title: Esimene komisjoni direktiiv, 13. november 1979, milles sätestatakse ühenduse analüüsimeetodid teatavate inimtoiduks ettenähtud, osaliselt või täielikult dehüdrateeritud, kauasäilivate piimatoodete kontrollimiseks

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31979L1067

Euroopa Liidu Teataja L 327 , 24/12/1979 Lk 0029 - 0052 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 10 Lk 0150  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 9 Lk 0056  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 10 Lk 0150  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 10 Lk 0264  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 10 Lk 0264

		Esimene komisjoni direktiiv,13. november 1979,milles sätestatakse ühenduse analüüsimeetodid teatavate inimtoiduks ettenähtud, osaliselt või täielikult dehüdrateeritud, kauasäilivate piimatoodete kontrollimiseks(79/1067/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 18. detsembri 1975. aasta direktiivi 76/118/EMÜ teatavate inimtoiduks ettenähtud, osaliselt või täielikult dehüdrateeritud, kauasäilivaid piimatooteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] eriti selle artiklit 11,ning arvestades, et:direktiivi 76/118/EMÜ artikli 11 kohaselt tuleb teatavate, osaliselt või täielikult dehüdrateeritud, kauasäilivate piimatoodete koostis kindlaks teha ühenduse analüüsimeetodite kohaselt;on soovitav vastu võtta esmane rühm meetodeid, mille kohta on läbi viidud uurimused;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduainekomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et I lisas sätestatud kriteeriumide kontrollimiseks vajalikud analüüsid viiakse läbi kooskõlas II lisas kirjeldatud meetoditega.Artikkel 2Kui ühe analüüsi jaoks on kirjeldatud erinevad meetodid, võib proovi analüüsida ükskõik kumma meetodi järgi. II lisas viidatud analüüsiaruandes tuleb ära märkida, millist meetodit rakendati.Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad kõik käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 18 kuu jooksul direktiivi teatavakstegemisest. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 13. november 1979Komisjoni nimelkomisjoni liigeÉtienne Davignon[1] EÜT L 24, 30.1.1976, lk 49.--------------------------------------------------I LISAESIMESE TEATAVATE OSALISELT VÕI TÄIELIKULT DEHÜDRATEERITUD KAUASÄILIVATE PIIMATOODETE ÜHENDUSE ANALÜÜSIMEETODITE DIREKTIIVI REGULEERIMISALAI. ÜldsättedII. Kuivainesisalduse määramine:- magustamata kõrge rasvasisaldusega kondenspiimas (kasutades II lisa 1. meetodit),- magustamata kondenspiimas (kasutades II lisa 1. meetodit),- magustamata madala rasvasisaldusega kondenspiimas (kasutades II lisa 1. meetodit),- magustamata kondenslõssis (kasutades II lisa 1. meetodit),- magustatud kondenspiimas (kasutades II lisa 1. meetodit),- magustatud madala rasvasisaldusega kondenspiimas (kasutades II lisa 1. meetodit),- magustatud kondenslõssis (kasutades II lisa 1. meetodit).III. Niiskusesisalduse määramine:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 2. meetodit),- piimapulbris (kasutades II lisa 2. meetodit),- madala rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 2. meetodit),- lõssipulbris (kasutades II lisa 2. meetodit).IV. Rasvasisalduse määramine:- magustamata kõrge rasvasisaldusega kondenspiimas (kasutades II lisa 3. meetodit),- magustamata kondenspiimas (kasutades II lisa 3. meetodit),- magustamata madala rasvasisaldusega kondenspiimas (kasutades II lisa 3. meetodit),- magustamata kondenslõssis (kasutades II lisa 3. meetodit),- magustatud kondenspiimas (kasutades II lisa 3. meetodit),- magustatud madala rasvasisaldusega kondenspiimas (kasutades II lisa 3. meetodit),- magustatud kondenspiimas (kasutades II lisa 3. meetodit).- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 4. meetodit),- piimapulbris (kasutades II lisa 4. meetodit),- madala rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 4. meetodit),- lõssipulbris (kasutades II lisa 4. meetodit).V. Sahharoosisisalduse määramine:- magustatud kondenspiimas (kasutades II lisa 5. meetodit),- magustatud madala rasvasisaldusega kondenspiimas (kasutades II lisa 5. meetodit),- magustatud kondenslõssis (kasutades II lisa 5. meetodi).VI. Piimhappe ja laktaatide sisalduse määramine:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 6. meetodit),- piimapulbris (kasutades II lisa 6. meetodit),- madala rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 6. meetodit),- lõssipulbris (kasutades II lisa 6. meetodit).VII. Fosfataasi aktiivsuse määramine:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 7. või 8. meetodit),- piimapulbris (kasutades II lisa 7. või 8. meetodit),- madala rasvasisaldusega piimapulbris (kasutades II lisa 7. või 8. meetodit),- lõssipulbris (kasutades II lisa 7. või 8. meetodit).--------------------------------------------------II LISATEATAVATE INIMTOIDUKS ETTENÄHTUD OSALISELT VÕI TÄIELIKULT DEHÜDRATEERITUD KAUASÄILIVATE PIIMATOODETE KOOSTISE ANALÜÜSI MEETODIDÜLDSÄTTED1. PROOVI ETTEVALMISTAMINE KEEMILISEKS ANALÜÜSIKS1.1. Magustamata kõrge rasvasisaldusega kondenspiimMagustamata kondenspiimMagustamata madala rasvasisaldusega kondenspiimMagustamata kondenslõssSuletud (plekk)purki loksutatakse ja pööratakse ümber. Purk avatakse ja piim valatakse aeglaselt teise, hermeetiliselt suletavasse nõusse, piima korduva ümbervalamisega läbi segades. Jälgitakse, et kõik seinte ja põhja külge jäänud rasv ja piim proovi massi segatud saaks. Nõu suletakse. Kui selle sisu ei ole homogeenne, soojendatakse nõud vesivannil 40 °C juures ja loksutatakse tugevalt iga 15 minuti tagant. Kahe tunni järel võetakse nõu vesivannilt ära ja lastakse toatemperatuurini jahtuda. Kaas võetakse pealt ära ja sisu segatakse põhjalikult lusika või spaatliga läbi (kui rasv on eraldunud, ei tohiks proovi analüüsida). Hoitakse jahedas kohas.1.2. Magustatud kondenspiimMagustatud kondenslõssMagustatud madala rasvasisaldusega kondenspiim(Plekk)purgid: avamata purki soojendatakse vesivannil 30 kuni 40 °C juures umbes 30 minutit. Purk avatakse ja sisu segatakse põhja- ja pinnakihtide ülejäänud seguga segamiseks nii vertikaalsuunalisi kui ringliigutusi tehes põhjalikult lusika või spaatliga läbi. Jälgitakse, et kogu seinte ja põhja külge jäänud rasv ja piim saaksid proovi massi segatud. Kui võimalik, valatakse purgi sisu teise, õhukindla kaanega varustatud nõusse. Nõud hoitakse jahedas kohas.Tuubid: tuubi ots lõigatakse ära ja sisu valatakse õhukindla kaanega varustatud nõusse. Seejärel lõigatakse tuub pikuti pooleks. Kõik siseseintele jäänud materjal kaabitakse välja ja segatakse hoolikalt ülejäänud massi hulka. Hoitakse jahedas kohas.1.3. Kõrge rasvasisaldusega piimapulberPiimapulberMadala rasvasisaldusega piimapulberLõssipulberPulber viiakse kuiva puhtasse õhukindla kaanega varustatud nõusse, mille maht ületab pulbri mahtu kaks korda. Nõu suletakse koheselt ja pulber segatakse raputuste ja ümberpööramistega hoolikalt läbi. Proovi ettevalmistamise käigus tuleks vältida pulbri kokkupuudet atmosfääriõhuga, et miinimumini viia niiskuse absorptsioon õhust.2. REAKTIIVID2.1. Vesi2.1.1. Kui tekstis mainitakse vee kasutamist lahustamisel, lahjendamisel või pesemisel, tuleb kasutada destilleeritud vett või vähemalt samasuguse puhtusega deioniseeritud vett.2.1.2. Kui tekstis on põhjalikumalt täpsustamata mainitud "lahustamist", "lahust" või "lahjendust", peetakse silmas "vees lahustamist", "vesilahust" ja "veega lahjendamist".2.2. KemikaalidKõik kemikaalid peavad omama tunnustatavat analüütilise reaktiivi puhtusklassifikatsiooni, kui ei ole märgitud teisiti.3. SEADMED3.1. Seadmete loeteluSeadmete loetelus on ainult need seadmed, millel on spetsiifiline otstarve ja seadmed, mis on seotud konkreetse kirjeldusega.3.2. Analüütilised kaalud"Analüütilised kaalud" tähendavad kaalusid, millega saab kaaluda vähemalt 0,1 mg täpsusega.4. TULEMUSTE ESITAMINE4.1. Protsentuaalse sisalduse arvutamineKui ei ole märgitud teisiti, arvutatakse tulemus massiprotsendina proovis, vastavalt laboratooriumi tulemustele.4.2. Kümnendkohtade arvTulemus ei tohi sisaldada rohkem kümnendkohti, kui on analüüsimeetodi täpsust arvestades põhjendatud.5. ANALÜÜSIARUANNEAnalüüsiaruandes märgitakse nii kasutatud analüüsimeetod kui saadud tulemus. Lisaks märgitakse analüüsimeetodi täpsustamata või lahtiseks jäetud üksikasjad, nagu ka tingimused, mis võisid saadud tulemusi mõjutada.Aruandes esitatakse kogu proovi lõplikuks identifitseerimiseks vajalik info.1. MEETOD: KUIVAINESISALDUSE MÄÄRAMINE(kuivatuskapp 99°C)1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata kuivainesisalduse:- magustamata kõrge rasvasisaldusega kondenspiimas,- magustamata kondenspiimas,- magustamata madala rasvasisaldusega kondenspiimas,- magustamata kondenslõssis,- magustatud kondenspiimas,- magustatud madala rasvasisaldusega kondenspiimas,- magustatud kondenslõssis.2. MÄÄRATLUSKuivainesisaldus kondenseeritud piimas: käesoleva meetodiga leitud kuivainesisaldus.3. PÕHIMÕTETeadaolev proovikogus lahjendatakse veega, segatakse liivaga ja kuivatatakse 99 °C ± 1 °C. Jääkmass peale kuivamist on kuivainemass ja väljendatakse massiprotsentides proovi massist.4. REAKTIIVIDVesinikkloriidhappega töödeldud kvarts- või mereliiv (terasuurus 0,18 kuni 0,5 mm, st liiv, mis läbib 500 mikronilise sõela ja ei läbi 180 mikronilist sõela). Liiv peaks vastama järgnevale kontrollkatsele:Umbes 25 g liiva kuumutatakse 2 tundi kuivatuskapis (5.3) vastavalt punktides 6.1 kuni 6.3 kirjeldatule. Lisatakse 5 ml vett, kuumutatakse jälle 2 tundi kuivatuskapis, jahutatakse ja kaalutakse uuesti. Kahe saadud massi erinevus ei tohiks ületada 0,5 mg.Vajadusel töödeldakse liiva kolm päeva 25 % vesinikkloriidhappega, aeg-ajalt segades. Seejärel pestakse liiva veega, kuni happeline reaktsioon kaob või pesuvesi kloriididevabaks jääb. Kuivatatakse 160 °C juures ja kontrollitakse eespool kirjeldatu kohaselt uuesti.5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Metallnõud, eelistatavalt niklist, alumiiniumist või roostevabast terasest. Nõudel peavad olema kaaned, mis sulguvad tihedalt, kuid on kergesti ära võetavad. Sobivad mõõdud on: diameeter 60 kuni 80 mm ja sügavus umbes 25 mm.5.3. Atmosfäärirõhul töötav kuivatuskapp, hea õhuvahetusega, reguleeritav temperatuurile 99 °C ± 1 °C. Temperatuur peaks olema ühtlane kogu kuivatuskapi ulatuses.5.4. Eksikaator, mis on varustatud äsjaaktiveeritud silikageeli või samaväärse kuivatusaine ning veesisalduse indikaatoriga.5.5. Klaaspulgad, mille üks ots on lamendatud, sellise pikkusega, et mahuvad üleni metallnõudesse (5.2).5.6. Keev vesivann.6. TÖÖ KÄIK6.1. Umbes 25 g liiva (4) pannakse koos lühikese klaaspulgaga (5.5) nõusse (5.2).6.2. Nõu asetatakse lahtiselt koos kaanega kuivatuskappi (5.3) ja kuumutatakse kaks tundi.6.3. Nõu suletakse kaanega ja paigutatakse eksikaatorisse (5.4), lastakse jahtuda toatemperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega (M0).6.4. Liiv kallutatakse nõu ühele servale. Tühja ossa viiakse umbes 1,5 g magustatud kondenspiima proovist ja 3,0 g magustamata kondenspiima. Kaas pannakse uuesti peale ja nõu kaalutakse 0,1 mg täpsusega (M1).6.5. Kaas võetakse pealt ära, lisatakse 5 ml vett ning segatakse klaaspulga abil kokku vedelikud ja seejärel liiv ja vedel osa. Klaaspulk jäetakse segusse.6.6. Nõu asetatakse keevale vesivannile (5.6) senikauaks, kuni vesi on aurustunud; selleks kulub tavaliselt 20 minutit. Segu segatakse aegajalt klaaspulgaga, õhutades massi, et see kuivades ei paakuks. Klaaspulk jäetakse nõusse.6.7. Nõu ja kaas pannakse eraldi pooleteiseks tunniks kuivatuskappi.6.8. Nõu suletakse kaanega ja paigutatakse eksikaatorisse (5.4), lastakse jahtuda toatemperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.6.9. Nõu asetatakse uuesti lahtiselt koos kaanega kuivatuskappi ja kuumutatakse veel tund aega.6.10. Korratakse protseduuri 6.8.6.11. Korratakse kirjeldatud protseduure 6.9 ja 6.10, kuni kahel järjestikusel kaalumisel saadud masside vahe on alla 0,5 mg või kuni mass tõusma hakkab. Kui mass tõuseb, kasutatakse arvutustes (7.1) väikseimat saadud massinäitu. Kaalumise lõpptulemus pannakse kirja massina (M2) grammides.