title: Nõukogu direktiiv (EL) 2016/1164, 12. juuli 2016, millega nähakse ette siseturu toimimist otseselt mõjutavate maksustamise vältimise viiside vastased eeskirjad

text:
               19.7.2016

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 193/1

         NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2016/1164,
   12. juuli 2016,
   millega nähakse ette siseturu toimimist otseselt mõjutavate maksustamise vältimise viiside vastased eeskirjad
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 115,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
   toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Praegused poliitilised prioriteedid rahvusvahelise maksustamise valdkonnas rõhutavad vajadust tagada, et maksu makstakse seal, kus kasum ja väärtus tekib. Seetõttu on hädavajalik taastada usaldus maksusüsteemide õigluse vastu ja võimaldada riikide valitsustel oma maksusuveräänsust tegelikult teostada. Need uued poliitilised eesmärgid väljenduvad Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) poolt maksubaasi õõnestamise ja kasumi ümberpaigutamise (BEPS) vastase algatuse raames antud konkreetsetes tegevussuunistes. Euroopa Ülemkogu tervitas seda tööd oma 13.–14. märtsi 2013. aasta ja 19.–20. detsembri 2013. aasta järeldustes. Pidades silmas vajadust tagada õiglasem maksustamine, esitas komisjon 17. juuni 2015. aasta teatises Euroopa Liidus äriühingute õiglase ja tõhusa maksustamise tegevuskava.

               (2)

               Lõplikud aruanded 15 OECD BEPSi vastase meetme kohta avaldati 5. oktoobril 2015. Nõukogu tervitas seda tulemust oma 8. detsembri 2015. aasta järeldustes. Nõukogu rõhutas järeldustes vajadust leida ühised, kuid paindlikud lahendused ELi tasandil, mis oleksid kooskõlas OECD BEPSi käsitlevate järeldustega. Lisaks toetati järeldustes BEPSi vastaste meetmete tõhusat ja kiiret kooskõlastatud rakendamist ELi tasandil ja leiti, et ELi direktiivid peaksid asjakohastel juhtudel olema eelistatud vahend OECD BEPSi käsitlevate järelduste ELi tasandil rakendamiseks. Siseturu hea toimimise jaoks on oluline, et liikmesriigid täidaksid miinimumina BEPSi tegevuskava raames võetud kohustusi ning võtaksid üldisemalt piisavalt sidusal ja koordineeritud viisil meetmeid maksustamise vältimise viisidega võitlemiseks ning liidus õiglase ja tõhusa maksustamise tagamiseks. Omavahel tihedalt integreerunud majandustega turul on vaja ühtset strateegilist lähenemisviisi ja koordineeritud tegevust, et parandada siseturu toimimist ja maksimeerida BEPS-algatuse positiivset mõju. Lisaks on ainult ühise raamistiku abil võimalik vältida turu killustumist ning kõrvaldada olemasolevad ebakõlad ja turumoonutused. Samuti annavad riiklikud rakendusmeetmed, mis järgivad kogu liidus samu põhimõtteid, maksumaksjatele õiguskindluse selles, et need meetmed on kooskõlas liidu õigusega.

               (3)

               On vaja kehtestada eeskirjad, et tugevdada keskmist kaitset agressiivse maksuplaneerimise vastu siseturul. Kuna need eeskirjad peavad sobituma 28 erinevasse äriühingu maksustamise süsteemi, peaksid need sisaldama vaid üldsätteid ja jätma eeskirjade rakendamise liikmesriikidele, kuna viimastel on võimalik kujundada eeskirjadega seotud elemente viisil, mis sobib kõige paremini nende äriühingute maksustamise süsteemiga. Selle eesmärgi saab saavutada, nähes kogu liidus ette siseriiklike äriühingu maksustamise süsteemide miinimumkaitse maksustamise vältimise viiside vastu. Seepärast on vaja koordineerida seda, kuidas liikmesriigid rakendavad 15 OECD BEPSi vastast meedet, et tõhustada maksustamise vältimise viisidega võitlemist kogu siseturul. Seetõttu on siseturul teatavates valdkondades vaja kehtestada ühine miinimumkaitse.

