majandusüksuste jaoks koormav. Samal ajal peavad liikmesriigid tagama käesoleva direktiivi täitmise. Seetõttu peaks liikmesriikidel olema lubatud vabastada mikro-majandusüksused üldisest avaldamise nõudest, tingimusel et bilansis sisalduv teave esitatakse nõuetekohaselt vastavalt siseriiklikule õigusele vähemalt ühele määratud pädevale asutusele ja et see teave edastatakse ettevõtlusregistrile, et taotluse korral oleks sellest võimalik saada ärakiri. Sel juhul ei kohaldataks direktiivi 78/660/EMÜ artiklis 47 sätestatud kohustust avaldada raamatupidamisdokumendid vastavalt direktiivi 2009/101/EÜ (5) artikli 3 lõikele 5.

               (10)

               Käesoleva direktiivi eesmärk on võimaldada liikmesriikidel luua mikro-majandusüksustele lihtne finantsaruandluse keskkond. Õiglase väärtuse kasutamine võib tingida vajaduse avaldada üksikasjalikku teavet, et selgitada, millisel alusel määrati teatud kirjete õiglane väärtus. Arvestades, et mikro-majandusüksustele kohaldatav kord sätestab andmete väga piiratud avaldamise raamatupidamisaruannete lisades, ei teaks mikro-majandusüksuste raamatupidamisaruannete kasutajad, kas kasumiaruandes ja bilansis esitatavad summad põhinevad õiglasel väärtusel või mitte. Kasutajatele kindluse tagamiseks ei tohiks liikmesriigid seetõttu lubada ega nõuda, et käesoleva direktiivi raames võimaldatavaid vabastusi kasutavad mikro-majandusüksused kasutaksid oma raamatupidamisaruannete koostamise alusena õiglast väärtust. Mikro-majandusüksused, kes soovivad või vajavad õiglase väärtuse kasutamist, saavad seda endiselt teha, kasutades mõnda teist käesolevas direktiivis sätestatud korda, kui liikmesriik lubab või nõuab sellise korra kasutamist.

               (11)

               Otsustades selle üle, kas ja kuidas tuleks direktiivi 78/660/EMÜ kohaldamisalas rakendada mikro-majandusüksustele kehtivat korda, peaksid liikmesriigid tagama, et nõukogu direktiivi 83/349/EMÜ (6) (mis käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid) alusel konsolideeritavatel mikro-majandusüksustel oleksid selleks piisavalt üksikasjalikud raamatupidamisandmed ning et selles direktiivis sätestatud erandid ei mõjuta konsolideeritud aastaaruannete koostamise kohustust vastavalt direktiivile 83/349/EMÜ.

               (12)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt vähendada mikro-majandusüksuste halduskoormust, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (13)

               Seetõttu tuleks direktiivi 78/660/EMÜ vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 78/660/EMÜ muutmine
   Direktiivi 78/660/EMÜ muudetakse käesolevaga järgmiselt.

               1)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 1a
               1.   Liikmesriigid võivad kooskõlas lõigetega 2 ja 3 sätestada erandeid teatavatest käesolevas direktiivis sätestatud kohustustest äriühingute suhtes, mis oma bilansipäeval ei ületa kahte kolmest järgnevast kriteeriumist (mikro-majandusüksused):

                           a)

                           bilansimaht: 350 000 eurot;

                           b)

                           netokäive: 700 000 eurot;

                           c)

                           keskmine töötajate arv aruandeaasta jooksul: 10.

                     2.   Liikmesriigid võivad vabastada lõikes 1 osutatud äriühingud mõnest alljärgnevast kohustusest või kõigist nimetatud kohustustest:

                           a)

                           kohustus kajastada kirjeid „ettemaksed ja viitlaekumised” ning „viitvõlad ja ettemakstud tulu” vastavalt artiklitele 18 ja 21;

                           b)

                           kui liikmesriik kasutab käesoleva lõike punktis a nimetatud võimalust, võib ta lubada nendel äriühingutel ainult lõike 3 punkti b alapunktis vi osutatud muude kulude puhul kalduda kõrvale artikli 31 lõike 1 punktist d kirjete „ettemaksed ja viitlaekumised” ja „viitvõlad ja ettemakstud tulu” kajastamisel, tingimusel et see asjaolu avaldatakse raamatupidamisaruannete lisades või käesoleva lõike punkti c kohaselt bilansi lõpus;

                           c)

                           kohustus koostada raamatupidamisaruannete lisasid vastavalt artiklitele 43–45, tingimusel et bilansi lõpus avaldatakse käesoleva direktiivi artiklis 14 ja artikli 43 lõike 1 punktis 13 ja direktiivi 77/91/EMÜ (7) artikli 22 lõikes 2 nõutav teave;

                           d)

                           kohustus koostada tegevusaastaaruanne vastavalt käesoleva direktiivi artiklile 46, tingimusel et direktiivi 77/91/EMÜ artikli 22 lõikes 2 nõutav teave avaldatakse raamatupidamisaruannete lisades või vastavalt käesoleva lõike punktile c bilansi lõpus;

                           e)

                           kohustus avaldada vastavalt artiklitele 47–50a aastaaruandeid, tingimusel et nendes sisalduv teave bilansi kohta esitatakse nõuetekohaselt vastavalt siseriiklikule õigusele vähemalt ühele asjaomase liikmesriigi poolt määratud pädevale asutusele. Kui pädev asutus ei ole keskregister, äriregister või äriühingute register, nagu osutatud direktiivi 2009/101/EÜ (8) artikli 3 lõikes 1, peab pädev asutus edastama esitatud teabe registrile.