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. ArvutusmeetodKuivainesisaldus väljendatuna massiprotsentides proovi massist, leitakse vastavalt valemile:M- MM- M× 100kus:M0 = nõu, kaane ja liiva mass grammides peale protseduuri 6.3;M1 = nõu, kaane, liiva ja proovi mass grammides enne protseduuri 6.4;M2 = nõu, kaane, liiva ja kuivatatud proovi mass grammides peale protseduuri 6.11.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,2 grammi kuivainesisalduse võrra 100 grammi proovi kohta.8. PIIMA ÜLDKUIVAINE JA RASVATA KUIVAINE SISALDUSE ARVUTAMINE.8.1. Magustatud kondenspiima üldkuivaine sisaldus leitakse järgmiselt:Üldkuivaine (leitud kasutades II lisa 1. meetodit) sahharoos (leitud kasutades II lisa 5. meetodit).8.2. Magustatud kondenspiima rasvata kuivaine sisaldus leitakse järgmiselt:Üldkuivaine (leitud kasutades II lisa 1. meetodit) – (sahharoosisisaldus (leitud kasutades II lisa 5. meetodit) ja rasvasisaldus (leitud kasutades II lisa 3. meetodit)).8.3. Magustamata kondenspiima rasvata kuivaine sisaldus leitakse järgmiselt:Üldkuivaine (leitud kasutades II lisa 1. meetodit) rasvasisaldus (leitud kasutades II lisa 3. meetodit).2. MEETOD: NIISKUSESISALDUSE MÄÄRAMINE(kuivatuskapp 102 °C)1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata massikao kuivamisel:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris,- piimapulbris,- madala rasvasisaldusega piimapulbris,- lõssipulbris.2. MÄÄRATLUSNiiskusesisaldus: käesoleva meetodiga leitud massikadu kuivamisel.3. PÕHIMÕTEMääratakse uuritava koguse jääkmass peale kuivatamist atmosfäärirõhul konstantse massini temperatuuril 102 °C ± 1 °C. Massikadu väljendatakse protsentides proovi massist.4. SEADMED4.1. Analüütilised kaalud.4.2. Nõud, eelistatavalt niklist, alumiiniumist, roostevabast terasest või klaasist. Nõudel peavad olema kaaned, mis sulguvad tihedalt, kuid on kergesti ära võetavad. Sobivad mõõdud on: diameeter 60 kuni 80 mm ja sügavus umbes 25 mm.4.3. Atmosfäärirõhul töötav kuivatuskapp, hea õhuvahetusega, reguleeritava temperatuuriga (temperatuurile 102 °C ± 1 °C). Temperatuur peaks olema ühtlane kogu kuivatuskapi ulatuses.4.4. Eksikaator, mis on varustatud äsjaaktiveeritud silikageeli või samaväärse kuivatusaine ning veesisalduse indikaatoriga.5. TÖÖ KÄIK5.1. Nõu (4.2) avatakse ja asetatakse lahtiselt koos kaanega kuivatuskappi (4.3) ja kuumutatakse umbes tund aega.5.2. Nõu suletakse kaanega ja paigutatakse eksikaatorisse (4.4), lastakse jahtuda toatemperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega (M0).5.3. Nõusse pannakse umbes 2 g piimapulbri proovist, nõu kaetakse kaanega ning suletud nõu kaalutakse võimalikult kiiresti 0,1 mg täpsusega (M1).5.4. Nõu avatakse ja asetatakse lahtiselt koos kaanega kuivatuskappi ja kuumutatakse umbes kaks tundi.5.5. Nõu suletakse kaanega ja paigutatakse eksikaatorisse, lastakse jahtuda toatemperatuurini ja kaalutakse võimalikult kiiresti 0,1 mg täpsusega.5.6. Nõu avatakse ja kuumutatakse lahtiselt koos kaanega kuivatuskapis umbes tund aega.5.7. Korratakse protseduuri 5.5.5.8. Korratakse protseduure 5.6 ja 5.5, kuni kahel järjestikusel kaalumisel saadud massi vähenemine ei ületa 0,5 mg või kuni mass tõusma hakkab. Kui mass tõuseb, kasutatakse arvutustes (6.1) väikseimat saadud massinäitu. Kaalumise lõpptulemus pannakse kirja massina M2 grammides.6. TULEMUSTE ESITAMINE6.1. ArvutusmeetodMassikadu kuivamisel, väljendatuna massiprotsentides proovi massist, leitakse vastavalt valemile:M- MM- M× 100kus:M0 = nõu ja kaane mass grammides peale protseduuri 5.2;M1 = nõu, kaane ja proovi mass grammides peale protseduuri 5.3;M2 = nõu, kaane ja lõpliku proovi mass grammides peale protseduuri 5.5.6.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,1 grammi niiskusesisalduse võrra 100 grammi proovi kohta.3. MEETOD: RASVASISALDUSE MÄÄRAMINE KONDENSPIIMADES (RÖSE-GOTTLIEBI MEETOD)1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata rasvasisalduse:- magustamata kõrge rasvasisaldusega kondenspiimas,- magustamata kondenspiimas,- magustamata madala rasvasisaldusega kondenspiimas,- magustamata kondenslõssis,- magustatud kondenspiimas,- magustatud madala rasvasisaldusega kondenspiimas,- magustatud kondenslõssis.2. MÄÄRATLUSRasvasisaldus kondenspiimades: käesoleva meetodiga leitud rasvasisaldus.3. PÕHIMÕTERasvasisaldus määratakse rasva ekstraktsioonil proovi ammoniakaalsest alkoholilahusest dietüüleetri ja petrooleetriga, millele järgneb solventide aurustamine, jäägi kaalumine ja massiprotsendi proovi massist arvutamine Röse-Gottliebi põhimõtte kohaselt.4. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid vastama pimekatses (6.1) äratoodud nõuetele. Vajaduse korral võib reaktiive umbes 1 g piimarasva juuresolekul 100 ml solvendi kohta üle destilleerida.4.1. Ligikaudu 25 % (massiprotsent) NH3 sisaldusega ammoniaagilahus (tihedus 20 °C juures ligikaudu 0,91 g/ml), või suurema teadaoleva kontsentratsiooniga lahus.4.2. Etanool, 96 ± 2 % (mahuprotsent), või selle puudumisel metanooliga denatureeritud etanool, etüülmetüülketoon või petrooleeter.4.3. Dietüüleeter, peroksiidivaba.Märkus 1:Et kontrollida peroksiidide olemasolu, lisatakse 10 ml eetrile klaaskorgiga silindris, mida on eelnevalt eetriga loputatud, 1 ml värskelt valmistatud 10 % kaaliumjodiidi lahust. Silindrit loksutatakse ja lastakse minut seista. Kummaski kihis ei tohi kollast värvi näha olla.Märkus 2:Dietüüleetrit on võimalik hoida peroksiidivabana, lisades talle märga tsinkfooliumi, mis on üheks minutiks olnud üleni kastetud lahjendatud hapustatud vasksulfaadilahusesse ja seejärel veega üle pestud. Liitri kohta kasutatakse ligikaudu 8000 mm2 tsinkfooliumi, mis on lõigatud sellise pikkusega ribadeks et nad ulatuksid vähemalt mahuti poole kõrguseni.4.4. Petrooleeter, keemistemperatuuri vahemikuga 30 kuni 60 °C.4.5. Segasolvent, mis on valmistatud vahetult enne tarvitamist, segades kokku võrdsed kogused dietüüleetrit (4.3) ja petrooleetrit (4.4) (kui on märgitud segasolvendi kasutamine, võib selle asendada kas dietüüleetri või petrooleetriga).5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Sobivad ekstraktsioonitorud või -kolvid, millel on klaaslihvkorgid või muud sulgurid, mis on kasutatavate solventide suhtes inertsed.5.3. 150 kuni 250 ml mahuga õhukeseseinalised ja lamedapõhjalised kolvid.5.4. Atmosfäärirõhul töötav kuivatuskapp, hea õhuvahetusega, reguleeritava temperatuuriga (reguleeritud temperatuurile 102 °C ± 1 °C).5.5. Rasvata mittepoorsed mitterabedad keemistsentrid, näiteks klaashelmed või ränikarbiidi tükid (selle vahendi kasutamine on vabalt valitav; vt punkt 6.2.1).5.6. Sifoon, ekstraktsioonitorude külge sobiv.5.7. Tsentrifuug (vabalt valitav).6. TÖÖ KÄIK6.1. PimekatseÜheaegselt proovi rasvasisalduse määramisega viiakse läbi pimekatse 10 ml veega, kasutades sama tüüpi ekstraktsiooniseadet, samu reaktiive samades kogustes, ja sama allpool kirjeldatud protseduuri, v.a punkt 6.2.2. Kui pimekatsel leitud rasvasisaldus ületab 0,5 mg, tuleb reaktiive kontrollida ja saastunud reaktiiv või reaktiivid puhastada või asendada.6.2. Määramine6.2.1. Kolbi (5.3) (vajadusel koos keemistsentritega (5.5), et keemine järgneva solventide eemaldamise käigus toimuks rahulikult) kuivatatakse kuivatuskapis (5.4) pool tundi kuni tund aega. Kolvil lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse jahtunud kolb 0,1 mg täpsusega.6.2.2. Ettevalmistatud proovi segatakse ja kaalutakse koheselt, 1 mg täpsusega, 2 kuni 2,5 g magustatud või 4 kuni 5 g magustamata proovi kas otse ekstraktsiooniseadmes (5.2) või kaalude vahena sellesse. Lisatakse vett ruumalani 10,5 ml, ja loksutatakse ettevaatlikult, kergelt soojendades (40 kuni 50 °C juures), kuni saadus on täielikult dispergeeritud. Saadus peab olema täielikult dispergeeritud, vastasel juhul tuleks määramist korrata.6.2.3. Lisatakse 1,5 ml 25 % ammoniaagilahust (4.1) või sellele vastav kogus kontsentreeritumat lahust ja segatakse hoolikalt läbi.6.2.4. Lisatakse 10 ml etanooli (4.2) ja segatakse vedelikud ettevaatlikult, kuid põhjalikult, avatud seadmes läbi.6.2.5. Lisatakse 25 ml dietüüleetrit (4.3). Jahutatakse voolava vee all. Seade suletakse, seda loksutatakse tugevalt ja pööratakse 1 minuti jooksul korduvalt ümber.6.2.6. Kork eemaldatakse ettevaatlikult ja lisatakse 25 ml petrooleetrit (4.4), kasutades esimesi milliliitreid korgi ja seadme kaela sisepinna pesemiseks, lastes pesuvedelikul seadmesse voolata. Seade suletakse taas korgiga ning seda loksutatakse ja pööratakse 30 sekundi jooksul korduvalt ümber. Kui punktis 6.2.7 ei kasutata tsentrifuugimist, ei tohi loksutada liiga tugevalt.6.2.7. Seadmel lastakse seista, kuni pealmine vedelikukiht on selginenud ja selgelt alumisest veekihist eraldunud. Teise võimalusena võib eraldamist läbi viia, kasutades sobivat tsentrifuugi (5.7).Märkus:Kui tsentrifuugi ajamiks ei ole kolmefaasiline mootor, võib esineda sädemeid ning tuleb hoolt kanda, et ei toimuks plahvatust või süttimist eetriaurude tõttu, mis võivad pärineda näiteks purunenud torust.6.2.8. Kork eemaldatakse ning pestakse seda ja seadme kaela sisepinda segasolvendiga (4.5), lastes pesuvedelikul seadmesse voolata. Pealmisest vedelikukihist viiakse ettevaatlikult dekanteerimise või sifooni (5.6) abil nii palju kui võimalik ettevalmistatud kolbi (6.2.1).Märkus:Kui sifooni ei kasutata, võib vajalikuks osutuda mõningase koguse vee lisamine, et tõsta dekanteerimise hõlbustamiseks vedelike eralduspiiri.6.2.9. Mõne milliliitri segasolvendiga (4.5) loputatakse, kas seadme kaela seest ja väljast, või sifooni otsa ja alumist osa. Seadme väliosadelt pärinev pesuvedelik lastakse voolata kolbi, kaela sisepinnalt ning sifoonilt pärinev pesuvedelik lastakse voolata ekstraktsiooniseadmesse.6.2.10. Tehakse teine ekstraktsioon, korrates protseduuri 6.2.5 kuni 6.2.9 (k.a), kuid kasutades ainult 15 ml dietüüleetrit ja 15 ml petrooleetrit.6.2.11. Tehakse kolmas ekstraktsioon, korrates protseduuri 6.2.10, kuid jättes ära viimase pesemise (6.2.9).Märkus:Kolmas ekstraktsioon ei ole nõutav, kui analüüsitakse magustamata kondenslõssi ja magustatud kondenslõssi proove.6.2.12. Ettevaatlikult aurustatakse või destilleeritakse nii palju solventi (k.a etanool) pealt ära kui võimalik. Kui kolb on väikese mahuga, on peale iga ekstraktsiooni vaja osa solventi eespool kirjeldatud viisil eemaldada.6.2.13. Kui ei ole enam märgatavat solvendilõhna, asetatakse kolb külili kuivatuskappi ja kuumutatakse tund aega.6.2.14. Kolb võetakse kuivatuskapist välja, lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.6.2.15. Korratakse punkte 6.2.13 ja 6.2.14 kuumutamisperioodidega 30 kuni 60 minutit, kuni kahel järjestikusel kaalumisel saadud masside vahe on alla 0,5 mg või kuni mass tõusma hakkab. Kui mass tõuseb, kasutatakse arvutustes (7.1) väikseimat saadud massi. Kaalumise lõpptulemus pannakse kirja massina (M1) grammides.6.2.16. Lisatakse 15 kuni 25 ml petrooleetrit, veendumaks, et ekstraheeritud aine on täielikult lahustuv. Soojendatakse kergelt ja loksutatakse solventi ringi, kuni kogu rasv on lahustunud.6.2.16.1. Kui ekstraheeritud aine on petrooleetris täielikult lahustuv, on rasva mass punktide 6.2.1 ja 6.2.15 kohaselt määratud kaalude vahe.6.2.16.2. Kui leitakse lahustumatut ainet või kahtlustatakse selle olemasolu, ekstraheeritakse rasv kolvist korduvate sooja petrooleetriga pesemistega täielikult, lastes lahustumatu ainel enne iga dekanteerimist settida. Kaela välispinda pestakse kolm korda. Kolbi kuumutatakse, pannakse ta üheks tunniks külili kuivatuskappi, lastakse seejärel jahtuda kaaluruumi temperatuurini nagu varem (6.2.1) ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega. Rasva mass on punkti 6.2.15 kohaselt määratud ja nüüd määratud masside vahe.