               (4)

               On vaja kehtestada eeskirjad, mis kuuluvad kohaldamisele kõigi nende maksumaksjate suhtes, kes on kohustatud liikmesriigis äriühingu tulumaksu maksma. Pidades silmas, et selle tulemuseks võib olla vajadus hõlmata laiemat valikut siseriiklikke makse, ei ole soovitatav laiendada käesoleva direktiivi kohaldamisala sellist liiki üksustele, kelle suhtes liikmesriigis äriühingu tulumaksu ei kohaldata, st eelkõige läbipaistvatele üksustele. Kõnealuseid eeskirju tuleks kohaldada ka äriühingust maksumaksjate püsivatele tegevuskohtadele, mis asuvad teises liikmesriigis (teistes liikmesriikides). Äriühingust maksumaksjad võivad olla liikmesriigi maksuresidendid või nad võivad olla asutatud liikmesriigi õigusnormide alusel. Nende eeskirjade kohaldamisalasse peaksid kuuluma ka kolmandate riikide maksuresidendist üksuste püsivad tegevuskohad, kui need asuvad ühes või mitmes liikmesriigis.

               (5)

               On vaja kehtestada eeskirjad siseturul maksubaasi õõnestamise ja kasumi siseturult väljapaigutamise vastu. Selle eesmärgi saavutamisele kaasaaitamiseks on vajalikud eeskirjad järgmistes valdkondades: intresside mahaarvamise piirang, lahkumismaks, üldine kuritarvituste vastane reegel, välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevad eeskirjad ja eeskirjad hübriidsete ebakõlade käsitlemiseks. Kui nende eeskirjade kohaldamine põhjustab topeltmaksustamist, peaksid maksumaksjad saama maksusoodustust õigusena arvata maha teises liikmesriigis või kolmandas riigis tasutud maks. Seega peaks eeskirjade eesmärk olema mitte üksnes võidelda maksustamise vältimise viisidega, vaid hoida ära ka turul muude takistuste, nagu topeltmaksustamise loomist.

               (6)

               Kontsernid on hakanud oma üldise maksukoormuse vähendamiseks üha rohkem kasutama BEPSi ülemääraste intressimaksete kaudu. Sellise tegevuse tõkestamiseks on vajalik intresside mahaarvamise piirang, millega piiratakse maksumaksja ülejääva laenukasutuse kulu mahaarvamist. Seepärast on vaja kindlaks määrata mahaarvamise suhtarv, mis lähtub maksumaksja intressi-, maksu- ja amortisatsioonieelsest kasumist (EBITDA). Liikmesriigid võiksid seda suhtarvu vähendada, kehtestada tähtajad või piirata tasaarvestamata laenukasutuse kulu summat, mida võib kõrgema kaitsetaseme tagamiseks kas edasi või tagasi kanda. Kuna eesmärgiks on kehtestada miinimumstandardid, võiks liikmesriikidel olla võimalik võtta vastu alternatiivne meede seoses maksumaksja intressi- ja maksueelse kasumiga (EBIT) ja määrata see kindlaks viisil, mis on samaväärne EBITDA-l põhineva suhtarvuga. Samuti võiksid liikmesriigid lisaks käesoleva direktiiviga ettenähtud intresside mahaarvamise piirangule kasutada kontsernisiseste võlakohustuste rahastamise vastaseid sihipäraseid eeskirju, eelkõige alakapitaliseeritust käsitlevaid eeskirju. Maksuvaba tulu ei tohiks mahaarvatava laenukasutuse kuluga tasaarvestada. Seda seetõttu, et mahaarvatava intressi suuruse kindlaksmääramisel tuleks arvesse võtta üksnes maksustatavat tulu.

               (7)