                     3.   Liikmesriigid võivad lubada lõikes 1 osutatud äriühingutel

                           a)

                           koostada lühendatud bilansi, milles on asjakohastel juhtudel eraldi välja toodud vähemalt artiklites 9 ja 10 esitatud tähtedega tähistatud kirjed. Kui kohaldatakse lõike 2 punkti a, siis jäetakse bilansist välja artikli 9 skeemi aktiva rubriik E ja passiva rubriik D või artikli 10 skeemi rubriigid E ja K;

                           b)

                           koostada lühendatud kasumiaruande, milles on asjakohastel juhtudel eraldi välja toodud vähemalt järgmised kirjed:

                                       i)

                                       netokäive;

                                       ii)

                                       muu tulu;

                                       iii)

                                       tooraine ja tarvikute maksumus;

                                       iv)

                                       tööjõukulud;

                                       v)

                                       väärtuse täpsustused;

                                       vi)

                                       muud kulud;

                                       vii)

                                       maksud;

                                       viii)

                                       kasum või kahjum.

                     4.   Liikmesriigid ei luba ega nõua jao 7a kohaldamist mikro-majandusüksustele, mis kasutavad vähemalt üht lõigetes 2 ja 3 sätestatud vabastust.
               5.   Lõikes 1 osutatud äriühingute suhtes loetakse, et lõigete 2, 3 ja 4 kohaselt koostatud raamatupidamise aastaaruanded annavad artikli 2 lõikes 3 nõutava õige ja õiglase ülevaate ning sellest tulenevalt ei kohaldata sellistele raamatupidamisaruannetele artikli 2 lõikeid 4 ja 5.
               6.   Kui äriühing oma bilansipäeval ületab või lakkab ületamast lõikes 1 sätestatud kolmest kriteeriumist kahe piirmäära, mõjutab see asjaolu lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud erandi kohaldamist üksnes siis, kui asjaolu esineb nii jooksval kui ka eelnenud aruandeaastal.
               7.   Nendes liikmesriikides, kus ei ole eurot kasutusele võetud, arvutatakse lõikes 1 esitatud summad omavääringusse ümber vahetuskursside alusel, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas kõnealuseid summasid sätestava direktiivi jõustumise päeval.
               8.   Lõike 1 punktis a osutatud bilansimaht hõlmab kas artikli 9 skeemi aktiva rubriikides A–E osutatud vara või artikli 10 skeemi rubriikides A–E osutatud vara. Kui kohaldatakse lõike 2 punkti a, siis hõlmab lõike 1 punktis a viidatud bilansimaht kas artikli 9 skeemi aktiva rubriikides A–D osutatud vara või artikli 10 skeemi rubriikides A–D osutatud vara.

               2)

               Artikli 5 lõige 1 asendatakse järgmisega:
               „1.   Erandina artikli 4 lõigetest 1 ja 2 võivad liikmesriigid investeerimisühingute ja finantsvaldusettevõtjate raamatupidamise aastaaruannete tarvis ette näha spetsiaalsed skeemid, tingimusel et need skeemid annavad neist ühingutest ülevaate, mis on võrdväärne artikli 2 lõikes 3 sätestatuga. Liikmesriigid ei anna artiklis 1a sätestatud vabastusi investeerimisühingutele ega finantsvaldusettevõtjatele.”

               3)

               Artikkel 53a asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 53a
               Liikmesriigid ei anna artiklites 1a, 11, 27, artikli 43 lõike 1 punktides 7a ja 7b ning artiklites 46, 47 ja 51 sätestatud vabastusi äriühingutele, kellel on lubatud kaubelda oma väärtpaberitega reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses.”

         Artikkel 2
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid kehtestavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid, kui nad otsustavad kasutada direktiivi 78/660/EMÜ artiklis 1a sätestatud võimalusi, võttes eelkõige arvesse liikmesriigi nende äriühingute arvu, millele kõnealuse artikli lõikes 1 sätestatud suuruskriteeriumid laienevad. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata nende sätete teksti.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Aruandlus
   Hiljemalt 10. aprillil 2017 esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande mikro-majandusüksuste olukorra kohta, võttes eelkõige arvesse olukorda liikmesriikide tasandil nende ühingute arvu osas, mis vastavad suuruskriteeriumile, ja halduskoormuse vähenemist tulenevalt avaldamiskohustusest vabastamisest.
   Artikkel 4
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 5
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 14. märts 2012

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         M. SCHULZ

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         N. WAMMEN

      (1)  ELT C 317, 23.12.2009, lk 67.

      (2)  Euroopa Parlamendi 10. märtsi 2010. aasta seisukoht (ELT C 349 E, 22.12.2010, lk 111) ja nõukogu 12. septembri 2011. aasta esimese lugemise seisukoht (ELT C 337 E, 18.11.2011, lk 1). Euroopa Parlamendi 13. detsembri 2011. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 21. veebruari 2012. aasta otsus.

      (3)  ELT L 124, 20.5.2003, lk 36.

      (4)  EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv 2009/101/EÜ (tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 54 teises lõigus osutatud äriühingutelt nõuavad, et muuta sellised tagatised võrdväärseteks) (ELT L 258, 1.10.2009, lk 11).
   Märkus: direktiivi 2009/101/EÜ pealkirja on muudetud, et võtta arvesse EÜ asutamislepingu artiklite numeratsiooni muutumist vastavalt Lissaboni lepingu artiklile 5; esialgne viide oli asutamislepingu artikli 48 teine lõik.

      (6)  EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1.