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. ArvutusmeetodEkstraheeritud rasva mass grammides on:-B1 - B2ja rasvasisaldus väljendatuna massiprotsentides proovi massist on:-× 100kus:M1 = rasvaga kolvi M mass grammides peale punkti 6.2.15;M2 = kolvi M mass grammides peale punkti 6.2.1, või lahustumatu aine esinemise või esinemiskahtluse korral peale punkti 6.2.16.2;B1 = pimekatses kolvi B mass grammides peale punkti 6.2.15;B2 = kolvi B mass grammides peale punkti 6.2.1, või lahustumatu aine esinemise või esinemiskahtluse korral peale punkti 6.2.16.2;S = kasutatud proovi mass grammides.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,05 grammi rasvasisalduse võrra 100 grammi proovi kohta.4. MEETOD: RASVASISALDUSE MÄÄRAMINE PIIMAPULBRITES(RÖSE GOTTLIEBI MEETOD)1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata rasvasisalduse:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris,- piimapulbris,- madala rasvasisaldusega piimapulbris,- lõssipulbris.2. MÄÄRATLUSRasvasisaldus piimapulbrites: käesoleva meetodiga leitud rasvasisaldus.3. PÕHIMÕTERasvasisaldus määratakse rasva ekstraktsioonil proovi ammoniakaalsest alkoholilahusest dietüüleetri ja petrooleetriga, millele järgneb solventide aurustamine, jäägi kaalumine ja massiprotsendi arvutamine proovi massist Röse-Gottliebi põhimõtte kohaselt.4. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid vastama pimekatses (6.1) toodud nõuetele. Kui vaja, võib reaktiive umbes 1 g piimarasva juuresolekul 100 ml solvendi kohta üle destilleerida.4.1. Ligikaudu 25 % (massiprotsent) NH3 sisaldusega ammoniaagilahus (tihedus 20°C juures ligikaudu 0,91 g/ml), või suurema teadaoleva kontsentratsiooniga lahus.4.2. Etanool, 96 ± 2 % (mahuprotsent) või selle puudumisel metanooliga denatureeritud etanool, etüülmetüülketoon või petrooleeter.4.3. Peroksiidivaba dietüüleeter.Märkus 1:Et kontrollida peroksiidide olemasolu, lisatakse 10 ml eetrile klaaskorgiga silindris, mida on eelnevalt eetriga loputatud, 1 ml värskelt valmistatud 10 % kaaliumjodiidi lahust. Silindrit loksutatakse ja lastakse minut seista. Kummaski kihis ei tohi kollast värvi näha olla.Märkus 2:Dietüüleetrit on võimalik hoida peroksiidivabana, lisades talle märga tsinkfooliumi, mis on üheks minutiks olnud üleni kastetud lahjendatud hapustatud vasksulfaadilahusesse ja seejärel veega üle pestud. Liitri kohta kasutatakse ligikaudu 8000 mm2 tsinkfooliumi, mis on lõigatud sellise pikkusega ribadeks et nad ulatuksid vähemalt mahuti poole kõrguseni.4.4. Petrooleeter, keemistemperatuuri vahemikuga 30 kuni 60 °C.4.5. Segasolvent, mis on valmistatud vahetult enne tarvitamist, segades kokku võrdsed kogused dietüüleetrit (4.3) ja petrooleetrit (4.4) (kui on märgitud, et kasutatakse segasolventi, võib selle asendada kas dietüüleetri või petrooleetriga).5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Sobivad ekstraktsioonitorud või -kolvid, millel on klaaslihvkorgid või muud kasutatavate solventide suhtes inertsed sulgurid.5.3. 150 kuni 200 ml mahuga õhukeseseinalised ja lamedapõhjalised kolvid.5.4. Atmosfäärirõhul töötav kuivatuskapp, hea õhuvahetusega, reguleeritava tempreatuuriga (reguleeritud temperatuurile 102 °C ± 1 °C).5.5. Rasvata mittepoorsed mitterabedad keemistsentrid, näiteks klaashelmed või ränikarbiidi tükid (selle vahendi kasutamine on vabalt valitav: vt punkt 6.2.1)5.6. Vesivann, temperatuuriga 60 kuni 70 °C.5.7. Sifoon, ekstraktsioonitorude külge sobiv.5.8. Tsentrifuug (vabalt valitav).6. TÖÖ KÄIK6.1. PimekatseÜheaegselt proovi rasvasisalduse määramisega viiakse läbi pimekatse 10 ml veega, kasutades sama tüüpi ekstraktsiooniseadet, samu reaktiive samades kogustes, ja sama allpool kirjeldatud protseduuri, v.a punkt 6.2.2. Kui pimekatsel leitud rasvasisaldus ületab 0,5 mg, tuleb reaktiive kontrollida ja saastunud reaktiiv või reaktiivid puhastada või asendada.6.2. Määramine6.2.1. Kolbi (5.3), vajadusel koos keemistsentritega (5.5), et keemine järgneva solventide eemaldamise käigus toimuks rahulikult, kuivatatakse kuivatuskapis (5.4) pool tundi kuni tund aega. Kolvil lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse jahtunud kolb 0,1 mg täpsusega.6.2.2. Umbes 1 g piimapulbrit või umbes 1,5 g madala rasvasisaldusega piimapulbrit või lõssipulbrit kaalutakse 1 mg täpsusega, kas otse ekstraktsiooniseadmes (5.2) või kaalude vahena sellesse. Lisatakse 10 ml vett ja loksutatakse ettevaatlikult kuni pulber on täielikult dispergeeritud (mõnel juhul on vaja kuumutada).6.2.3. Lisatakse 1,5 ml 25 % ammoniaagilahust (4.1) või sellele vastav kogus kontsentreeritumat lahust ja kuumutatakse aeg-ajalt loksutades vesivannil (5.6) 15 minutit 60 kuni 70 °C juures. Jahutatakse, näiteks voolava vee all.6.2.4. Lisatakse 10 ml etanooli (4.2) ja segatakse vedelikud ettevaatlikult, kuid põhjalikult, avatud seadmes läbi.6.2.5. Lisatakse 25 ml dietüüleetrit (4.3). Jahutatakse voolava vee all. Seade suletakse, loksutatakse tugevalt ja pööratakse 1 minuti jooksul korduvalt ümber.6.2.6. Kork eemaldatakse ettevaatlikult ja lisatakse 25 ml petrooleetrit (4.4), kasutades esimesi milliliitreid korgi ja seadme kaela sisemuse pesemiseks, lastes pesuvedelikul seadmesse voolata. Seade suletakse taas korgiga ning seda loksutatakse ja pööratakse 30 sekundi jooksul korduvalt ümber. Kui punktis 6.2.7 ei kasutata tsentrifuugimist, ei tohi loksutada liiga tugevalt.6.2.7. Seadmel lastakse seista, kuni pealmine vedelikukiht on selginenud ja selgelt alumisest veekihist eraldunud. Teise võimalusena viiakse eraldamine läbi, kasutades sobivat tsentrifuugi (5.7).Märkus:Kui tsentrifuugi ajamiks ei ole kolmefaasiline mootor, võib esineda sädemeid ning tuleb hoolt kanda, et ei toimuks plahvatust või süttimist eetriaurude tõttu, mis võivad pärineda näiteks purunenud torust.6.2.8. Kork eemaldatakse ning pestakse seda ja seadme kaela sisepinda segasolvendiga (4.5), lastes pesuvedelikul seadmesse voolata. Ettevaatlikult viiakse pealmisest vedelikukihist dekanteerimise või sifooni (5.7) abil nii palju kui võimalik ettevalmistatud kolbi (6.2.1).Märkus:Kui sifooni ei kasutata, võib vajalikuks osutuda mõningase koguse vee lisamine, et tõsta dekanteerimise hõlbustamiseks vedelike eralduspiiri.6.2.9. Mõne milliliitri segasolvendiga (4.5) loputatakse kas seadme kaela seest ja väljast või sifooni otsa ja alumist osa. Seadme välispinnalt pärinev pesuvedelik lastakse voolata kolbi, kaela sisepinnalt ning sifoonilt pärinev pesuvedelik lastakse voolata ekstraktsiooniseadmesse.6.2.10. Tehakse teine ekstraktsioon, korrates protseduuri 6.2.5 kuni 6.2.9 (k.a), kuid kasutades ainult 15 ml dietüüleetrit ja 15 ml petrooleetrit.6.2.11. Tehakse kolmas ekstraktsioon, korrates protseduuri 6.2.10, kuid jättes ära viimase pesemise (6.2.9).Märkus:Kui analüüsitakse lõssipulbri proove, ei ole kolmas ekstraktsioon kohustuslik.6.2.12. Ettevaatlikult aurustatakse või destilleeritakse nii palju solventi pealt ära (k.a. etanool) kui võimalik. Kui kolb on väikese mahuga, on vaja peale iga ekstraktsiooni osa solventi eelpoolkirjeldatud moel eemaldada.6.2.13. Kui ei ole enam märgatavat solvendilõhna, asetatakse kolb külili kuivatuskappi ja kuumutatakse tund aega.6.2.14. Kolb võetakse kuivatuskapist välja, lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini nagu varem (6.2.1) ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.6.2.15. Korratakse punkte 6.2.13 ja 6.2.14 kuumutamisperioodidega 30 kuni 60 minutit, kuni kahel järjestikusel kaalumisel saadud masside vahe on alla 0,5 mg või kuni mass tõusma hakkab. Kui mass tõuseb, kasutatakse arvutustes (7.1) väikseimat saadud massinäitu. Kaalumise lõpptulemus pannakse kirja massina M1 grammides.6.2.16. Lisatakse 15 kuni 25 ml petrooleetrit veendumaks, et ekstraheeritud materjal on täielikult lahustuv. Soojendatakse kergelt ja loksutatakse solventi ringi, kuni kogu rasv on lahustunud.6.2.16.1. Kui ekstraheeritud aine on petrooleetris täielikult lahustuv, on rasva mass punktide 6.2.1 ja 6.2.15 kohaselt määratud kaalude vahe.6.2.16.2. Kui leitakse lahustumatut ainet või kahtlustatakse selle olemasolu, ekstraheeritakse rasv kolvist korduvate sooja petrooleetriga pesemistega täielikult, lastes lahustumatul ainel enne iga dekanteerimist settida. Kaela väliskülge pestakse kolm korda.Kolbi kuumutatakse, pannakse üheks tunniks külili kuivatuskappi, lastakse seejärel jahtuda kaaluruumi temperatuurini nagu enne (6.2.1) ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega. Rasva mass on punkti 6.2.15 kohaselt määratud ja nüüd määratud masside vahe.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. ArvutusmeetodEkstraheeritud rasva mass grammides on:-B1 - B2ja rasvasisaldus väljendatuna massiprotsentides proovi massist on:-× 100kus:M1 = kolvi M mass grammides peale punkti 6.2.15;M2 = kolvi M mass grammides peale punkti 6.2.1, või lahustumatu aine esinemise või esinemiskahtluse korral peale punkti 6.2.16.2;B1 = pimekatsel kolvi B mass grammides peale punkti 6.2.15;B2 = kolvi B mass grammides peale punkti 6.2.1 või lahustumatu aine esinemise või esinemiskahtluse korral peale punkti 6.2.16.2;S = kasutatud proovi mass grammides.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,2 grammi rasvasisalduse võrra 100 grammi proovi kohta, v.a kooritud piimapulbri puhul, mille puhul erinevus ei tohi olla suurem kui 0,1 g rasva 100 grammi proovi kohta.5. MEETOD: SAHHAROOSISISALDUSE MÄÄRAMINE KONDENSPIIMADES(POLARIMEETRILINE MEETOD)1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata sahharoosisisalduse:- magustatud kondenspiimas,- magustatud madala rasvasisaldusega kondenspiimas,- magustatud kondenslõssis.Proovid ei tohi sisaldada invertsuhkrut.2. MÄÄRATLUSSahharoosisisaldus magustatud kondenseeritud piimatoodetes: käesoleva meetodiga leitud sahharoosisisaldus.3. PÕHIMÕTEMeetod põhineb Clerget’ inversiooni põhimõttel – proovi ettevaatlikul töötlemisel happega, mille tulemusel sahharoos hüdrolüüsub täielikult ning laktoos ja teised suhkrud peaaegu üldse mitte. Sahharoosisisaldus leitakse lahuse optilise aktiivsuse muutusest.Valmistatakse proovi selge laktoosi mutarotatsioonita filtraat, töödeldes lahust ammoniaagiga, järgnevalt lahuse neutraliseerimise ning tsinkatsetaadi- ja kaaliumheksatsüanoferraat(II)lahuste järjestikuse lisamisega selitamisega.Osas filtraadist hüdrolüüsitakse sahharoos kirjeldatud moel.Sahharoosisisaldus arvutatakse vastavaid valemeid kasutades filtraadi optilisest aktiivsusest enne ja peale inversiooni.4. REAKTIIVID4.1. 1 M tsinkatsetaadi lahus: 21,9 g kristalset tsinkatsetaatdihüdraati Zn(C2H3O3)2·2H2O lahustatakse 3 ml jää-äädikhappes, lahus viiakse veega ruumalani 100 ml.4.2. 0,25 M kaaliumheksatsüanoferraat(II)lahus: 10,6 g kristalset kaaliumheksatsüanoferraat(II)trihüdraati K4[Fe(CN)6]· 3H2O lahustatakse vees ja lisatakse vett ruumalani 100 ml.4.3. Vesinikkloriidhappe lahus, 6,35 ± 0,20 M (20–22 %) või 5,0 ± 0,2 M (16–18 %).4.4. Ammoniaagilahus, 2,0 ± 0,2 M (3,5 %).4.5. Äädikhappelahus, 2,0 ± 0,2 M (12 %).4.6. Broomtümoolsinise indikaatorlahus (0,01 g/cm3) etanoolis.5. SEADMED5.1. Kaalud, tundlikkusega 10 mg.5.2. Polarimeetri küvett, 2 dm, täpselt kalibreeritud pikkusega.5.3. Polarimeeter või sahharimeeter:a) Naatriumilambi või rohelise elavhõbedalambi valgusega (elavhõbedaaurulamp prismaga või spetsiaalse Wratten Screen No 77 A-ga), polarimeeter, mida loetakse täpsusega vähemalt 0,05 nurgakraadi.b) Rahvusvahelise suhkruskaalaga sahharimeeter, mis kasutab kas nähtavat valgust, mis läbib 15 mm 6 % kaaliumdikromaadilahusest filtri või naatriumlambi valgust, ning mida loetakse täpsusega vähemalt 0,1° rahvusvahelisel suhkruskaalal.5.4. Vesivann, mis on reguleeritud temperatuurile 60 °C ± 1 °C.6. TÖÖ KÄIK6.1. KontrollkatseTöö käigu, reaktiivide ja aparatuuri standardiseerimiseks viiakse kahe paralleelkatsega läbi kontrollkatse, kus kasutatakse segu 100 g piimast ja 18 g puhtast sahharoosist või 110 g lõssist ja 18 g puhtast sahharoosist, mis mõlemad vastavad 40 grammile 45 % suhkrusisaldusega kondenspiimale. Arvutatakse suhkrusisaldus, kasutades punktis 7 toodud valemit ja asendades M, F ja P valemis 1 vastavalt võetud piimakogusega ja selle piima rasva- ja valgusisaldusega, ning valemis 2 M väärtusega 40,00. Leitud väärtuste keskmine ei tohi erineda väärtusest 45 % rohkem kui 0,2 % võrra.6.2. Määramine6.2.1. 