               Kui maksumaksja kuulub kohustuslikku konsolideeritud aruannet esitavasse kontserni, võib talle suurema ülejääva laenukasutuse kulu mahaarvamise õiguse andmisel arvesse võtta kontserni üldist ülemaailmse tasandi võlakoormust. Samuti võib olla asjakohane sätestada eeskirjad omakapitali erandi sätte kohta, mille puhul intresside mahaarvamise piirangut ei kohaldata, kui äriühing suudab tõestada, et tema omakapitali ja koguvara suhe on ligikaudu võrdne kontserni vastava suhtega või sellest suurem. Intresside mahaarvamise piirangut tuleks kohaldada maksumaksja ülejäävale laenukasutuse kulule, sõltumata sellest, kas see tuleneb võlakohustusest, mis tekkis riigisiseselt, teises liikmesriigis või kolmandas riigis, või kas see pärineb kolmandatelt isikutelt, sidusettevõtjatelt või kontserni seest. Kui kontsernil on ühes liikmesriigis rohkem kui üks üksus, võib liikmesriik intresside mahaarvamise piirangu kohaldamisel arvesse võtta kõigi samas liikmesriigis asuvate kontserni üksuste üldist olukorda, sealhulgas üksuse eraldi maksustamise süsteemi, et võimaldada üksustevahelist kasumi või intressisumma ülekandmist kontserni piires.

               (8)

               Eeskirjadest tuleneva haldus- ja eeskirjade järgimise koormuse vähendamiseks ilma nende maksumõju oluliselt vähendamata võib olla asjakohane ette näha „safe harbour“-põhimõte, nii et netointress oleks alati kuni teatud kindla summani mahaarvatav, kui see toob kaasa suurema mahaarvamise kui EBITDA-l põhineva suhtarvu alusel. Liikmesriigid võivad vähendada kindlaksmääratud rahalist künnist, et tagada oma siseriikliku maksubaasi kõrgem kaitsetase. Kuna BEPS toimub põhimõtteliselt sidusettevõtjate vahel ülemääraste intressimaksete tegemise kaudu, on asjakohane ja vajalik lubada jätta intresside mahaarvamise piirangu kohaldamisalast välja eraldiseisvad üksused, arvestades et maksustamise vältimise riskid on väikesed. Uuele intresside mahaarvamise piirangule ülemineku hõlbustamiseks võiksid liikmesriigid näha ette varasemate õiguste kaitse klausli, mis hõlmaks olemasolevad laenud sellises ulatuses, kuivõrd nende tingimusi hiljem ei muudeta, st mis tahes tingimuste hilisema muutmise korral ei kohaldataks varasemate õiguste kaitse klauslit ühegi laenusumma suurendamise või laenu kestuse pikendamise suhtes, vaid see oleks piiratud laenu algsete tingimustega. Ilma et see piiraks riigiabi eeskirjade kohaldamist, võivad liikmesriigid samuti jätta välja ülejääva laenukasutuse kulu, mis on tekkinud laenudelt, mida kasutatakse pikaajaliste avaliku sektori taristuprojektide rahastamiseks, arvestades et selliste rahastamiskokkulepete puhul on BEPSi riskid väikesed või puuduvad üldse. Sellega seoses peaksid liikmesriigid asjakohaselt näitama, et avaliku sektori taristuprojektide rahastamiskokkulepetel on eriomased tunnused, mis õigustab sellise maksustamislahenduse kasutamist võrreldes teiste rahastamiskokkulepetega, mille suhtes kohaldatakse piiravat korda.

               (9)

               Ehkki üldise arusaama kohaselt tuleks ka finantsettevõtjate, st finantsasutuste ja kindlustusandjate suhtes kohaldada intresside mahaarvamisel piiranguid, on samuti üldteada, et neil kahel sektoril on eriomased tunnused, mis nõuavad enam kohandatud lähenemisviisi. Võttes arvesse, et kõnealuses valdkonnas ei ole rahvusvahelise ja liidu tasandi arutelud veel piisavaid tulemusi andnud, ei ole praegu veel võimalik kehtestada finants- ja kindlustussektoris konkreetseid eeskirju ning seetõttu peaks liikmesriikidel olema võimalik need sektorid intresside mahaarvamise piirangu kohaldamisalast välja jätta.

               (10)