      (7)  Nõukogu 13. detsembri 1976. aasta teine direktiiv 77/91/EMÜ tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 54 teises lõigus tähendatud äriühingutelt nõuavad seoses aktsiaseltside asutamise ning nende kapitali säilitamise ja muutmisega, et muuta sellised tagatised ühenduse kõigis osades võrdväärseteks (EÜT L 26, 31.1.1977, lk 1).
   Märkus: direktiivi 77/91/EMÜ pealkirja on muudetud, et võtta arvesse EÜ asutamislepingu artiklite numeratsiooni muutumist vastavalt Amsterdami lepingu artiklile 12 ja Lissaboni lepingu artiklile 5; esialgne viide oli asutamislepingu artikli 58 teine lõik.

      (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv 2009/101/EÜ tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 54 teises lõigus osutatud äriühingutelt nõuavad, et muuta sellised tagatised võrdväärseteks (
         ELT L 258, 1.10.2009, lk 11).

   Märkus: direktiivi 2009/101/EÜ pealkirja on muudetud, et võtta arvesse EÜ asutamislepingu artiklite numeratsiooni muutumist vastavalt Lissaboni lepingu artiklile 5; esialgne viide oli asutamislepingu artikli 48 teine lõik.”


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/109/EÜ, 16. september 2009 , millega muudetakse nõukogu direktiive 77/91/EMÜ, 78/855/EMÜ ja 82/891/EMÜ ning direktiivi 2005/56/EÜ seoses aruandlus- ja dokumenteerimisnõuetega ühinemise ja jagunemise korral

text:
               2.10.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 259/14

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/109/EÜ,
   16. september 2009,
   millega muudetakse nõukogu direktiive 77/91/EMÜ, 78/855/EMÜ ja 82/891/EMÜ ning direktiivi 2005/56/EÜ seoses aruandlus- ja dokumenteerimisnõuetega ühinemise ja jagunemise korral
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 44 lõike 2 punkti g,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 ettenähtud korras (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu leppis oma 8.–9. märtsi 2007. aasta kohtumisel kokku, et äriühingute halduskoormust tuleks 2012. aastaks vähendada 25 % eesmärgiga suurendada äriühingute konkurentsivõimet ühenduses.

               (2)

               Äriühinguõigus on üks valdkond, kus äriühingute jaoks kehtib suur hulk teabekohustusi, millest mõned tunduvad olevat aegunud või liigsed. Seepärast on asjakohane vaadata kõnealused teabekohustused läbi ja võimaluse korral vähendada ühenduses äriühingutel lasuvat halduskoormust miinimumini, mis on vajalik teiste sidusrühmade huvide kaitsmiseks.

               (3)

               Teist nõukogu 13. detsembri 1976. aasta direktiivi 77/91/EMÜ (tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks EMÜ asutamislepingu artikli 58 teises lõigus tähendatud äriühingutelt nõuavad seoses aktsiaseltside asutamise ning nende kapitali säilitamise ja muutmisega, et muuta sellised tagatised ühenduse kõigis osades võrdväärseteks) (3) ning kolmandat nõukogu 9. oktoobri 1978. aasta direktiivi 78/855/EMÜ (mis käsitleb aktsiaseltside ühinemist lähtuvalt asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktist g) (4) tuleks kohandada, et kajastada muudatusi Soome äriühinguõiguses.

               (4)

               Äriühingute või muud veebisaidid pakuvad teatavatel juhtudel alternatiivi teabe avaldamisele äriregistrite kaudu. Liikmesriigid peaksid saama määrata need muud veebisaidid, mida äriühingud võivad tasuta kasutada selliseks avaldamiseks, nagu äriühingute või kaubanduskodade veebisaidid või keskne elektrooniline platvorm, millele on osutatud esimeses nõukogu 9. märtsi 1968. aasta direktiivis 68/151/EMÜ (tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks EMÜ asutamislepingu artikli 58 teises lõigus tähendatud äriühingutelt nõuavad, et muuta sellised tagatised ühenduse kõigis osades võrdväärseteks) (5). Kui äriühingute või muid veebisaite on võimalik kasutada ühinemis- ja/või jagunemislepingu või -kava ning muude selliste dokumentide avaldamiseks, mis tuleb asjaomastele osanikele või aktsionäridele ja võlausaldajatele menetluse käigus kättesaadavaks teha, tuleks kinni pidada veebisaidi turvalisuse ning dokumentide autentsusega seotud tagatistest.

               (5)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/56/EÜ (piiratud vastutusega äriühingute piiriülese ühinemise kohta) (6) kohase piiriülese ühinemise ühinemislepingut või -kava käsitlevad avalikustamise nõuded peaksid olema sarnased nõuetega, mida kohaldatakse siseriikliku ühinemise ja jagunemise suhtes direktiivi 78/855/EMÜ ja kuuenda nõukogu 17. detsembri 1982. aasta direktiivi 82/891/EMÜ (mis käsiteleb aktsiaseltside jagunemist lähtuvalt asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktist g) (7) kohaselt.

               (6)

               Liikmesriikidel peaks olema võimalik ette näha, et direktiivi 78/855/EMÜ artiklis 9 ja artikli 11 lõike 1 punktis c ning direktiivi 82/891/EMÜ artiklis 7 ning artikli 9 lõike 1 punktis c sätestatud äriühingute ühinemise või jagunemisega seotud laiaulatuslikku aruandlus- ja teavitamiskohustust ei pea järgima, kui ühinemisel või jagunemisel osalevate äriühingute kõik osanikud või aktsionärid selles nii kokku lepivad.

               (7)

               Direktiivide 78/855/EMÜ ja 82/891/EMÜ muudatused, millega antakse osanikele ja aktsionäridele võimalus selliselt kokku leppida, ei tohiks kahjustada asjaomaste äriühingute võlausaldajate huve kaitsvaid süsteeme ega piirata eeskirju, mille eesmärk on tagada nende äriühingute töötajate teavitamine ning ühinemist või jagunemist ühenduse kehtiva õiguse kohaselt kontrollivate ametiasutuste (nt maksuamet) teavitamine.