100 ml keeduklaasi kaalutakse 10 mg täpsusega umbes 40 g hästisegatud proovi. Lisatakse 50 ml kuuma vett (80 kuni 90 °C) ja segatakse põhjalikult.6.2.2. Segu viiakse kvantitatiivselt 200 ml mõõtkolbi ja loputatakse keeduklaasi järjestikuste koguste 60 °C juures oleva veega, kuni koguruumala on 120 kuni 150 ml. Segatakse ja lastakse jahtuda toatemperatuurini.6.2.3. Lisatakse 5 ml lahjendatud ammoniaagilahust (4.4). Segatakse ja lastakse 15 minutit seista.6.2.4. Ammoniaak neutraliseeritakse vastava koguse lahjendatud äädikhappelahuse (4.5) lisamisega. Täpne vajaminev kogus milliliitrites määratakse eelneva ammoniaagilahuse tiitrimisega, kasutades indikaatorina broomtümoolsinist (4.6). Segatakse.6.2.5. Ettevaatlikult, kaldasendis kolbi ringjalt loksutades, lisatakse 12,5 ml tsinkatsetaadilahust (4.1).6.2.6. Analoogselt tsinkatsetaadilahusega lisatakse 12,5 ml kaaliumheksatsüanoferraadilahust (4.2).6.2.7. Kolvi sisu viiakse temperatuurile 20 °C ja täidetakse 200 ml kriipsuni 20 °C juures oleva veega.Märkus:Kõigis senikirjeldatud protseduurides pidanuks vee ja reaktiivide lisamised olema läbi viidud, vältides õhumullide teket, ja nende segamised läbi viidud kolvi ringjalt liigutamise, mitte raputamisega. Kui enne ruumala viimist 200 milliliitrini leitakse õhumulle, võib nende eemaldamiseks kolvi ajutiselt vaakumpumba külge ühendada ja kolbi ringi keerutada.6.2.8. Kolb suletakse kuiva korgiga ja segatakse tugeva loksutamisega läbi.6.2.9. Lastakse mõned minutid seista ja filtreeritakse läbi kuiva filterpaberi, jättes esimesed 25 ml filtraati kõrvale.6.2.10. Algne polarisatsioon: määratakse filtraadi optiline aktiivsus temperatuuril 20 °C ± 1 °C.6.2.11. Inversioon: 40 ml eelpool saadud filtraati pipeteeritakse 50 ml mõõtkolbi. Lisatakse 6,0 ml 6,35 M vesinikkloriidhapet või 7,5 ml 5,0 M vesinikkloriidhapet (4.3).Kolb pannakse 15 minutiks 60 °C vesivannile, veendudes, et kogu kolvi kumer osa on allpool veepinda. Esimese viie minuti jooksul segatakse kolbi ringjate liigutustega, selle aja jooksul peaks kolvi sisu olema omandanud vanni temperatuuri. Jahutatakse temperatuurini 20 °C ja täidetakse kriipsuni 20 °C juures oleva veega. Segatakse ja lastakse sellel temperatuuril tund aega seista.6.2.12. Polarisatsioon peale inversiooniMääratakse temperatuuril 20 °C ± 1 °C inversiooni läbi teinud lahuse optiline aktiivsus. (Kui polarimeetri küvetis oleva vedeliku temperatuur T erineb mõõtmise ajal etteantust rohkem kui 0,2 °C võrra, tuleb rakendada punktis 7.2 osutatud temperatuuriparandust).7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. ArvutusmeetodSahharoosisisaldus arvutatakse järgmiste valemite abil:1) v =M1001,08 F +1,55 P2) S =××%kus:S = sahharoosisisaldus;M = proovi mass grammides;F = proovi rasvasisaldus grammides;P = proovi valgusisaldus (N×6,38);V = ruumala, milleni proov enne filtreerimist lahjendatakse;v = ruumalaparandus milliliitrites, arvestamaks selitamise käigus tekkinud sadet;D = algne polarisatsioon (polarisatsioon enne inversiooni);I = polarimeetri näit peale inversiooni;L = polarimeetri küveti pikkus detsimeetrites;Q = inversioonifaktor, mille väärtused on toodud allpool.Märkus:a) Kui kaalutakse täpselt 40,00 g kondenspiima ja kasutatakse naatriumlambi valgust, nurgakraade ja 2 dm polarimeetri küvetti temperatuuril 20 °C ± 1 °C, võib tavalise kondenspiima sahharoosisisalduse arvutada järgmisest valemist:S =×2,833 - 0,00612 F - 0,00878 Pb) Kui inversiooni läbiteinud lahuse polarisatsiooni mõõdetakse mingil muul temperatuuril kui 20 °C, tuleks arvud läbi korrutada väärtusega:(1 +.7.2. Inversioonifaktori Q väärtusedJärgnevad valemid annavad täpsed Q väärtused mitmesuguste valgusallikate jaoks, koos kontsentratsiooni- ja temperatuuriparandustega:Naatriumlambivalgus ja polarimeeter nurgakraadidega:Q = 0,8825 + 0,0006 (C – 9) – 0,0033 (T – 20)Roheline elavhõbedalambi valgus ja polarimeeter nurgakraadidega:Q = 1,0392 + 0,0007 (C – 9) – 0,0039 (T – 20)Valge valgus dikromaatfiltriga ja sahharimeeter rahvusvahelise suhkruskaala kraadidega:Q = 2,549 + 0,0017 (C – 9) – 0,0095 (T – 20)Eeltoodud valemites:C = lahuse üldsuhkru protsendiline sisaldus eripöörangu järgi pärast inversiooni;T = lahuse temperatuur polarimeetri näidu lugemise ajal pärast inversiooni.Märkus 1:Üldsuhkru protsendilise sisalduse C lahuses pärast inversiooni võib arvutada otse näidust ja selle muutusest inversioonil, võttes arvesse sahharoosi, laktoosi ja invertsuhkru eripöörangu tavalisi väärtusi.Parandus 0,0006 (C – 9) jne on õige ainult juhul, kui C on ligikaudu 9. Tavalise kondenspiima puhul, kus C on lähedane üheksale, võib selle paranduse jätta arvestamata.Märkus 2:Temperatuurikõikumine 1 °C võrra temperatuuril 20 °C muudab algse lahuse mõõtmisel tulemust vähe, kuid invertlahuse mõõtmisel muudab juba 0,2 °C suurune kõikumine vajalikuks temperatuuriparanduse rakendamise. Parandus – 0,0033 (T – 20) jne on täpne ainult vahemikus 18 kuni 22 °C.7.3. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,3 grammi sahharoosi võrra 100 grammi kondenspiima kohta.6. MEETOD: PIIMHAPPE- JA LAKTAATIDESISALDUSE MÄÄRAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata piimhappe- ja laktaatidesisalduse väljendatuna piimhappesisaldusena:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris,- piimapulbris,- madala rasvasisaldusega piimapulbris,- lõssipulbris.2. MÄÄRATLUSPiimapulbrite piimhappe- ja laktaatidesisaldus: käesoleva meetodiga määratud piimhappe- ja laktaatidesisalduse väljendatuna piimhappesisaldusena.3. PÕHIMÕTEProovi lahusest eraldatakse vasksulfaadi ja kaltsiumhüdroksiidi lisamise ja järgneva filtreerimisega üheaegselt nii rasv, valk kui laktoos.Filtraadis olevad laktaadid ja piimhape viiakse kontsentreeritud väävelhappe abil vask(II)sulfaadi juuresolekul atseetaldehüüdiks.Piimhappesisaldus määratakse kolorimeetriliselt, kasutades p-hüdroksüdifenüüli.Piimhappe- ja laktaatidesisaldus väljendatakse piimhappesisaldusena milligrammides 100 g rasvata kuivaine kohta.4. REAKTIIVID4.1. Vask(II)sulfaadilahus: 250 g vask(II)sulfaati (CuSO4· 5H2O) lahustatakse vees ja lahuse ruumala viiakse veega 1000 milliliitrini.4.2. Kaltsiumhüdroksiidisuspensioon.4.2.1. 300 g kaltsiumhüdroksiidi (Ca(OH)2) peenestatakse uhmris koos veega, mida kasutatakse kokku 900 ml. Suspensioon tuleks valmistada vahetult enne kasutamist.4.2.2. Kaltsiumhüdroksiidisuspensioon: 300 g kaltsiumhüdroksiidi (Ca(OH)2) peenestatakse uhmris koos veega, mida kasutatakse kokku 1400 ml. Suspensioon tuleks valmistada vahetult enne kasutamist.4.3. Väävelhappe ja vask(II)sulfaadi lahus: 300 ml väävelhappele (95,9–97,0 % (massiprotsent) H2SO4) lisatakse 0,5 ml vask(II)sulfaadilahust (4.1).4.4. p-hüdroksüdifenüüli (C6H5C6H4OH) lahus: 0,75 g p-hüdroksüdifenüüli lahustatakse loksutades ja kergelt soojendades 5 ml naatriumhüdroksiidi vesilahuses, mis sisaldab 100 ml kohta 5 g NaOH. Lahuse ruumala viiakse mõõtkolvis 50 milliliitrini. Lahust säilitatakse pruunis klaaspudelis pimedas ja jahedas kohas. Värvuse muutuse või hägususe esinemisel ei tohi lahust kasutada. Maksimaalne säilivusaeg 72 tundi.4.5. Piimhappe standardlahus: vahetult enne kasutamist lahustatakse 0,1067 g liitiumlaktaati (CH3CHOHCOOLi) vees ja viiakse lahuse ruumala mõõtkolvis 1000 milliliitrini. 1 ml antud lahust vastab 0,1 mg piimhappele.4.6. Standardne taastatud piim: analüüsitakse mitut kõrgekvaliteedilise piimapulbri proovi. Kalibratsioonikõvera saamiseks valitakse madalaima piimhappesisaldusega proov piimhappesisaldusega alla 30 mg 100 g rasvata piimakuivaine kohta. Järgitakse punktides 6.2.1 ja 6.2.2 kirjeldatud töö käiku.5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Spektrofotomeeter, mis sobib mõõtmisteks lainepikkusel 570 nm.5.3. Vesivann temperatuuriga 30 °C ± 2 °C.5.4. Uhmer ja uhmrinui.5.5. Filterpaber (Schleicher and Schull 595, Whatman 1 või samaväärne).5.6. Katseklaasid, Pyrex’ist või samaväärsed (mõõtudega 25 × 150 mm).Märkus:Kõik klaasnõud peavad olema täiuslikult puhtad ja kasutatakse ainult käesolevas määramises. Sademejääke sisaldavaid klaasnõusid loputatakse enne pesemist kontsentreeritud vesinikkloriidhappega.6. TÖÖ KÄIK6.1. PimekatseViiakse läbi pimekatse, viies 30 ml vett 50 ml mõõtsilindrisse ja töödeldes seda punktides 6.2.4 kuni 6.2.11 (k.a) kirjeldatu kohaselt. Kui pimekatsel vee suhtes mõõtmisel saadud tulemus ületab 20 mg piimhappega ekvivalentse koguse 100 g rasvata kuivaine kohta, tuleb reaktiive kontrollida ja saastunud reaktiiv või reaktiivid puhastada või asendada. Pimekatse viiakse läbi samaaegselt proovi analüüsiga.6.2. MääramineMärkus:Vältida tuleb lisandite, eriti higi ja sülje sattumist proovi.6.2.1. Määratakse proovi rasvavaba kuivainesisaldus (a), lahutades 100-st meetodi 4 abil leitud rasvasisalduse ja meetodi 2 abil leitud niiskusesisalduse.6.2.2. Täpsusega 0,1 g kaalutakse välja proovikogusg. Proovikogus lisatakse 100 milliliitrile veele ja segatakse põhjalikult.6.2.3. Saadud lahusest pipeteeritakse 5 ml 50 ml mõõtsilindrisse ja lahjendatakse veega ruumalani umbes 30 ml.6.2.4. Pidevalt loksutades lisatakse aeglaselt 5 ml vask(II)sulfaadi lahust (4.1) ja lastakse seista 10 minutit.6.2.5. Pidevalt loksutades lisatakse aeglaselt 5 ml kaltsiumhüdroksiidisuspensiooni (4.2.1) või 10 ml kaltsiumhüdroksiidisuspensiooni (4.2.2).6.2.6. Lahuse ruumala viiakse veega 50 milliliitrini, loksutatakse tugevalt, lastakse 10 minutit seista ja filtreeritakse. Filtraadi esimene osa jäetakse kõrvale.6.2.7. 1 ml filtraati pipeteeritakse katseklaasi (5.6).6.2.8. Katseklaasi lisatakse büreti või gradueeritud pipeti abil 6,0 ml väävelhappe ja vask(II)sulfaadi lahust (4.3). Segatakse.6.2.9. Kuumutatakse keeval veevannil 5 minutit. Jahutatakse voolava vee all toatemperatuurini.6.2.10. Lisatakse 2 tilka p-hüdroksüdifenüülreaktiivi (4.4) ja loksutatakse tugevalt, et reaktiiv vedelikus ühtlaselt jaotuks. Katseklaas pannakse 15 minutiks temperatuuril 30 °C ± 2 °C olevale veevannile, aeg-ajalt katseklaasi loksutades.6.2.11. Katseklaas pannakse 90 sekundiks keevale veevannile. Seejärel jahutatakse ta voolava vee all toatemperatuurini.6.2.12. Kolme tunni jooksul mõõdetakse optiline tihedus pimekatse (6.1) suhtes punktis 5.2 märgitud lainepikkusel.6.2.13. Kui optiline tihedus ületab kõrgeimat punkti kalibratsioonikõveral, korratakse katset sobiva lahjendusega punkti 6.2.6 kohaselt saadud filtraadist.6.3. Standardi ettevalmistamine6.3.1. Viide 50 ml mõõtsilindrisse pipeteeritakse 5 ml standardset taastatud piima (4.6). Silindritesse pipeteeritakse seejärel vastavalt 0, 1, 2, 3 ja 4 ml standardlahust (4.5) nii, et saadakse standardlahuste vahemik, mis vastab 0, 20, 40, 60 ja 80 mg lisatud piimhappele 100 g kuivpiima rasvata kuivaine kohta.6.3.2. Lahused lahjendatakse veega ruumalani umbes 30 ml ja töödeldakse punktides 6.2.4 kuni 6.2.11 kirjeldatu kohaselt.6.3.3. Standardite (6.3.1) optilised tihedused mõõdetakse pimekatse (6.1) suhtes punktis 5.2 märgitud lainepikkusel. Joonistatakse diagramm optiline tihedus versus punktis 6.3.1 antud lisatud piimhappe kogused, st. 0, 20, 40, 60 ja 80 mg 100 g kuivpiima rasvata kuivaine kohta. Punktidest tõmmatakse läbi nendega võimalikult hästi sobiv sirge ja joonistatakse kalibratsioonikõver, liigutades sirget paralleelselt iseendaga nii, et ta läbib algpunkti.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. ArvutusmeetodPunktis 6.2.12 või 6.2.13 leitud optiline tihedus viiakse standardkõvera abil üle piimhappekoguseks 100 g proovi rasvata kuivaine kohta. Kui filtraati lahjendati vastavalt punktile 6.2.13, korrutatakse saadud tulemus lahjendusteguriga.