               Lahkumismaksu eesmärk on tagada, et kui maksumaksja viib vara või oma maksuresidentsuse ühe riigi maksujurisdiktsioonist välja, maksustab see riik tema territooriumil tekkinud mis tahes kapitalikasumi majandusliku väärtuse, isegi kui seda kasumit ei ole riigist lahkumise hetkeks veel realiseeritud. Seetõttu on vaja täpsustada olukorrad, kus maksumaksja suhtes kehtib lahkumismaks ja maksustatakse tema realiseerimata kapitalitulu, mis on osa üleviidavast varast. Samuti on kasulik selgitada, et vara, sealhulgas raha ülekandmine emaettevõtja ja selle tütarettevõtjate vahel jääb kavandatava lahkumismaksu eeskirja kohaldamisalast välja. Nende summade arvutamiseks on oluline määrata reaalturuväärtuse põhimõttel kindlaks ülekantud vara turuväärtus vara riigist väljaviimise hetkel. Selleks et tagada korra kooskõla krediidimeetodi kasutamisega, võiks lubada liikmesriikidel viidata ajahetkele, mil üleviidud vara maksustamise õigus kaob. Maksustamise õigus tuleks määratleda siseriiklikul tasandil. Samuti on vajalik lubada vastuvõtval riigil väljaviimise riigi poolt kehtestatud ülekantud vara väärtust vaidlustada, kui see ei kajasta vara turuväärtust. Sel eemärgil võivad liikmesriigid kasutada olemasolevaid vaidluste lahendamise mehhanisme. Euroopa Liidus tuleb käsitleda lahkumismaksu kohaldamist ja välja tuua tingimused, mis peavad olema täidetud selleks, et lahkumismaks oleks liidu õigusega kooskõlas. Sellistel juhtudel peaks maksumaksjatel olema õigus kas maksta kohe riigist lahkumisel tasumisele kuuluv kindlaksmääratud maksusumma või hajutada maksusumma kindla arvu aastate peale, koos võimalike intresside ja garantiiga.
               Selleks võivad liikmesriigid nõuda asjaomastelt maksumaksjatelt maksudeklaratsioonis vajaliku teabe esitamist. Lahkumismaksu ei tuleks nõuda juhul, kui vara kantakse üle ajutiselt ja kui vara paigutatakse tagasi vara ülekandja liikmesriiki, juhul kui vara kantakse üle usaldatavusnormatiivide kapitalinõuete täitmiseks või likviidsuse juhtimiseks või kui tegemist on väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingu või tagatiseks antud varaga.

               (11)

               Üldine kuritarvituste vastane reegel on maksusüsteemides ette nähtud selleks, et võidelda nende kuritarvitavate maksutavadega, mida ei ole konkreetsete sätetega veel reguleeritud. Seega on üldise kuritarvituste vastase reegli eesmärk täita lünki ja see ei tohiks mõjutada kuritarvituste vastaste erireeglite kohaldamist. Liidus tuleks üldist kuritarvituste vastast reeglit kohaldada kokkulepetele, mis on fiktiivsed; muul juhul peaks maksumaksjal olema õigus valida oma majandustegevuse jaoks maksustamise seiskohalt kõige tõhusam ülesehitus. Lisaks on oluline tagada, et üldist kuritarvituste vastast reeglit kohaldataks ühetaoliselt liikmesriigi sees, liidu piires ja suhetes kolmandate riikidega, nii et selle kohaldamisala ja kohaldamise tagajärjed ei oleks riigisisestes ja piiriülestes olukordades erinevad. Liikmesriike ei tohiks takistada kohaldamast karistusi, kui on kohaldatav üldine kuritarvituste vastane reegel. Hinnates seda, kas kokkulepet tuleks lugeda fiktiivseks, võib liikmesriik saada kaaluda kõiki reaalseid majanduslikke põhjusi, sealhulgas finantstegevust.

               (12)

               Välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate eeskirjade toimel omistatakse madala maksumääraga maksustatava kontrollitava tütarettevõtja tulu emaettevõtjale. Seejärel maksustatakse emaettevõtja selliselt saadud tulu riigis, kus ta on maksuresident. Asjaomase riigi poliitikaprioriteetidest sõltuvalt võivad välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevad eeskirjad hõlmata kogu madala maksumääraga maksustatavat tütarettevõtjat, konkreetseid tulukategooriaid või piirduda tuluga, mis on tütarettevõtjale kunstlikult omistatud. Eelkõige, selleks et tagada, et välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate eeskirjade kasutamine on proportsionaalne reaktsioon BEPSiga seotud probleemidele, on äärmiselt tähtis, et liikmesriigid, kes piirduvad oma välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevates eeskirjades tuluga, mis on tütarettevõtjale kunstlikult omistatud, võtaksid eesmärgiks täpselt sellised olukorrad, kus suurem osa kontrollitava tütarettevõtja tasandil kunstlikult omistatud tulu loonud otsustusfunktsioonidest täidetakse maksumaksja liikmesriigis. Halduskoormuse ja nõuete täitmise kulude piiramiseks peaks olema vastuvõetav ka see, et need liikmesriigid vabastaksid teatud vähest kasumit teenivad või väikese kasumimarginaaliga üksused, kellest tulenev maksustamise vältimise oht on väiksem. Seetõttu on vajalik, et välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevad eeskirjad laieneksid püsivate tegevuskohtade kasumile, kui sellele ei kohaldata maksu või see on maksuvaba maksumaksja liikmesriigis. Välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate eeskirjade kohaselt ei ole siiski vajadust maksustada selliste püsivate tegevuskohtade kasumit, kellele ei anta siseriiklike eeskirjade kohaselt maksuvabastust, sest neid püsivaid tegevuskohti koheldakse nii, nagu nad oleksid välismaised kontrollitavad äriühingud. Kõrgema kaitsetaseme tagamiseks võiksid liikmesriigid vähendada kontrollimise künnist või kasutada võrreldes tegelikult tasutud äriühingu tulumaksuga kõrgemat künnist koos äriühingu tulumaksuga, mis oleks tulnud tasuda maksumaksja liikmesriigis. Liikmesriigid võiksid välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate eeskirjade siseriiklikusse õigusesse ülevõtmisel kasutada piisavalt kõrget maksumäära murdosalist künnist.
               Soovitatav on käsitleda nii kolmandates riikides kui ka liidu sees tekkida võivaid olukordi. Põhivabaduste järgimiseks tuleks tulukategooriad kombineerida sisulistel põhjustel tehtava erandiga, mille eesmärk on piirata liidus eeskirjade mõju juhtumitega, kus välismaisel kontrollitaval äriühingul puudub sisuline majandustegevus. On tähtis, et maksuhaldurid ja maksumaksjad teeksid koostööd asjakohaste faktide ja asjaolude kogumisel, et teha kindlaks, kas erandit võimaldavat reeglit saab kohaldada. Välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate eeskirjade siseriiklikusse õigusesse ülevõtmisel peaks olema liikmesriikidel lubatud kasutada kolmandate riikide valget, halli või musta nimekirja, mille koostamise aluseks on teatavad käesolevas direktiivis sätestatud kriteeriumid […] ja mis võivad sisaldada äriühingu tulumaksu määra taset, või kasutada selle alusel koostatud liikmesriikide valget nimekirja.

               (13)

               Hübriidsed ebakõlad on maksete (finantsinstrumentide) või üksuste erineva õigusliku kvalifitseerimise tulemus ja need ebakõlad tulevad esile olukorras, kus kokku puutuvad kahe jurisdiktsiooni õigussüsteemid. Selliste ebakõlade tulemusel toimub tihti topeltmahaarvamine (st mahaarvamine mõlemas riigis) või juhtub see, et tulu arvatakse maha ühes riigis, ilma et see teises riigis kirjendataks. Hübriidsete ebakõlade kasutamise mõju neutraliseerimiseks on vaja kehtestada eeskirjad, mille kohaselt üks kahest jurisdiktsioonist, kelle vahel ebakõla tekkis, saaks keelduda sellise tulemuseni viiva makse mahaarvamisest. Sellega seoses on kasulik selgitada, et käesoleva direktiivi meetmed hübriidsete ebakõlade kõrvaldamiseks on suunatud sellele, et lahendada ebakõlasid hõlmavaid olukordi tulenevalt erinevustest finantsinstrumendi või üksuse õiguslikul kvalifitseerimisel, ega ole mõeldud selleks, et mõjutada liikmesriigi maksusüsteemi üldisi jooni. Kuigi liikmesriigid on äriühingute maksustamise käitumisjuhendi töörühma raames kokku leppinud suunistes hübriidüksuste ja püsivate hübriidtegevuskohtade maksustamislahenduste kohta liidus ning hübriidüksuste maksustamislahenduste kohta suhetes kolmandate riikidega, on sellegipoolest vaja kehtestada siduvad eeskirjad. On äärmiselt tähtis teha täiendavat tööd hübriidsete ebakõladega liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel, samuti muude hübriidsete ebakõladega, näiteks püsivate tegevuskohtadega seotud ebakõladega.