               (8)

               Puudub vajadus kehtestada nõue raamatupidamise vahearuande koostamiseks juhul, kui emitent, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele, avaldab poolaasta vahearuande vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiivile 2004/109/EÜ (läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele) (8).

               (9)

               Direktiivi 77/91/EMÜ kohane sõltumatu eksperdi aruanne ei ole sageli vajalik juhul, kui ühinemise või jagunemise käigus tuleb osanike või aktsionäride või võlausaldajate huvide kaitseks koostada sõltumatu eksperdi aruanne. Liikmesriikidel peaks seepärast olema võimalik vabastada kõnealustel juhtudel äriühingud direktiivis 77/91/EMÜ sätestatud aruandluskohustusest või lubada, et mõlemad aruanded võib koostada sama ekspert.

               (10)

               Emaettevõtja ja tema tütarettevõtjate ühinemistel on osanikele või aktsionäridele ja võlausaldajatele väiksem majanduslik mõju, kui emaettevõtjale kuulub 90 % või rohkem tütarettevõtja üldkoosolekul hääleõigust andvatest osadest või aktsiatest ja muudest väärtpaberitest. Sama kehtib teatavate jagunemiste puhul, eelkõige kui äriühingud jagatakse uuteks äriühinguteks, mis kuuluvad osanikele või aktsionäridele vastavalt nende õiguste osakaalule jagunevas äriühingus. Kõnealustel juhtudel tuleks seega vähendada aruandluskohustust, mis tuleneb direktiividest 78/855/EMÜ ja 82/891/EMÜ.

               (11)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt vähendada halduskoormust, mis seondub eelkõige aktsiaseltside avaldamis- ja teabekohustustega ühenduses, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning nende ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (12)

               Seepärast tuleks direktiive 77/91/EMÜ, 78/855/EMÜ, 82/891/EMÜ ja 2005/56/EÜ vastavalt muuta.

               (13)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (9) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning need avalikustama,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 77/91/EMÜ muudatused
   Direktiivi 77/91/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 1 lõike 1 neljateistkümnes taane asendatakse järgmisega:

                           „—

                           Soomes: julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag”.

               2)

               Artiklile 10 lisatakse järgmine lõige:
               „5.   Liikmesriigid võivad otsustada, et nad ei kohalda käesolevat artiklit uue äriühingu asutamise suhtes ühinemise või jagunemise teel, kui koostatakse sõltumatu eksperdi aruanne ühinemis- või jagunemislepingu kohta.
               Kui liikmesriigid otsustavad kohaldada käesolevat artiklit esimeses lõigus osutatud juhtudel, võivad nad ette näha, et käesoleva artikli kohase aruande ja sõltumatu eksperdi aruande ühinemis- või jagunemislepingu kohta koostab/koostavad sama ekspert/samad eksperdid.”

               3)

               Artikli 27 lõige 3 asendatakse järgmisega:
               „3.   Liikmesriigid võivad otsustada, et nad ei kohalda lõiget 2 aktsiakapitali suurendamise suhtes, mis on tehtud ühinemiseks, jagunemiseks või aktsiate avalikuks ostu- või asendamispakkumiseks ja selleks, et maksta ühendatava või jaguneva või sellise äriühingu aktsionäridele, mis on aktsiate ostmise või asendamise avaliku pakkumise objekt.
               Ühinemise ja jagunemise korral kohaldavad liikmesriigid esimest lõiku siiski üksnes juhul, kui koostatakse sõltumatu eksperdi aruanne ühinemis- või jagunemislepingu kohta.
               Kui liikmesriigid otsustavad kohaldada lõiget 2 ühinemise või jagunemise korral, võivad nad ette näha, et käesoleva artikli kohase aruande ja sõltumatu eksperdi aruande ühinemis- või jagunemislepingu kohta koostab/koostavad sama ekspert/samad eksperdid.”

         Artikkel 2
   Direktiivi 78/855/EMÜ muudatused
   Direktiivi 78/855/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 1 lõike 1 neljateistkümnes taane asendatakse järgmisega:

                           „—

                           Soome: julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag”.

               2)

               Artiklile 6 lisatakse järgmised lõigud:
               „Direktiivi 68/151/EMÜ artikli 3 kohasest avalikustamise nõudest vabastatakse ühinev äriühing, kui ta teeb ühinemislepingu oma veebisaidil avalikkusele tasuta kättesaadavaks ajavahemikuks, mis algab vähemalt üks kuu enne ühinemislepingu üle otsustava üldkoosoleku kuupäeva ega lõpe enne koosoleku lõppemist. Liikmesriigid ei kohalda kõnealuse vabastuse suhtes muid nõudeid ega piiranguid kui neid, mis on vajalikud veebisaidi turvalisuse ja dokumentide autentsuse tagamiseks, ning ainult sel määral, mil need on proportsionaalsed nimetatud eesmärkide saavutamisega.
               Erandina teisest lõigust võivad liikmesriigid nõuda, et avalikustamine toimuks direktiivi 68/151/EMÜ artikli 3 lõikes 4 osutatud kesksel elektroonilisel platvormil. Liikmesriigid võivad alternatiivina nõuda avalikustamist mõnel muul liikmesriigi selleks määratud veebisaidil. Kui liikmesriigid kasutavad ühte kõnealustest võimalustest, tagavad nad, et äriühingutelt ei nõutaks sellise avalikustamise eest eraldi tasu.
               Kui kasutatakse muud veebisaiti kui keskne elektrooniline platvorm, avaldatakse kesksel elektroonilisel platvormil vähemalt üks kuu enne üldkoosoleku kuupäeva viide, mis annab juurdepääsu sellele veebisaidile. Kõnealune viide sisaldab ühinemislepingu veebisaidil avaldamise kuupäeva ning on avalikkusele ligipääsetav tasuta. Äriühingutelt ei nõuta sellise avalikustamise eest eraldi tasu.
               Kolmandas ja neljandas lõigus sätestatud keeld nõuda äriühingutelt avalikustamise eest eraldi tasu ei piira liikmesriikide õigust suunata keskse elektroonilise platvormiga seotud kulud äriühingutele.
               Liikmesriigid võivad nõuda, et äriühingud säilitaksid teabe kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul pärast üldkoosolekut oma veebisaidil, vajaduse korral kesksel elektroonilisel platvormil või muul asjaomase liikmesriigi määratud veebisaidil. Liikmesriigid võivad määrata kindlaks tagajärjed, mille toob kaasa veebisaidile või kesksele elektroonilisele platvormile juurdepääsu ajutine katkestus, mille on põhjustanud tehnilised või muud tegurid.”