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi piimhappesisaldusteni 80 mg erineda rohkem kui 8 milligrammi piimhappesisalduse võrra 100 grammi rasvata kuivaine kohta. Suuremate väärtuste puhul ei tohi erinevus ületada 10 protsenti väikseimast leitud väärtusest.7. MEETOD: FOSFATAASI AKTIIVSUSE MÄÄRAMINE(SANDERSI JA SAGERI MODIFITSEERITUD MEETOD)1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata fosfataasi aktiivsuse:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris,- piimapulbris,- madala rasvasisaldusega piimapulbris,- lõssipulbris.2. MÄÄRATLUSFosfataasi aktiivsus kuivpiimatoodetes on aktiivse aluselise fosfataasi sisalduse mõõt. See väljendatakse mikrogrammides fenoolis, mis vabaneb allpool kirjeldatud protsessis kontsentraadist segatud piimaga.3. PÕHIMÕTEPulbriliste piimatoodete fosfataasi aktiivsus määratakse fosfataasi võime järgi vabastada dinaatriumfenüülfosfaadist fenooli. Ettenähtud tingimustel vabaneva fenooli hulk määratakse Gibbsi reaktiivi mõjul tekkiva värvi spektrofotomeetrilisel mõõtmisel.4. REAKTIIVID4.1. Lahus ABaariumboraathüdroksiidpuhver: temperatuuril 20 °C pH 10,6 ± 0,1.25,0 g baariumhüdroksiidi (Ba(OH)2· 8H2O) lahustatakse vees ja lahuse ruumala viiakse 500 milliliitrini.11,0 g boorhapet (H3BO3) lahustatakse vees ja lahuse ruumala viiakse 500 milliliitrini.Mõlemad lahused soojendatakse temperatuurini 50°C ja segatakse kokku.Loksutatakse ja jahutatakse segu toatemperatuurini.pH reguleeritakse baariumhüdroksiidiga väärtuseni 10,6 ± 0,1, filtreeritakse.Lahust säilitatakse tihedalt suletud mahutis.Enne tarvitamist lahjendatakse puhvrit veega vahekorras 1 : 1.4.2. Lahus B:Värviilmutuspuhver.Vees lahustatakse 6,0 g naatriummetaboraati (NaBO2) (või 12,6 g tetrahüdraati NaBO2 · 4H2O) ja 20,0 g naatriumkloriidi (NaCl) ja viiakse ruumala 1000 milliliitrini.4.3. Lahus C:Puhversubstraatlahus.4.3.1. 0,5 g dinaatriumfenüülfosfaati (Na2C6H3PO4 · 2H2O) lahustatakse 4,5 ml lahuses B (4.2). Lisatakse 2 tilka lahust E (4.5) ja lastakse 30 minutit seista. Värv ekstraheeritakse 2,5 ml butanooliga (4.10). Vajaduse korral korratakse värviekstraktsiooni. Peale eraldamist jäetakse butanool kõrvale. Lahust võib säilitada külmikus mitu päeva. Värvi ilmutamist ja ekstraheerimist korratakse veelkord enne kasutamist.4.3.2. 1 ml sellest lahusest pipeteeritakse 100 ml mõõtkolbi ja kolb täidetakse lahusega A kriipsuni. Puhverlahus valmistatakse vahetult enne kasutamist.4.4. Lahus D:Sadesti.3,0 g tsinksulfaati (ZnSO4· 7H2O) ja 0,6 g vask(II)sulfaati (CuSO4·5H2O) lahustatakse vees ning lahuse ruumala viiakse veega 100 milliliitrini.4.5. Lahus E:Gibbsi reaktiiv10 ml 96 % etanoolis lahustatakse 0,040 g 2,6-dibromokinoon-1,4-kloroimiidi (O · C6H2Br2 · NCl). Lahust säilitatakse külmikus tumedas klaaspudelis. Värvuse muutuse esinemisel jäetakse reaktiiv kõrvale.4.6. Värvilahjenduspuhver10 ml lahust B (4.2) – värviilmutuspuhvrit – lahjendatakse veega ruumalani 100 ml.4.7. Vasksulfaadi lahusVees lahustatakse 0,05 g vask(II)sulfaati (CuSO4 · 5H2O) ja viiakse ruumala veega 100 milliliitrini.4.8. Fenooli standardlahusVees lahustatakse 0,200 ± 0,001 g puhast fenooli ja viiakse ruumala mõõtkolvis veega 100 milliliitrini. Lahust võib külmikus säilitada mitu kuud. 10 ml sellest lahusest lahjendatakse veega 100 milliliitrini. Lahjendatud lahus sisaldab 1 ml kohta 200 μg fenooli ja seda võib kasutada lahjemate lahuste valmistamisel.4.9. Keedetud destilleeritud vesi.4.10. n-Butanool.5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Vesivann, mis on reguleeritud temperatuurile 37 °C ± 1 °C.5.3. Spektrofotomeeter, mis sobib mõõtmisteks lainepikkusel 610 nm.5.4. Filterpaber (Schleicher and Schull 597, Whatman 42 või samaväärne).5.5. Vesivann, mis on reguleeritud temperatuurile 100 °C.5.6. Alumiiniumfoolium.6. TÖÖ KÄIKEttevaatusabinõud:1. Vältida tuleb otsest päikesevalgust.2. Kõik klaasnõud, korgid ja ainete eemaldamisvahendid peavad olema täiuslikult puhtad. Soovitav on neid veega loputada ja keeta või auruga töödelda.3. Vältida tuleb plastikmaterjale (näiteks korgid), kuna nad võivad sisaldada fenoole.4. Sülg sisaldab fosfataasi, seetõttu tuleb hoolikalt hoiduda saastamisest süljega.6.1. Proovi ettevalmistamine6.1.1. 10 g proovi kaalutakse 0,1 g täpsusega ja lahustatakse 90 ml vees. Pulbri lahustamisel ei tohi temperatuur mingil juhul ületada 35 °C.6.2. Määramine6.2.1. Mõlemasse katseklaasi viiakse 1 ml kontsentraadist lahjendatud piima, mis on valmistatud punktis 6.1.1 kirjeldatu kohaselt.6.2.2. Üht katseklaasi kuumutatakse keeval vesivannil 2 minutit. Katseklaas ja vesivann (5.5) või näiteks keeduklaas kaetakse alumiiniumfooliumiga, et tagada katseklaasi kuumutamine kogu katseklaasi ulatuses. Seejärel jahutatakse katseklaas külmas vees toatemperatuurini. Katseklaas on kasutamiseks pimekatsena. Kõigis järgnevates operatsioonides käsitletakse mõlemat katseklaasi ühtemoodi.6.2.3. Lisatakse 10 ml lahust C (4.3.2). Segatakse ja pannakse katseklaas temperatuuri 37 °C ± 1 °C juures olevale vesivannile (5.2).6.2.4. Lastakse perioodiliselt segades vesivannil 60 minutit inkubeeruda.6.2.5. Katseklaasid viiakse koheselt üle keevale vesivannile (5.5) ja kuumutatakse kaks minutit; seejärel jahutatakse nad külmas vees toatemperatuurini.6.2.6. Lisatakse 1 ml lahust D (4.4), segatakse ja filtreeritakse läbi kuiva filterpaberi, jättes kõrvale esimese läbijooksu kuni selge filtraadi saamiseni.6.2.7. Kummastki filtraadist pannakse 5 ml katseklaasidesse, lisatakse 5 ml lahust B (4.2) ja 0,1 ml lahust E (4.5) ja segatakse.6.2.8. Värvusel lastakse tekkida 30 minutit toatemperatuuril, vältides otsest päikesevalgust.6.2.9. Mõõdetakse punktis 5.3 toodud lainepikkusel proovilahuse optiline tihedus pimekatse suhtes.6.2.10. Määramist korratakse, kui lahuse optiline tihedus ületab punkti 7 kohaselt valmistatud 20 μg fenooliga standardlahuse oma.Nimetatud piiri ületamisel lahjendatakse sobiv kogus punkti 6.1.1 kohaselt kontsentraadist lahjendatud piima sobiva koguse punkti 6.2.2 kohaselt olemasoleva fosfataasi inaktiveerimiseks hoolikalt läbikeedetud piimaga.7. STANDARDKÕVERA SAAMINE7.1. Nelja 100 ml mõõtkolbi pipeteeritakse 1, 3, 5 ja 10 ml punkti 4.8 kohaselt lahjendatud standardlahust ja täidetakse kolvid veega kriipsuni; lahjendused sisaldavad vastavalt 2, 6, 10 ja 20 μg fenooli ühes milliliitris.7.2. Katseklaasidesse pipeteeritakse kas 1 ml vett või 1 ml igast standardlahusest (7.1) saamaks prooviseeriat fenoolisisaldustega 0 (1 ml veega pimekatsel saadud väärtus), 2, 6, 10 ja 20 μg fenooli.7.3. Igasse katseklaasi pipeteeritakse üksteise järel 1 ml vask(II)sulfaadilahust (4.7), 5 ml värvilahjenduspuhverlahust (4.6), 3 ml vett ja 0,1 ml lahust E (4.5). Segatakse.7.4. Katseklaasid jäetakse 30 minutiks toatemperatuurile seisma, vältides otsesest päikesevalgust.7.5. Iga katseklaasis oleva lahusega mõõdetakse punktis 5.3 osutatud lainepikkusel neeldumine pimekatsel saadud väärtuse suhtes.7.6. Joonistatakse standardkõver neelduvus versus fenoolisisaldus mikrogrammides vastavalt punktile 7.2.8. TULEMUSTE ESITAMINE8.1. Arvutused8.1.1. Punkti 6.2.9 kohaselt saadud tulemused viiakse standardkõvera põhjal üle fenoolikogusteks mikrogammides.8.1.2. Arvutatakse fosfataasi aktiivsus väljendatuna fenoolikoguses mikrogrammides 1 ml kontsentraadist lahjendatud piima kohta, kasutades valemit:fosfataasi aktiivsus = 2,4 × P,kus P = fenoolikogus mikrogrammides vastavalt punktile 8.1.1.8.1.3. Kui osutus vajalikuks lahjendamine vastavalt punktile 6.2.10, korrutatakse punkti 8.1.2 kohaselt saadud tulemus lahjendusteguriga.8.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi ületada 2 μg vabanenud fenooli 1 ml kontsentraadist segatud piima kohta.8. MEETOD: FOSFATAASI AKTIIVSUSE MÄÄRAMINE(ASCHAFFENBURGI JA MÜLLENI MEETOD)1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata fosfataasi aktiivsuse:- kõrge rasvasisaldusega piimapulbris,- täispiimapulbris,- osaliselt kooritud piima pulbris,- kooritud piima pulbris.2. MÄÄRATLUSFosfataasi aktiivsus pulbrilistes piimatoodetes on aktiivse aluselise fosfataasi sisalduse mõõt. See väljendatakse mikrogrammides p-nitrofenoolis, mis kirjeldatud tingimustel vabaneb kontsentraadist lahjendatud proovis.3. PÕHIMÕTEKontsentraadist lahjendatud proovi lahjendatakse puhversubstraadiga pH-ga 10,2 ja inkubeeritakse 2 tundi temperatuuril 37 °C. Neil tingimustel vabastab kogu proovis olev aluseline fosfataas lisatavast p-nitrofenüülfosfaadist p-nitrofenooli. Vabanenud p-nitrofenooli kogus määratakse otsesel võrdlemisel standardvärviklaasidega lihtsas komparaatoris, kasutades peegeldunud valgust.4. REAKTIIVID4.1. Naatriumkarbonaat-vesinikkarbonaatpuhverlahus3,5 g veevaba naatriumkarbonaati ja 1,5 g naatriumvesinikkarbonaati lahustatakse vees ja lahjendatakse mõõtkolvis veega 1000 milliliitrini.4.2. Puhversubstraat.1,5 g dinaatrium-p-nitrofenüülfosfaati lahustatakse naatriumkarbonaat-vesinikkarbonaatpuhvris (4.1) ja lahuse ruumala viiakse mõõtkolvis puhvriga (4.1) 1000 milliliitrini. Kõnealune lahus säilib püsivana külmikus (4 °C) kuni üks kuu, kuid tuleb teha selliselt säilitatud lahuse värvustest (vt ettevaatusabinõud punkt 3).4.3. Selituslahused4.3.1. Tsinksulfaadilahus30,0 g tsinksulfaati (ZnSO4) lahustatakse vees ja lahuse ruumala viiakse mõõtkolvis veega 100 milliliitrini.4.3.2. Kaaliumheksatsüanoferraat(II)lahus17,2 g kaaliumheksatsüanoferraat(II)trihüdraati K4[Fe(CN)6] · 3H2O lahustatakse vees ja lahuse ruumala viiakse mõõtkolvis veega 1000 milliliitrini.5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Vesivann, mis on reguleeritud temperatuurile 37 °C ± 1 °C.5.3. Komparaator, spetsiaalse standardvärvi klaasidega kettaga, kalibreeritud mikrogrammide p-nitrofenooli järgi milliliitri piima kohta, kahe 25 mm mõõterakuga6. TÖÖ KÄIKEttevaatusabinõud:1. Peale kasutamist tuleb katseklaasid tühjendada, veega loputada, pesta kuuma leeliselist detergenti sisaldava veega ja seejärel puhta kuuma kraaniveega põhjalikult loputada. Seejärel tuleb nad veega loputada ja enne kasutamist kuivatada.Pipetid tuleb kohe peale kasutamist põhjalikult külma kraaniveega üle loputada, seejärel veega loputada ja enne kasutamist kuivatada.2. Katseklaasi korgid tuleb kohe peale kasutamist põhjalikult kuuma kraaniveega üle loputada, seejärel 2 minutit vee sees keeta.3. Puhversubstraatlahus peaks külmikus 4 °C või madalama temperatuuri juures säilima stabiilsena vähemalt 1 kuu. Vähemgi ebastabiilsus on märgatav kollase värvuse tekkest. Ehkki määramine viiakse läbi alati keedetud võrdlussaaduse suhtes, mis sisaldab sama puhversubstraatlahust, on soovitatav mitte kasutada lahust, mis annab komparaatoris 25 mm mõõterakus 25 mm destilleeritud veega mõõteraku suhtes mõõtmisel suurema tulemuse kui 10 μg.4. Iga proovi jaoks tarvitatakse eraldi pipetti ja hoidutakse sülje sattumisest pipetti.5. Katsematerjalid ei tohi kokku puutuda otsese päikesevalgusega.6.1. Proovi ettevalmistamine10 g pulbrit lahustatakse 90 ml vees. Pulbri lahustamisel kasutatav temperatuur ei tohi ületada 35 °C.6.2. Määramine6.2.1. 15 ml puhversubstraati (4.2) pipeteeritakse puhtasse kuiva katseklaasi, lisades 2 ml uuritavat kontsentraadist lahjendatud proovi (6.1). Katseklaas suletakse, segatakse kummulipööramistega läbi ja pannakse temperatuuril 37 °C olevale vesivannile (5.2).6.2.2. Samaaegselt pannakse vesivannile kontrollkatseklaas, mis sisaldab 15 ml puhversubstraati ja 2 ml uuritavale proovile sarnast keedetud taastatud proovi.6.2.3. 2 tunni pärast võetakse mõlemad katseklaasid vesivannilt, lisatakse 0,5 ml tsinksulfaatsadestajat (4.3.1), suletakse katseklaas, loksutatakse tugevalt ja lastakse 3 minutit seista. Lisatakse 0,5 ml kaaliumheksatsüanoferraat(II)lahust (4.3.2), segatakse põhjalikult ja filtreeritakse läbi volditud filterpaberi (5.4), kogudes selge filtraadi puhtasse katseklaasi.6.2.4. Filtraat viiakse 25 mm mõõterakku ja võrreldakse pimekatset filtraadiga kasutades spetsiaalset ketast (5.3).7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. Arvutusedp-nitrofenoolisisalduseks mikrogrammides milliliitri proovi või milliliitri kontsentraadist segatud proovi kohta võetakse punktis 6.2.4 saadud otsene lugem.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi ületada 2 μg vabanenud p-nitrofenooli 1 ml kontsentraadist segatud piima kohta.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 1999/68/EÜ, 28. juuni 1999, milles nähakse ette lisasätted tarnijate poolt nõukogu direktiivi 98/56/EÜ alusel peetavate dekoratiivtaimesortide loetelude kohta