               (14)

               On oluline selgitada, et käesoleva direktiiviga ette nähtud maksustamise vältimise vastaste eeskirjade rakendamine ei tohiks mõjutada maksumaksjate kohustust järgida reaalturuväärtuse põhimõtet ega liikmesriikide õigust suurendada reaalturuväärtuse põhimõtte alusel maksustatavat summat, kui see on asjakohane.

               (15)

               Euroopa Andmekaitseinspektoriga konsulteeriti vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 45/2001 (3) artikli 28 lõikele 2. Käesoleva direktiivi raames isikuandmete töötlemise korral tuleb järgida Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 8 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 95/46/EÜ (4) sätestatud õigust isikuandmete kaitsele.

               (16)

               Pidades silmas, et käesoleva direktiivi peamine eesmärk on suurendada siseturu kui terviku vastupidavust piiriülestele maksustamise vältimise viisidele, ei ole seda eesmärki võimalik piisavalt saavutada, kui iga liikmesriik tegutseb teistest eraldi. Siseriiklikud äriühingu maksustamise süsteemid on erinevad ja liikmesriikide sõltumatu tegevus vaid säilitaks siseturu praeguse killustatuse otsese maksustamise valdkonnas. See omakorda laseb jääda püsima erinevate siseriiklike meetmete koostoimes tekkinud ebatõhususel ja moonutustel. Tulemuseks on kooskõlastuse puudumine. Kuna ebatõhusus siseturul tekitab eeskätt piiriüleseid probleeme, tuleks liidu tasandil vastu võtta parandusmeetmed. Seetõttu on oluline võtta vastu lahendused, mis toimivad siseturul tervikuna, ning seda on võimalik paremini saavutada liidu tasandil. Seega võib liit kehtestada meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. Kehtestades miinimumkaitse siseturul, on käesoleva direktiivi eesmärk üksnes saavutada see, et liidusiseselt toimuks nende eesmärkide saavutamiseks minimaalne kooskõlastus.

               (17)

               Komisjon peaks käesoleva direktiivi rakendamist hindama nelja aasta möödumisel pärast direktiivi jõustumist ja esitama selle kohta nõukogule aruande. Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile kogu teabe, mis on selleks hindamiseks vajalik,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   I PEATÜKK

      ÜLDSÄTTED

   Artikkel 1
   Kohaldamisala
   Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi nende maksumaksjate suhtes, kellel on ühes või mitmes liikmesriigis kohustus tasuda äriühingu tulumaksu, sealhulgas kolmanda riigi maksuresidendist üksuse ühes või mitmes liikmesriigis asuvate püsivate tegevuskohtade suhtes.
   Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   1)   „laenukasutuse kulu“– intressikulu igasuguse võlakohustuse puhul, muud kulud, mis on majanduslikult samaväärsed rahaliste vahendite kaasamisega seoses tekkinud intressi ja kuluga, nagu on määratletud siseriiklikus õiguses, sealhulgas, kuid sellega piirdumata, maksed kasumiosaluslaenude alusel, sellistelt instrumentidelt nagu vahetusvõlakirjad ja nullkupongvõlakirjad kogunenud arvestuslik intress, alternatiivsete rahastamiskokkulepete, näiteks islamipärase rahastamise alusel saadud summad, kapitalirendi maksete rahastamiskulude osa, seotud vara bilansilise väärtusega hõlmatud kapitaliseeritud intress või kapitaliseeritud intressi amortisatsioon, asjakohasel juhul siirdehindade kohase rahastamise tootluse põhjal arvutatud summad, tingliku intressi summad üksuse laenukasutusega seotud tuletisinstrumentide või riskimaanduskokkulepete alusel, teatav vahetuskursikasum või -kahjum seoses laenukasutuse ja rahaliste vahendite kaasamisega seotud instrumentidega, rahastamiskokkulepete garantiitasud, korraldustasud ja samalaadsed rahaliste vahendite laenamisega seotud kulud;
   2)   „ülejääv laenukasutuse kulu“– summa, mille võrra maksumaksja mahaarvatav laenukasutuse kulu ületab intressitulu ja muud majanduslikult samaväärset maksustatavat tulu, mida maksumaksja saab vastavalt siseriiklikule õigusele;
   3)   „maksustamisperiood“– majandusaasta, kalendriaasta või mis tahes muu maksustamise eesmärgil asjakohane periood;
   4)   „sidusettevõtja“–

               a)