               3)

               Artiklile 8 lisatakse järgmine lõik:
               „Esimese lõigu punkti b suhtes kohaldatakse artikli 11 lõikeid 2, 3 ja 4.”

               4)

               Artikkel 9 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 9
               1.   Iga ühineva äriühingu haldus- või juhtorgan koostab üksikasjaliku kirjaliku aruande (ühinemisaruande), milles selgitatakse ühinemislepingut ja esitatakse selle tingimuste, eriti aktsiate asendussuhte õiguslik ja majanduslik põhjendus.
               Kõnealuses aruandes kirjeldatakse ka kõiki erilisi hindamisel tekkinud raskusi.
               2.   Iga osaleva äriühingu haldus- või juhtorgan teavitab üldkoosolekut ja teiste osalevate äriühingute haldus- või juhtorganeid, võimaldamaks viimastel omakorda teavitada nende vastavaid üldkoosolekuid, igast olulisest äriühingu vara või kohustuste muutusest, mis on toimunud alates ühinemislepingu koostamise kuupäevast kuni ühineva äriühingu ühinemislepingu heakskiitmist otsustavate üldkoosolekute kuupäevani.
               3.   Liikmesriigid võivad ette näha, et lõikes 1 osutatud aruannet ega lõikes 2 osutatud teavet ei nõuta, kui kõigi ühinevate äriühingute kõik aktsionärid ja muude hääleõigust andvate väärtpaberite omanikud on nii kokku leppinud.”

               5)

               Artiklit 11 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõiget 1 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       punktid c ja d asendatakse järgmistega:

                                                   „c)

                                                   vajaduse korral raamatupidamise vahearuanne, mis ei ole koostatud varem kui ühinemislepingus näidatud kuupäevale eelneva kolmanda kuu esimese päeva seisuga, juhul kui viimane raamatupidamise aastaaruanne on koostatud majandusaasta kohta, mis lõppes enam kui kuus kuud enne nimetatud kuupäeva;

                                                   d)

                                                   vajaduse korral ühinevate äriühingute haldus- või juhtorganite koostatud, artiklis 9 ette nähtud aruanded;”;

                                       ii)

                                       lisatakse järgmine lõik:
                                       „Esimese lõigu punkti c kohaldamisel ei nõuta raamatupidamise vahearuannet, kui äriühing avaldab direktiivi 2004/109/EÜ artikli 5 kohaselt poolaasta vahearuande ning teeb selle aktsionäridele kättesaadavaks vastavalt käesolevale lõikele. Lisaks võivad liikmesriigid ette näha, et raamatupidamise vahearuannet ei nõuta, kui kõigi ühinemises osalevate äriühingute kõik aktsionärid ja muude hääleõigust andvate väärtpaberite omanikud on nii kokku leppinud.”;

                           b)

                           lõikele 3 lisatakse järgmine lõik:
                           „Juhul kui aktsionär on nõus, et äriühing edastab teabe elektrooniliselt, võib need ärakirjad saata elektronposti teel.”;

                           c)

                           lisatakse järgmine lõige:
                           „4.   Äriühing vabastatakse nõudest teha lõikes 1 osutatud dokumendid kättesaadavaks registrijärgses asukohas, kui ta teeb need kättesaadavaks oma veebisaidil ajavahemikuks, mis algab vähemalt üks kuu enne ühinemislepingu üle otsustava üldkoosoleku kuupäeva ega lõpe enne üldkoosoleku lõppemist. Liikmesriigid ei kohalda kõnealuse vabastuse suhtes muid nõudeid ega piiranguid kui neid, mis on vajalikud veebisaidi turvalisuse ja dokumentide autentsuse tagamiseks, ning ainult sel määral, mil need on proportsionaalsed nimetatud eesmärkide saavutamisega.
                           Lõiget 3 ei kohaldata, kui aktsionäridel on võimalik veebisaidilt alla laadida ja printida lõikes 1 osutatud dokumentide elektrooniline koopia kogu käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud ajavahemiku jooksul. Liikmesriigid võivad siiski ette näha, et äriühing teeb need dokumendid oma registrijärgses asukohas aktsionäridele tutvumiseks kättesaadavaks.
                           Liikmesriigid võivad nõuda, et äriühingud säilitaksid teabe kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul pärast üldkoosolekut oma veebisaidil. Liikmesriigid võivad määrata kindlaks tagajärjed, mille toob kaasa veebisaidile juurdepääsu ajutine katkestus, mille on põhjustanud tehnilised või muud tegurid.”