text:
Avis juridique important

|

31999L0068

Official Journal L 172 , 08/07/1999 P. 0042 - 0043

KOMISJONI DIREKTIIV 1999/68/EÜ,28. juuni 1999,milles nähakse ette lisasätted tarnijate poolt nõukogu direktiivi 98/56/EÜ alusel peetavate dekoratiivtaimesortide loetelude kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 20. juuli 1998. aasta nõukogu direktiivi 98/56/EÜ dekoratiivtaimede paljundusmaterjali turustamise kohta,1 eriti selle artikli 9 lõiget 4,ning arvestades, et:1) komisjoni direktiivis 93/78/EMÜ2 on sätestatud rakendusmeetmed tarnijate poolt nõukogu direktiivi 91/682/EMÜ3 alusel peetavate dekoratiivtaimesortide loetelude suhtes;2) direktiiv 91/682/EMÜ tunnistatakse alates 1. juulist 1999 kehtetuks ning asendatakse direktiiviga 98/56/EÜ;3) tarnijate peetavate, tehnilist kirjeldust ja nimetust sisaldavate dekoratiivtaimesortide loetelude täiendavad rakendussätted võib vastu võtta kooskõlas direktiivi 98/56/EÜ artikli 9 lõikega 4;4) ühenduse tasandil on sordikaitse raames sortide kirjeldamise süsteem juba olemas;5) see süsteem hõlmab ka teavet sortide säilitamise ja kõige enam sarnanevate sortide erinevuste kohta;6) ühenduse sordikaitset käsitlevate õigusaktide arengut silmas pidades on soovitav tagada selliste õigusaktide ja direktiivi 98/56/EÜ kohase sortide kirjelduse ühtsus;7) direktiiv 93/78/EMÜ tuleks kehtetuks tunnistada;8) käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise dekoratiivtaimede paljundusmaterjali komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiiviga kehtestatakse täiendavad rakendussätted, mida kohaldatakse dekoratiivtaimesortide loetelude suhtes, mida peavad tarnijad vastavalt direktiivi 98/56/EÜ artikli 9 lõike 1 neljandale taandele.Artikkel 21. Tarnija peetavasse loetellu märgitakse:i) sordinimi, vajaduse korral koos selle üldtuntud sünonüümidega;ii) märked sordi säilitamise ja kohaldatava paljundussüsteemi kohta;iii) sordi kirjeldus, vähemalt nende sordi omaduste ja nende väljenduste põhjal, mis on täpsustatud kooskõlas sätetega, milles käsitletakse ühenduse sordikaitse saamiseks esitatavaid taotlusi, juhul kui neid sätteid kohaldatakse;iv) võimaluse korral märge selle kohta, mille poolest sort erineb sellega kõige enam sarnanevatest sortidest.2. Lõike 1 lõikusid ii ja iv ei kohaldata tarnijate suhtes, kelle tegevus piirdub dekoratiivtaimede paljundusmaterjali turuleviimisega.Artikkel 3Käesoleva direktiivi artiklis 4 nimetatud kuupäevast tunnistatakse direktiiv 93/78/EMÜ kehtetuks.Artikkel 41. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 31. detsembrit 1999. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 5Käesolev määrus jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 28. juuni 1999Komisjoni nimelkomisjoni liigeFranz FISCHLER1 EÜT L 226, 13.8.1998, lk 16.2 EÜT L 256, 14.10.1993, lk 19.3 EÜT L 376, 31.12.1991, lk 21.


title: Nõukogu direktiiv, 30. jaanuar 1978, vinüülkloriidmonomeeri sisaldavaid ja toiduainetega kokkupuutumiseks mõeldud materjale ja esemeid käsitlevate liikmesriikide seaduste ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31978L0142

Euroopa Liidu Teataja L 044 , 15/02/1978 Lk 0015 - 0017 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 8 Lk 0044  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 20 Lk 0087  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 8 Lk 0044  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 8 Lk 0091  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 8 Lk 0091

		Nõukogu direktiiv,30. jaanuar 1978,vinüülkloriidmonomeeri sisaldavaid ja toiduainetega kokkupuutumiseks mõeldud materjale ja esemeid käsitlevate liikmesriikide seaduste ühtlustamise kohta(78/142/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut ja eriti selle artiklit 100,võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1976. aasta direktiivi 76/893/EMÜ toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud materjale ja tooteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [1] ja eriti selle artiklit 3,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiivi 76/893/EMÜ artikkel 2 sätestab, et materjalide ja esemete koostisosi ei tohi eralduda toiduainetesse koguses, mis võiks ohustada inimese tervist;nimetatud direktiivi artikkel 3 näeb ette, et nõukogu kehtestab asutamislepingu artiklis 100 sätestatud korras direktiividega erisätted, mida tuleb kohaldada teatavate materjali- ja esemerühmade suhtes (eridirektiivid); need sätted võivad sisaldada teatud koostisosade toitu või toidule eraldumise piirnorme ja muid nimetatud direktiivi artikli 2 järgimiseks vajalikke eeskirju;on kindlaks tehtud, et vinüülkloriidmonomeeri manustamine suurtes kogustes on katseloomadele mõjunud kahjulikult; samasugust mõju võib see avaldada ka inimesele;toidu teaduskomitee on esitanud oma arvamuse selle kohta, et vinüülklooriidmonomeeri sisaldus polüvinüülkloriidis ja teistes vinüülpolümeerides tuleb viia miinimumini, ning soovitanud, et toit ega joogivesi ei tohiks sisaldada vinüülkloriidi koguses, mis on tuvastatav meetodite abil, mida on võimalik rakendada üldiselt enamiku toiduainete puhul enamikus laborites;praegu on käimas vinüülkloriidmonomeeri täiendavad uuringud, kuid kuni tulemuste teatavakssaamiseni tuleks ettevaatusabinõuna siiski piirata vinüülkloriidmonomeeri toiduga sissevõtmist;sobiv vahend selle eesmärgi saavutamiseks on eridirektiiv direktiivi 76/893/EMÜ artikli 3 tähenduses, mille üldsätteid rakendatakse ka käesoleval juhul;käesolev direktiiv ei hõlma siiski vinüülkloriidi polümeeridest või kopolümeeridest valmistatud materjalide ja esemete kõiki aspekte, seetõttu peab liikmesriikidel olema õigus jätta nõue, et märgistused sisaldaksid direktiivi 76/893/EMÜ artiklis 7 sätestatud andmeid, nimetud artikli lõigetes 4 ja 5 sätestatud võimaluste alusel kehtestamata,ON VÕTNUD VASTU KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv on eridirektiiv direktiivi 76/893/EMÜ artikli 3 tähenduses.2. Käesolev direktiiv käsitleb vinüülkloriidmonomeeri esinemist vinüülkloriidpolümeeridest või -kopolümeeridest valmistatud materjalides ja esemetes (edaspidi "materjalid ja esemed") ning selle võimalikku migratsiooni valmismaterjalidest ja -esemetest, mis on mõeldud kokkupuutumiseks toiduga või mis on kokkupuutes toiduga ja on selleks eesmärgiks ette nähtud.Artikkel 21. Materjalid ja esemed ei tohi sisaldada vinüülkloriidmonomeeri koguses, mis ületab I lisas sätestatud koguse.2. Materjalidest ja esemetest ei tohi nendega kokkupuutes olevatele või olnud toiduainetele eralduda mis tahes vinüülkloriidi kogust, mis oleks tuvastatav meetodiga, mis vastab II lisas sätestatud kriteeriumidele.Artikkel 3Artikli 2 sätete järgimise kontrollimiseks vajalik analüüsimeetod võetakse vastu direktiivi 76/893/EMÜ artiklis 10 sätestatud korra kohaselt ja see peab vastama II lisas sätestatud kriteeriumidele.Artikkel 4Nõukogu vaatab käesoleva direktiivi uuesti läbi, lähtudes komisjoni aruannetest, mis on koostatud pärast direktiivi vastuvõtmist teatavaks saanud teaduslikke ja tehnilisi teadmisi arvestades ja millele on vajaduse korral lisatud kohased ettepanekud. Esimene komisjoni aruanne edastatakse nõukogule hiljemalt 1. jaanuaril 1979.Artikkel 5Käesolev direktiiv ei mõjuta siseriiklikke norme, mis on seotud muude võimalike direktiivi 76/893/EMÜ artiklis 3 sätestatud eeskirjadega, ega liikmesriikidele nimetatud direktiivi artikli 7 lõigetega 4 ja 5 antud valikuvõimalusi.Artikkel 61. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 26. novembriks 1979. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriikidel on õigus artikli 2 lõike 2 ja II lisa kehtestamine kuni artiklis 3 nõutava ühenduse analüüsimeetodi vastuvõtmiseni edasi lükata.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 30. jaanuar 1978Nõukogu nimeleesistujaP. Dalsager[1] EÜT L 340, 9.12.1976, lk 19.[2] EÜT C 118, 16.5.1977, lk 70.[3] EÜT C 114, 11.5.1977, lk 13.--------------------------------------------------I LISAVinüülkloriidmonomeeri suurim sisaldus materjalides ja esemetesÜks milligramm valmistoote kilogrammi kohta.--------------------------------------------------II LISAMaterjalide ja esemete vinüülkloriidisisalduse ning materjalidest ja esemetest eralduva vinüülkloriidikoguse määramise meetodile kohaldatavad kriteeriumid1. Materjalide ja esemete vinüülkloriidisisaldus ning materjalidest ja esemetest toidule eralduv vinüülkloriidikogus määratakse gaasikromograafiliselt pakendialuse atmosfääriproovi ("headspace") meetodil.2. Materjalidest ja esemetest toidule eralduva vinüülkloriidi määramisel loetakse avastamispiiriks 0,01 mg/kg.3. Materjalidest ja esemetest toidule eralduv vinüülkloriid määratakse põhimõtteliselt toidus. Kui määramine teatud toidus ei ole tehnilistel põhjustel võimalik, siis võivad liikmesriigid lubada nende konkreetsete toiduainete puhul määramist mudelainete abil.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 25. juuli 1983, teatavaid inimtoiduks ettenähtud piimavalke (kaseiini ja kaseinaate) käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31983L0417

Euroopa Liidu Teataja L 237 , 26/08/1983 Lk 0025 - 0031 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 13 Lk 0077  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 14 Lk 0154  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 13 Lk 0077  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 14 Lk 0154

		Nõukogu direktiiv,25. juuli 1983,teatavaid inimtoiduks ettenähtud piimavalke (kaseiini ja kaseinaate) käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(83/417/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:mõnes liikmesriigis kehtivates õigus- ja haldusnormides määratletakse inimtoiduks ettenähtud kaseiinide ja kaseinaatide koostis ja tootmisviisid koos tingimustega, millele need tooted peavad vastama, et nende suhtes saaks kasutada teatavaid määratlusi või et saaks lubada nende kasutamist teiste toiduainete valmistamisel; selliseid sätteid ei ole praegu teistes liikmesriikides;selline olukord takistab inimtoiduks ettenähtud kaseiinide ja kaseinaatide vaba liikumist ning tekitab kasutajate vahel ebaausat konkurentsi; see mõjutab seetõttu otseselt ühisturu rajamist ja toimimist;seetõttu on vaja ühenduse tasandil määratleda nimetatud toodete koostist ja märgistamist käsitlevad eeskirjad, mida tuleb järgida;söödavaid kaseiine ja kaseinaate praegu üldiselt lõpptarbijale ei müüda; kui selline müük siiski toimub, kohaldatakse nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/112/EMÜ lõpptarbijale müüdavate toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [4];teiselt poolt on kaubanduse lihtsustamiseks soovitav ühenduse tasandil vastu võtta eeskirjad märgistamise kohta, mida kohaldatakse kaubanduslikul eesmärgil kasutatavate söödavate kaseiinide ja kaseinaatide suhtes;Euroopa Majandusühenduse tarbijakaitse- ja tarbijate teavitamise poliitika esialgne programm [5] näeb ette ühenduse meetmed tarbijate tervise ja ohutuse kaitsmisel eriti olulistes valdkondades, eelkõige seoses toiduainetega;proovivõtu- ja analüüsimeetodite määratlemine, mis on vajalik asjaomaste toodete koostise ja muude omaduste kontrollimiseks on tehniline rakendusmeede, mille vastuvõtmine tuleks menetluse lihtsustamiseks ja kiirendamiseks usaldada komisjonile;kõikidel juhtudel, kui nõukogu annab komisjonile inimtarbimiseks ettenähtud toiduainetega seotud eeskirjade rakendamise õiguse, tuleks sätestada kord liikmesriikide ja komisjoni vahelise tiheda koostöö sisseseadmiseks otsuse 69/414/EMÜ [6] kohaselt moodustatud alalises toidukomitees,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv käsitleb inimtoiduks ettenähtud piimavalke ja nende segusid, nagu need on määratletud lisades.2. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:- kaseiinid – tähtsaimad valkained piima koostises, vees lahustumatud pestud ja kuivatatud tooted, mis on saadud lõssist sadestamise teel:- hapete lisamisel,- mikroobsel hapestamisel,- laabiga kalgendamisel,- piima kalgendavate ensüümide lisamisel,ilma et see piiraks võimalust kasutada eelnevat ioonivahetus- või kontsentratsiooniprotsessi,- kaseinaadid – neutraliseerimisvedelikega töödeldud kaseiini kuivatamisel saadud tooted,- lõss – ühe või mitme lehma piimast saadud toode, millele ei ole midagi lisatud ning millel on vähendatud üksnes rasvasisaldust.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, tagamaks, et:- lisades määratletud tooteid võib turustada üksnes siis, kui need vastavad käesolevas direktiivis ja selle lisades sätestatud määratlustele ja eeskirjadele,- tooted, mis ei vasta lisades sätestatud kriteeriumidele, nimetatakse ja märgistatakse sellisel viisil, et see ei eksitaks ostjat toodete laadi, kvaliteedi ja kasutuse suhtes.Artikkel 3Lisades osutatud nimetusi kasutatakse määratletud toodete tähistamiseks ja neid tuleb kasutada nende toodetega kauplemisel.Artikkel 41. Ilma et see piiraks direktiivi 79/112/EMÜ ja nende ühenduse sätete kohaldamist, mis käsitlevad selliste toiduainete märgistamist, mis ei ole ette nähtud müügiks lõpptarbijale, tuleb hästi nähtavalt, selgesti loetavalt ja kustumatult märkida lisades määratletud toodete pakenditele, mahutitele ja etikettidele, üksnes järgmised kohustuslikud andmed:a) artikli 3 kohaselt nende toodete tähistamiseks ettenähtud nimetus ning kaseinaatide puhul märge katiooni või katioonide kohta;b) juhul, kui tooteid turustatakse seguna:- sõna "segu", millele järgneb segu moodustavate toodete loetelu, kus tooted on esitatud kaalu järgi kahanevas järjekorras,- kaseinaadi või kaseinaatide puhul märge katiooni või katioonide kohta,- kaseinaate sisaldavate segude puhul valgusisaldus;c) netokogus kilogrammides või grammides. Kuni üleminekuperioodi lõpuni, mille jooksul ühenduses on lubatud kasutada nõukogu 18. oktoobri 1971. aasta direktiivi 71/354/EMÜ (mõõtühikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [7] viimati muudetud direktiiviga 76/770/EMÜ [8] lisa peatükis D loetletud inglise süsteemi mõõtühikuid, võivad Iirimaa ja Ühendkuningriik lubada koguse väljendamist üksnes inglise süsteemi mõõtühikutes, mis arvutatakse järgmiste ümberarvestuskoefitsientide alusel:1 ml = 0,0352 vedelikuuntsi,1 l = 1,760 pinti või 0,220 gallonit,1 g = 0,0353 (kaubandus)untsi,1 kg = 2,205 naela;d) tootja, pakendaja või ühenduses asuva müüja nimi või ärinimi ja aadress;Riigisisese toodangu puhul võivad liikmesriigid jõus hoida siseriiklikke sätteid, milles nõutakse tootja või pakendaja üksikasjalike andmete esitamist;e) kolmandatest riikidest imporditud toodete puhul märge päritolumaa kohta;f) tootmiskuupäev või märge, mille järgi saab partii identifitseerida.2. Liikmesriigid keelavad söödavate kaseiinide ja kaseinaatide turustamise oma territooriumil, kui lõike 1 punktides a, b, e ja f osutatud andmeid ei ole esitatud ostjale arusaadavas keeles või kui ostjale ei ole seda teavet antud muul viisil; käesolev säte ei takista nimetatud teabe esitamist mitmes keeles.Lõike 1 punkti b kolmandas taandes ning punktides c, d ja e määratletud andmed tuleb esitada üksnes saatedokumendil. Lahtise lasti puhul võib käesolevat erandit laiendada punkti b teisele taandele ja punktile f.Artikkel 5Ilma et see piiraks I ja II lisas osutatud põhimaterjalidega seotud ühenduse tervishoiu- ja hügieenisätete kohaldamist, tuleb negatiivse fosfataasi saamiseks selliseid tooteid termiliselt töödelda.Artikkel 61. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et käesolevas direktiivis ja selle lisades sätestatud määratlustele ja eeskirjadele vastavate artiklis 1 nimetatud toodetega kauplemine ei oleks takistatud nende toodete või üldiselt toiduainete koostist, tootmisnõudeid, pakendamist või märgistamist reguleerivate siseriiklike ühtlustamata sätete kohaldamise tõttu.2. Lõiget 1 ei kohaldata ühtlustamata sätete suhtes, mida põhjendatakse:- rahva tervise kaitsega,- pettuse ärahoidmisega, tingimusel et kõnealused normid ei takista käesolevas direktiivis ettenähtud määratluste ja eeskirjade rakendamist,- tööstus- ja kaubandusomandi ning lähtemärgistuse ja kontrollitud päritolunimetuse kaitsega ning ebaausa konkurentsi tõkestamisega.Artikkel 71. Kui käesoleva direktiivi vastuvõtmise järel saadud uue teabe või olemasoleva teabe ümberhindamise tulemusena leiab liikmesriik üksikasjalikke tõendeid, et direktiivi I ja II lisas määratletud toodetes kujutab üks loetletud aine või selle aine piirnorm endast ohtu inimsete tervisele isegi käesoleva direktiivi nõudeid täites, peatab see liikmesriik ajutiselt kõnealuste sätete kohaldamise oma territooriumil või piirab nende kohaldamist. Ta teatab sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning põhjendab oma otsust.2. Komisjon uurib niipea kui võimalik asjaomase liikmesriigi esitatud põhjendusi ja konsulteerib liikmesriikidega alalises toidukomitees; komisjon esitab seejärel viivitamata oma arvamuse ja võtab vajalikud meetmed.3. Kui komisjon leiab, et lõikes 1 nimetatud raskuste kõrvaldamiseks ja inimeste tervise kaitse tagamiseks on vaja käesolevat direktiivi muuta, algatab ta nende muudatuste vastuvõtmiseks artiklis 10 sätestatud menetluse. Sellisel juhul võib kaitsemeetmed võtnud liikmesriik need muudatuste jõustumiseni kehtima jätta.Artikkel 8Nõukogu võtab komisjoni ettepanekul vajaduse korral vastu lisades osutatud tehnoloogiliste abiainete puhtusekriteeriumid.Artikkel 9Artiklis 10 sätestatud korras määratakse kindlaks:a) artiklis 8 osutatud puhtusekriteeriumide kontrollimiseks vajalikud analüüsimeetodid;b) proovivõtu- ja analüüsimeetodid, mis on vajalikud, et kontrollida lisades määratletud toodete valmistamisel nende koostist ja tootmistingimusi.Artikkel 101. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab otsusega 69/414/EMÜ asutatud alalise toidukomitee (edaspidi "komitee") eesistuja kas oma algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel küsimuse nimetatud komiteele.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjon. Komitee esitab oma arvamuse nimetatud eelnõu kohta tähtaja jooksul, mille määrab komitee eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest. Komitee otsustab vähemalt 45-häälelise häälteenamusega, kusjuures liikmesriikide esindajate hääli arvestatakse asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatud viisil. Eesistuja ei osale hääletamisel.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.c) Kui nõukogu ei ole kolme kuu jooksul alates ettepaneku saamise kuupäevast otsust teinud, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 11Käesolevat direktiivi ei kohaldata artiklis 1 osutatud toodete suhtes, mis on ette nähtud eksportimiseks kolmandatesse riikidesse.Artikkel 12Liikmesriigid teevad oma õigusaktidesse käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud muudatused ja teatavad sellest viivitamata komisjonile; muudetud õigusakte kohaldatakse sellisel viisil, et nendega:- lubatakse käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemine hiljemalt kahe aasta jooksul käesoleva direktiivi teatavakstegemisest, [9]- keelatakse käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemine kolme aasta möödumisel käesoleva direktiivi teatavakstegemisest.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 25. juuli 1983Nõukogu nimeleesistujaC. Simitis[1] EÜT C 50, 24.2.1979, lk 5.[2] EÜT C 140, 5.6.1979, lk 174.[3] EÜT L 247, 1.10.1979, lk 54.[4] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1.[5] EÜT C 92, 25.4.1975, lk 1.[6] EÜT L 291, 29.11.1969, lk 9.[7] EÜT L 243, 29.10.1971, lk 29.[8] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 204.[9] Käesolev direktiiv tehti liikmesriikidele teatavaks 2. augustil 1983.--------------------------------------------------I LISASÖÖDAVAD KASEIINIDI. NIMETUSED JA MÄÄRATLUSEDa) Söödav happekaseiin – söödav kaseiin, mis on saadud sadestamise teel, kasutades punktis II.d tehnoloogilisi abiaineid ja bakterikultuure, mis vastavad punktis II sätestatud nõuetele.b) Söödav laabikaseiin – söödav kaseiin, mis on saadud sadestamise teel, kasutades punktis III.d tehnoloogilisi abiaineid, mis vastavad punktis III sätestatud nõuetele.II. SÖÖDAVA HAPPEKASEIINI SUHTES KOHALDATAVAD NÕUDEDa) Nõuded koostise suhtes1.Maksimaalne niiskusesisaldus | 10 massiprotsenti |2.Piimavalgu minimaalne sisaldus kuivainesmillest minimaalselt kaseiini | 90 massiprotsenti, 95 massiprotsenti |3.Piimarasva maksimaalne sisaldus kuivaines | 2,25 massiprotsenti |4.Maksimaalne tiitritav happesus, väljendatuna milliliitrites 10 protsendises naatriumhüdroksiidi lahuses 1 grammi kohta | 0,27 |5.Maksimaalne tuhasus (sh P2O5) | 2,5 massiprotsenti |6.Maksimaalne veevaba laktoosi sisaldus | 1 massiprotsent |7.Maksimaalne sete (kõrbenud osakesed) | 22,5 mg 25 grammis |b) SaasteainedMaksimaalne pliisisaldus | 1 mg/kg |c) VõõrkehadVõõrkehi (nt puidu- või metalliosakesed, karvad või putukajäänused) | 0/25 g |d) Inimtoiduks sobivad, tervisele kahjutud tehnoloogilised abiained ja bakterikultuuridi) - piimhape (E 270)- vesinikkloriidhape- väävelhape- sidrunhape (E 330)- äädikhape (E 260)- ortofosforhapeii) - vadak- piimhappebakterite kultuuride) Organoleptilised omadusedLõhn : kõrvallõhnataVälimus : valge kuni kreemikas värvus; tootes ei tohi esineda kergel vajutamisel mittepurunevaid tükke.III. SÖÖDAVA LAABIKASEIINI SUHTES KOHALDATAVAD NÕUDEDa) Nõuded koostise suhtes1.Maksimaalne niiskusesisaldus | 10 massiprotsenti |2.Piimavalgu minimaalne sisaldus kuivainesmillest minimaalselt kaseiini | 84 massiprotsenti, 95 massiprotsenti |3.Piimarasva maksimaalne sisaldus kuivaines | 2 massiprotsenti |4.Maksimaalne tuhasus (sh P2O5) | 7,50 massiprotsenti |5.Maksimaalne veevaba laktoosi sisaldus | 1 massiprotsent |6.Maksimaalne sete (kõrbenud osakesed) | 22,5 mg 25 grammis |b) SaasteainedMaksimaalne pliisisaldus | 1 mg/kg |c) VõõrkehadVõõrkehi (nt puidu- või metalliosakesed, karvad või putukajäänused) | 0/25 g |d) Inimtoiduks sobivad, tervisele kahjutud tehnoloogilised abiained- laap- muud piima kalgendavad ensüümide) Organoleptilised omadusedLõhn : kõrvallõhnataVälimus : valge kuni kreemikas värvus; tootes ei tohi esineda kergel vajutamisel mittepurunevaid tükke.--------------------------------------------------II lisaSÖÖDAVAD KASEINAADIDI. NIMETUSED JA MÄÄRATLUSEDSöödavad kaseinaadid – kaseinaadid, mis on saadud söödavatest kaseiinidest, kasutades söödavaid neutraliseerivaid aineid, mis on loetletud punktis II.d ja vastavad punktis II sätestatud nõuetele.II. SÖÖDAVATE KASEINAATIDE SUHTES KOHALDATAVAD NÕUDEDa) Nõuded koostise suhtes1.Maksimaalne niiskusesisaldus | 8 massiprotsenti |2.Piimavalgu minimaalne sisaldus kuivaines | 88 massiprotsenti |3.Piimarasva maksimaalne sisaldus kuivaines | 2,0 massiprotsenti |4.Maksimaalne veevaba laktoosi sisaldus | 1,0 massiprotsenti |5.pH väärtus | 6,0–8,0 |6.Maksimaalne sete (kõrbenud osakesed) | 22,5 mg 25 grammis |b) SaasteainedMaksimaalne pliisisaldus | 1 mg/kg |c) VõõrkehadVõõrkehi (nt puidu- või metalliosakesed, karvad või putukajäänused) | 0/25 g |d) söödavad tehnoloogilised abiained(valikuliselt neutraliseerivad ja puhverained)| | naatrium kaalium kaltsium ammoonium magneesium |hüdroksiid | | |karbonaat | | |fosfaat | | |tsitraat | | |e) OmadusedLõhn : väga nõrk kõrvallõhn.Välimus : valge kuni kreemikas värvus; tootes ei tohi esineda kergel vajutamisel mittepurunevaid tükke.Lahustuvus : destilleeritud vees peaaegu täielikult lahustuv, v.a kaltsiumkaseinaat.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 93/111/EÜ, 10. detsember 1993, millega muudetakse direktiivi 93/10/EMÜ toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud regenereeritud tsellulooskilest materjalide ja esemete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0111