               6)

               Artikli 13 lõige 2 asendatakse järgmisega:
               „2.   Selle saavutamiseks sätestatakse liikmesriikide õigusaktides vähemalt, et kõnealustel võlausaldajatel on õigus saada piisavaid tagatisi, kui ühinevate äriühingute majandusliku seisundi tõttu on niisugune kaitse vajalik ja kui võlausaldajatel neid tagatisi veel ei ole.
               Liikmesriigid sätestavad lõikes 1 ja käesoleva lõike esimeses lõigus ette nähtud kaitse tingimused. Liikmesriigid tagavad igal juhul, et võlausaldajatel oleks lubatud taotleda asjakohaselt haldus- või kohtuorganilt piisavaid tagatisi, kui nad suudavad usaldusväärselt näidata, et ühinemise tõttu on nende nõuete rahuldamine ohus ja et äriühingult ei ole saadud piisavaid tagatisi.”

               7)

               Artikli 23 lõige 4 jäetakse välja.

               8)

               Artiklit 24 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           teine lause asendatakse järgmisega:
                           „Selliseid tehinguid reguleeritakse II peatüki sätetega.”;

                           b)

                           lisatakse järgmine lause:
                           „Siiski ei kehtesta liikmesriigid nõudeid, mis on sätestatud artikli 5 lõike 2 punktides b, c ja d, artiklites 9 ja 10, artikli 11 lõike 1 punktides d ja e, artikli 19 lõike 1 punktis b ning artiklites 20 ja 21.”

               9)

               Artiklit 25 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                           „Liikmesriigid ei kohalda artiklit 7 artiklis 24 osutatud tehingute suhtes, kui on täidetud järgmised tingimused:”;

                           b)

                           punkti b teine lause jäetakse välja;

                           c)

                           lisatakse järgmine lõik:
                           „Esimese lõigu punkti b suhtes kohaldatakse artikli 11 lõikeid 2, 3 ja 4.”

               10)

               Artiklit 27 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                           „Kui ühinemist ülevõtmise teel viib läbi äriühing, kellele kuulub 90 % või enam ühendatava(te) äriühingu(te) üldkoosoleku(te)l hääleõigust andvatest aktsiatest ja muudest väärtpaberitest, kuid mitte kõik, ei nõua liikmesriigid, et ühinemine kiidetaks heaks ühendava äriühingu üldkoosolekul, juhul kui on täidetud järgmised tingimused:”;

                           b)

                           punkt b asendatakse järgmisega:

                                       „b)

                                       vähemalt üks kuu enne punktis a nimetatud kuupäeva peab kõigil ühendava äriühingu aktsionäridel olema õigus tutvuda artikli 11 lõike 1 punktides a ja b ning vajaduse korral artikli 11 lõike 1 punktides c, d ja e sätestatud dokumentidega äriühingu registrijärgses asukohas.”;

                           c)

                           lisatakse järgmine lõik:
                           „Esimese lõigu punkti b suhtes kohaldatakse artikli 11 lõikeid 2, 3 ja 4.”

               11)

               Artiklit 28 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                           „Liikmesriigid ei kehtesta artiklites 9, 10 ja 11 sätestatud nõudeid seoses artikli 27 kohase ühinemisega, kui on täidetud järgmised tingimused:”;

                           b)

                           punktile c lisatakse järgmised sõnad:
                           „või liikmesriigi poolt selleks määratud haldusasutusel.”;

                           c)

                           lisatakse järgmine lõik:
                           „Liikmesriik ei pea lõiget 1 kohaldama, kui kõnealuse liikmesriigi õigusaktidega antakse ühendavale äriühingule õigus nõuda enne ühinemist ilma eelneva avaliku ülevõtmispakkumiseta kõikide omandatava(te) äriühingu(te) ülejäänud väärtpaberite omanikelt nende väärtpaberite müümist talle õiglase hinnaga.”

         Artikkel 3
   Direktiivi 82/891/EMÜ muudatused
   Direktiivi 82/891/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artiklile 4 lisatakse järgmised lõigud:
               „Direktiivi 68/151/EMÜ artikli 3 kohasest avalikustamise nõudest vabastatakse jagunemises osalev äriühing, kui ta teeb jagunemislepingu oma veebisaidil avalikkusele tasuta kättesaadavaks ajavahemikuks, mis algab vähemalt üks kuu enne jagunemislepingu üle otsustava üldkoosoleku kuupäeva ega lõpe enne selle koosoleku lõppemist. Liikmesriigid ei kohalda kõnealuse vabastuse suhtes muid nõudeid ega piiranguid kui neid, mis on vajalikud veebisaidi turvalisuse ja dokumentide autentsuse tagamiseks, ning ainult sel määral, mil need on proportsionaalsed nimetatud eesmärkide saavutamisega.
               Erandina teisest lõigust võivad liikmesriigid nõuda, et avalikustamine toimuks direktiivi 68/151/EMÜ artikli 3 lõikes 4 osutatud kesksel elektroonilisel platvormil. Liikmesriigid võivad alternatiivina nõuda avalikustamist mõnel muul liikmesriigi selleks määratud veebisaidil. Kui liikmesriigid kasutavad ühte kõnealustest võimalustest, tagavad nad, et äriühingutelt ei nõuta sellise avalikustamise eest eraldi tasu.
               Kui kasutatakse muud veebisaiti kui keskne elektrooniline platvorm, avaldatakse kesksel elektroonilisel platvormil vähemalt üks kuu enne üldkoosoleku kuupäeva viide, mis annab juurdepääsu sellele veebisaidile. Kõnealune viide sisaldab jagunemislepingu veebisaidil avaldamise kuupäeva ning on avalikkusele tasuta ligipääsetav. Äriühingutelt ei nõuta sellise avalikustamise eest eraldi tasu.
               Kolmandas ja neljandas lõigus sätestatud keeld nõuda äriühingutelt avalikustamise eest eraldi tasu ei piira liikmesriikide õigust suunata keskse elektroonilise platvormiga seotud kulud äriühingutele.
               Liikmesriigid võivad nõuda, et äriühingud säilitaksid teabe kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul pärast üldkoosolekut oma veebisaidil, vajaduse korral kesksel elektroonilisel platvormil või muul asjaomase liikmesriigi selleks määratud veebisaidil. Liikmesriigid võivad määrata kindlaks tagajärjed, mille toob kaasa veebisaidile või kesksele elektroonilisele platvormile juurdepääsu ajutine katkestus, mille on põhjustanud tehnilised või muud tegurid.”

               2)

               Artiklile 6 lisatakse järgmine lõik:
               „Esimese lõigu punkti b suhtes kohaldatakse artikli 9 lõikeid 2, 3 ja 4.”.

               3)

               Artikli 7 lõike 2 teine lõik asendatakse järgmisega:
               „Vajaduse korral viidatakse direktiivi 77/91/EMÜ artikli 27 lõikes 2 osutatud aruandele, mis käsitleb omandavatele äriühingutele antavat mitterahalist hüvitist, ja nimetatakse register, kuhu see aruanne hoiule antakse.”

               4)

               Artikli 8 lõige 3 jäetakse välja.

               5)

               Artiklit 9 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõiget 1 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       punktid c ja d asendatakse järgmisega:

                                                   „c)

                                                   vajaduse korral raamatupidamise vahearuanne, mis ei ole koostatud varem kui jagunemislepingus näidatud kuupäevale eelneva kolmanda kuu esimese päeva seisuga, juhul kui viimane raamatupidamise aastaaruanne on koostatud majandusaasta kohta, mis lõppes enam kui kuus kuud enne nimetatud kuupäeva;

                                                   d)

                                                   vajaduse korral jagunemises osaleva äriühingu haldus- või juhtorgani koostatud artikli 7 lõikes 1 ette nähtud aruanded;”;

                                       ii)

                                       lisatakse järgmine lõik:
                                       „Esimese lõigu punkti c kohaldamisel ei nõuta raamatupidamise vahearuannet, kui äriühing avaldab direktiivi 2004/109/EÜ artikli 5 kohaselt poolaasta vahearuande ning teeb selle aktsionäridele kättesaadavaks vastavalt käesolevale lõikele.”;

                           b)

                           lõikele 3 lisatakse järgmine lõik:
                           „Juhul kui aktsionär on nõus, et äriühing edastab teabe elektrooniliselt, võib need ärakirjad saata elektronposti teel.”;

                           c)

                           lisatakse järgmine lõige:
                           „4.   Äriühing vabastatakse nõudest teha lõikes 1 osutatud dokumendid kättesaadavaks registrijärgses asukohas, kui ta teeb need kättesaadavaks oma veebisaidil ajavahemikuks, mis algab vähemalt üks kuu enne jagunemislepingu üle otsustava üldkoosoleku kuupäeva ega lõpe enne üldkoosoleku lõppemist. Liikmesriigid ei kohalda selle vabastuse suhtes muid nõudeid ega piiranguid kui neid, mis on vajalikud veebisaidi turvalisuse ja dokumentide autentsuse tagamiseks, ning ainult sel määral, mil need on proportsionaalsed nimetatud eesmärkide saavutamisega.
                           Lõiget 3 ei kohaldata, kui aktsionäridel on võimalik veebisaidilt alla laadida ja printida lõikes 1 osutatud dokumentide elektrooniline koopia kogu käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud ajavahemiku jooksul. Liikmesriigid võivad siiski ette näha, et äriühing teeb need dokumendid oma registrijärgses asukohas aktsionäridele tutvumiseks kättesaadavaks.
                           Liikmesriigid võivad nõuda, et äriühingud säilitaksid teabe kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul pärast üldkoosolekut oma veebisaidil. Liikmesriigid võivad määrata kindlaks tagajärjed, mille toob kaasa veebisaidile juurdepääsu ajutine katkestus, mille on põhjustanud tehnilised või muud tegurid.”

               6)

               Artikli 12 lõige 2 asendatakse järgmisega:
               „2.   Selle saavutamiseks sätestatakse liikmesriikide õigusaktides vähemalt, et kõnealustel võlausaldajatel on õigus saada piisavaid tagatisi, kui jaguneva äriühingu ja selle äriühingu majanduslik seisund, kuhu jagunemislepingu kohaselt kohustused üle lähevad, muudavad sellise kaitse vajalikuks ja kui võlausaldajatel neid tagatisi veel ei ole.
               Liikmesriigid sätestavad lõikega 1 ja käesoleva lõike esimese lõiguga ette nähtud kaitse tingimused. Liikmesriigid tagavad igal juhul, et võlausaldajatel oleks lubatud taotleda asjakohaselt haldus- või kohtuorganilt piisavaid tagatisi, kui nad suudavad usaldusväärselt näidata, et jagunemise tõttu on nende nõuete rahuldamine ohus ja et äriühingult ei ole saadud piisavaid tagatisi.”