Euroopa Liidu Teataja L 310 , 14/12/1993 Lk 0041 - 0041 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 25 Lk 0092  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 25 Lk 0092

		Komisjoni direktiiv 93/111/EÜ,10. detsember 1993,millega muudetakse direktiivi 93/10/EMÜ toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud regenereeritud tsellulooskilest materjalide ja esemete kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/109/EMÜ toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud materjale ja esemeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] eriti selle artiklit 3,ning arvestades, et:komisjoni direktiivi 92/15/EMÜ [2] artikkel 2 keelab 1. juulist 1994 sellise toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud regenereeritud tsellulooskile turustamise ja kasutamise, mis ei vasta nõukogu direktiivi 83/229/EMÜ [3] nõuetele;komisjoni direktiivi 93/10/EMÜ [4] artikkel 5 keelab 1. jaanuarist 1994 nimetatud toodete turustamise ja kasutamise, mis ei vasta käesoleva direktiivi ega direktiivi 83/229/EMÜ nõuetele;direktiivi 93/10/EMÜ artiklit 5 peaks seetõttu muutma, et kõrvaldada vastuolu direktiivides 92/15/EMÜ ja 93/10/EMÜ määratud tähtaegades;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toidukomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 93/10/EMÜ artikli 5 lõike 1 teine taane asendatakse järgmisega:"– keelavad 1. jaanuarist 1994 sellise toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud regenereeritud tsellulooskile turustamise ja kasutamise, mis ei vasta käesoleva direktiivi ega direktiivi 83/229/EMÜ nõuetele, v.a kile, mis direktiivi 92/15/EMÜ kohaselt keelatakse 1. juulist 1994."Artikkel 2Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Brüssel, 10. detsember 1993Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 40, 11.2.1989, lk 38.[2] EÜT L 102, 16.4.1992, lk 44.[3] EÜT L 123, 11.5.1983, lk 31.[4] EÜT L 93, 17.4.1993, lk 27.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 96/90/EÜ, 17. detsember 1996, millega muudetakse direktiivi 92/118/EMÜ, milles sätestatakse selliste toodete ühendusesisest kaubandust ja ühendusse importimist reguleerivad loomatervishoiu ja terviseohutuse nõuded, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 89/662/EMÜ A lisa I peatükis ja patogeenide puhul direktiivis 90/425/EMÜ osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud nõudeid

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0090

Euroopa Liidu Teataja L 013 , 16/01/1997 Lk 0024 - 0025

		Nõukogu direktiiv 96/90/EÜ,17. detsember 1996,millega muudetakse direktiivi 92/118/EMÜ, milles sätestatakse selliste toodete ühendusesisest kaubandust ja ühendusse importimist reguleerivad loomatervishoiu ja terviseohutuse nõuded, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 89/662/EMÜ A lisa I peatükis ja patogeenide puhul direktiivis 90/425/EMÜ osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud nõudeidEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:nõukogu 17. detsembri 1992. aasta direktiivis 92/118/EMÜ, milles sätestatakse selliste toodete ühendusesisest kaubandust ja ühendusse importimist reguleerivad loomatervishoiu ja terviseohutuse nõuded, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 89/662/EMÜ A lisa I peatükis ja patogeenide puhul direktiivis 90/425/EMÜ osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud nõudeid, nähakse ette ühenduse loetelude koostamine ettevõtetest, mille kohta kolmanda riigi [4] pädev asutus on andnud ühendusele garantiid, et kõnealused ettevõtted vastavad ühenduse nõuetele;kabiloomade nahkade, kontide, sarvede, sõrgade ning nendest valmistatud toodete, mesindustoodete, jahitrofeede, läga, villa, karvade, harjaste ja sulgede, mis on vastavalt loetletud I lisa peatükkides 3, 5 B, 12, 13, 14 ja 15, ning mee puhul on piisav tagada, et ettevõte on kolmanda riigi pädeva asutuse poolt registreeritud;ühenduses tarbitakse roomajate ja erinõuetega hõlmamata liikide liha ja nendest saadud tooteid, tuleks kehtestada tervishoiunõuded nende loomsete toodete tootmise, turuleviimise ja impordi kohta;nõukogu 16. juuni 1992. aasta direktiivi 92/46/EMÜ, milles sätestatakse toorpiima, kuumtöödeldud piima ja piimapõhiste toodete tootmise ja turuleviimise sanitaareeskirjad, [5] kohaldatakse ainult lehma-, ute-, kitse- ja pühvlipiima ning neist valmistatud toodete suhtes;teistelt liikidelt saadud piima ja piimapõhiste toodete kaubanduse ja impordi kohta peaksid kehtima tervishoiu erinõuded;sel eesmärgil on oluline usaldada komisjonile vastavalt alalise veterinaarkomitee korrale ülesanne võtta vastu vajalikud rakendusmeetmed, tagamaks ühetaolised tervishoiunõuded nende loomsete toodete tootmise, turuleviimise ja impordi kohta;tuleks ette näha käesoleva direktiivi kohaldamine, ilma et see piiraks nõukogu 3. detsembri 1982. aasta määruse (EMÜ) nr 3626/82 (ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsiooni ühendusesisese ellurakendamise kohta) [6] kohaldamist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse direktiivi 92/118/EMÜ järgmiselt.1. Artiklis 10:i) asendatakse lõike 2 punkt b järgmisega:"b) kui II lisas ei ole nimetatud teisiti,- peavad I lisa peatükkides 3, 5 B, 12, 13, 14 I (töötlemata läga) ning 15 nimetatud tooted ning mesi olema pärit ettevõttest, mis on registreeritud kolmanda riigi pädeva asutuse poolt,- peavad tooted, mida ei ole nimetatud esimeses taandes, olema pärit vastavalt artiklis 18 sätestatud korrale koostatud ühenduse loetelus loetletud ettevõtetest;";ii) lõike 3 punktile a lisatakse järgmine kolmas lõik:"Kuni üksikasjalike rakendamiseeskirjade kehtestamiseni, mis on ette nähtud II lisa 2. peatüki neljanda ja viienda taandega, tagavad liikmesriigid, et seal osutatud toodete importimisel järgitakse nimetatud taanetes sätestatud miinimumgarantiisid.";iii) lõike 3 punkt b jäetakse välja;iv) lõikes 6 asendatakse sõnad "lõike 2 punktis a ning lõike 3 punktis b" sõnadega "lõike 2 punktis a ja punkti b teises taandes".2. II lisa 2. peatüki sissejuhatavas lauses asendatakse sõnad "Enne 1. jaanuari 1994" sõnadega "Enne 1. juulit 1997".3. II lisa 2. peatükile lisatakse järgmised taanded:"— direktiiviga 92/46/EMÜ hõlmamata liikidelt saadud ning inimtoiduks ettenähtud piima ja piimapõhiste toodete kaubandus ja import; sõltuvalt liigist võidakse sätestada erinõuded, mis käsitlevad:- piimakarjade loomatervishoidu ja tervislikku seisundit, eriti tuberkuloosi ja brutselloosi suhtes,- hügieeni,- lüpsmisel,- piima kogumisel, transpordil, töötlemisel ja ümbertöötamisel,- personali juures,- farmakoloogiliste ja/või hormonaalsete toimeainete, antibiootikumide, pestitsiidide või muude kahjulike ainete jääkide kontrollimist piimas või piimatoodetes,- toorpiima kui tooraine suhtes kohaldatavaid kriteeriume,- valmistoodete suhtes kohaldatavaid mikrobioloogilisi kriteeriume,— erinõuetega hõlmamata liikidelt saadud ja inimtoiduks ettenähtud liha, eriti roomajate liha ja sellest valmistatud toodete tootmist, turuleviimist ja importi.Sõltuvalt liigist võidakse sätestada konkreetsed nõuded, mis käsitlevad:- mikrobioloogilisi ja parasitoloogilisi kriteeriume,- hügieeni tapmise ajal,- jääkide kontrolli."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 1. juuliks 1997. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. detsember 1996Nõukogu nimeleesistujaI. Yates[1] EÜT C 110, 16.4.1996, lk 9.[2] EÜT C 347, 18.11.1996.[3] Arvamus on esitatud 29. novembril 1996 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 62, 15.3.1993, lk 49. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 96/340/EÜ (EÜT L 129, 30.5.1996, lk 25).[5] EÜT L 268, 14.9.1992, lk 1.[6] EÜT L 384, 31.12.1982, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 197/90 (EÜT L 29, 31.1.1990, lk 1).--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 2005/92/EÜ,  12. detsember 2005 , millega muudetakse direktiivi 77/388/EMÜ käibemaksu ühtse määra miinimumtaseme kohaldamisaja osas

text:
               28.12.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 345/19

      NÕUKOGU DIREKTIIV 2005/92/EÜ,
   12. detsember 2005,
   millega muudetakse direktiivi 77/388/EMÜ käibemaksu ühtse määra miinimumtaseme kohaldamisaja osas
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 93,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (1)

   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas) (2) artikli 12 lõike 3 punkti a teises lõigus sätestatakse, et nõukogu teeb otsuse pärast 31. detsembrit 2005 kohaldatava ühtse määra taseme kohta.

               (2)

               Praegu liikmesriikides kehtiv ühtne käibemaksumäär kindlustab koos üleminekukorra mehhanismidega selle korra rahuldava toimimise. Tuleks siiski vältida ohtu, et suurenev erinevus liikmesriikides kohaldatavate ühtsete käibemaksumäärade vahel viib struktuurilise tasakaalu kadumiseni ühenduses ning konkurentsimoonutusteni teatavates tegevusvaldkondades.

               (3)

               Seega oleks asjakohane säilitada 15 % line ühtse määra miinimumtase veel nii kaua, et oleks võimalik jätkata kehtivate käibemaksualaste ühenduse õigusaktide lihtsustamise ja ajakohastamise strateegia elluviimist.

               (4)

               Seetõttu tuleks vastavalt muuta direktiivi 77/388/EMÜ,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 77/388/EMÜ artikli 12 lõike 3 punkti a esimene ja teine lõik asendatakse järgmisega:

      “Iga liikmesriik kehtestab ühtse käibemaksumäära protsendina maksustatavast summast, kusjuures maksumäär on kauba tarnimise ja teenuse osutamise puhul sama. Alates 1. jaanuarist 2006 ja kuni 31. detsembrini 2010 ei või see ühtne määr olla väiksem kui 15 %.
      Vastavalt asutamislepingu artiklile 93 teeb nõukogu otsuse pärast 31. detsembrit 2010 kohaldatava ühtse määra taseme kohta.”

   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 1. jaanuari 2006. Nad teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   2.   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   3.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 12. detsember 2005

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. STRAW

      (1)  Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata.

      (2)  EÜT L 145, 13.6.1977, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/66/EÜ (ELT L 168, 1.5.2004, lk 35).