               7)

               Artiklit 20 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                           „Ilma et see piiraks artikli 6 kohaldamist, ei nõua liikmesriigid jagunemise heakskiitmist sellise jaguneva äriühingu üldkoosolekul, mille omandavate äriühingute käes on kõik jaguneva äriühingu aktsiad ja kõik väärtpaberid, mis annavad hääleõiguse jaguneva äriühingu üldkoosolekutel, ning kui on täidetud vähemalt järgmised tingimused:”;

                           b)

                           punkti b teine lause jäetakse välja;

                           c)

                           punkt c jäetakse välja;

                           d)

                           lisatakse järgmine lõik:
                           „Esimese lõigu punkti b suhtes kohaldatakse artikli 9 lõikeid 2, 3 ja 4 ning artiklit 10.”

               8)

               Artiklit 22 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõige 4 jäetakse välja;

                           b)

                           lõige 5 asendatakse järgmisega:
                           „5.   Liikmesriigid ei kehtesta artiklites 7 ja 8 ning artikli 9 lõike 1 punktides c, d ja e sätestatud nõudeid, kui iga uue äriühingu aktsiad jaotatakse jaguneva äriühingu aktsionäride vahel proportsionaalselt nende osalusega selle äriühingu kapitalis.”

         Artikkel 4
   Direktiivi 2005/56/EÜ muudatused
   Direktiivi 2005/56/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 6 lõikele 1 lisatakse järgmised lõigud:
               „Direktiivi 68/151/EMÜ artikli 3 kohasest avalikustamise nõudest vabastatakse ühinev äriühing, kui ta teeb ühise ühinemiskava oma veebisaidil avalikkusele tasuta kättesaadavaks ajavahemikuks, mis algab vähemalt üks kuu enne piiriülese ühinemise ühise ühinemiskava üle otsustava osanike koosoleku või aktsionäride üldkoosoleku kuupäeva ega lõpe enne vastava koosoleku lõppemist. Liikmesriigid ei kohalda kõnealuse vabastuse suhtes muid nõudeid ega piiranguid kui neid, mis on vajalikud veebisaidi turvalisuse ja dokumentide autentsuse tagamiseks, ning ainult sel määral, mil need on proportsionaalsed nimetatud eesmärkide saavutamisega.
               Erandina teisest lõigust võivad liikmesriigid nõuda, et avalikustamine toimuks direktiivi 68/151/EMÜ artikli 3 lõikes 4 osutatud kesksel elektroonilisel platvormil. Liikmesriigid võivad alternatiivina nõuda avalikustamist mõnel muul liikmesriigi selleks määratud veebisaidil. Kui liikmesriigid kasutavad ühte kõnealustest võimalustest, tagavad nad, et äriühingutelt ei nõutaks sellise avalikustamise eest eraldi tasu.
               Kui kasutatakse muud veebisaiti kui keskne elektrooniline platvorm, avaldatakse kesksel elektroonilisel platvormil vähemalt üks kuu enne osanike koosoleku või aktsionäride üldkoosoleku kuupäeva viide, mis annab juurdepääsu sellele veebisaidile. Kõnealune viide sisaldab ühise ühinemiskava veebisaidil avaldamise kuupäeva ning on avalikkusele tasuta ligipääsetav. Äriühingutelt ei nõuta sellise avalikustamise eest eraldi tasu.
               Kolmandas ja neljandas lõigus sätestatud keeld nõuda äriühingutelt avalikustamise eest eraldi tasu ei piira liikmesriikide õigust suunata keskse elektroonilise platvormiga seotud kulud äriühingutele.
               Liikmesriigid võivad nõuda, et äriühingud säilitaksid teabe kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul pärast osanike koosoleku või aktsionäride üldkoosolekut oma veebisaidil, vajaduse korral kesksel elektroonilisel platvormil või muul asjaomase liikmesriigi selleks määratud veebisaidil. Liikmesriigid võivad määrata kindlaks tagajärjed, mille toob kaasa veebisaidile või kesksele elektroonilisele platvormile juurdepääsu ajutine katkestus, mille on põhjustanud tehnilised või muud tegurid.”

               2)

               Artikli 15 lõige 2 asendatakse järgmisega:
               „2.   Kui piiriülese ühinemise ülevõtmise teel viib läbi äriühing, kellele kuulub 90 % või enam teise äriühingu osadest või aktsiatest ja muudest osanike koosolekul või aktsionäride üldkoosolekul hääleõigust andvatest väärtpaberitest, kuid mitte kõik, nõutakse sõltumatu eksperdi või ekspertide aruandeid ja uurimiseks vajalikke dokumente ainult sel määral, kui seda nõuab ühendavat äriühingut või ühendatavat äriühingut käsitlev siseriiklik õigus kooskõlas direktiiviga 78/855/EMÜ.”

         Artikkel 5
   Läbivaatamine
   Komisjon vaatab viis aastat pärast artikli 6 lõikes 1 sätestatud kuupäeva üle käesoleva direktiiviga direktiivides 77/91/EMÜ, 78/855/EMÜ, 82/891/EMÜ ja 2005/56/EÜ muudetud või neisse lisatud sätete toimimise ja eelkõige nende mõju äriühingute halduskoormuse vähendamisele, võttes arvesse nende kohaldamisel saadud kogemusi, ning esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, vajaduse korral koos ettepanekutega nimetatud direktiivide muutmiseks.
   Artikkel 6
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juunil 2011. Liikmesriigid edastavad nende sätete teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 7
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 8
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 16. september 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BUZEK

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         C. MALMSTRÖM

      (1)  25. veebruari 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  Euroopa Parlamendi 22. aprilli 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 27. juuli 2009. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 26, 31.1.1977, lk 1.

      (4)  EÜT L 295, 20.10.1978, lk 36.

      (5)  EÜT L 65, 14.3.1968, lk 8.

      (6)  ELT L 310, 25.11.2005, lk 1.

      (7)  EÜT L 378, 31.12.1982, lk 47.

      (8)  ELT L 390, 31.12.2004, lk 38.

      (9)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.