               üksus, milles maksumaksjal on otsene või kaudne osalus, mis on vähemalt 25 protsenti hääleõigusest või kapitalist, või mille kasumist tal on õigus saada vähemalt 25 protsenti;

               b)

               füüsiline isik või üksus, kellel on maksumaksjas otsene või kaudne osalus, mis on vähemalt 25 protsenti hääleõigusest või kapitalist, või kellel on õigus saada vähemalt 25 protsenti selle maksumaksja kasumist;

         Kui füüsilisel isikul või üksusel on maksumaksjas ning ühes või enamas üksuses otsene või kaudne osalus, mis on vähemalt 25 protsenti, käsitatakse kõiki asjaomaseid üksusi, sealhulgas maksumaksjat, samuti sidusettevõtjatena.
   Artikli 9 kohaldamise eesmärgil ning kui ebakõla on seotud hübriidüksusega, muudetakse seda määratlust nii, et 25 protsendilise osaluse nõue asendatakse 50 protsendilise osaluse nõudega;
   5)   „finantsettevõtja“– üks järgmistest üksustest:

               a)

               krediidiasutus või investeerimisühing, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ (5) artikli 4 lõike 1 punktis 1, või alternatiivse investeerimisfondi valitseja, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL (6) artikli 4 lõike 1 punktis b, või vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtja (eurofond) fondivalitseja, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ (7) artikli 2 lõike 1 punktis b;

               b)

               kindlustusandja, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/138/EÜ (8) artikli 13 punktis 1;

               c)

               edasikindlustusandja, nagu on määratletud direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 punktis 4;

               d)

               tööandjapensioni kogumisasutus, mis kuulub Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/41/EÜ (9) kohaldamisalasse, välja arvatud juhul, kui liikmesriik on otsustanud nimetatud direktiivi artikli 5 alusel seda direktiivi asjaomase asutuse suhtes kas tervikuna või osaliselt mitte kohaldada, või nimetatud direktiivi artikli 19 lõikes 1 osutatud tööandjapensioni kogumisasutuse esindaja;

               e)

               pensionikindlustusasutused, kes haldavad selliseid pensioniskeeme, mida loetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 883/2004 (10) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 987/2009 (11) kohaldamisalasse kuuluvateks sotsiaalkindlustusskeemideks, samuti juriidilised isikud, kes on asutatud selliste asutuste investeeringute tegemise eesmärgil;

               f)

               alternatiivne investeerimisfond, mida haldab alternatiivse investeerimisfondi valitseja, nagu on määratletud direktiivi 2011/61/EL artikli 4 lõike 1 punktis b, või alternatiivne investeerimisfond, mida juhitakse kohaldatava siseriikliku õigusakti kohaselt;

               g)

               vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja direktiivi 2009/65/EÜ artikli 1 lõike 2 tähenduses;

               h)

               keskne vastaspool, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 648/2012 (12) artikli 2 punktis 1;

               i)

               väärtpaberite keskdepositoorium, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 909/2014 (13) artikli 2 lõike 1 punktis 1;

         6)   „vara ülekandmine“– toiming, millega liikmesriik kaotab õiguse maksustada ülekantud vara, samas kui vara jääb sama maksumaksja juriidilisse või majanduslikku omandisse;
   7)   „maksuresidentsuse üleviimine“– toiming, millega maksumaksja lakkab olemast maksuresident ühes liikmesriigis, omandades maksuresidentsuse teises liikmesriigis või kolmandas riigis;
   8)   „püsiva tegevuskoha teostatava majandustegevuse üleviimine“– toiming, millega maksumaksja lõpetab oma maksustatava tegevuse ühes liikmesriigis ja alustab seda teises liikmesriigis või kolmandas riigis, olemata selle teise liikmesriigi või kolmanda riigi maksuresident;
   9)   „hübriidne ebakõla“– ühe liikmesriigi maksumaksja ja teise liikmesriigi sidusettevõtja vaheline olukord või liikmesriikide poolte vaheline struktureeritud kokkulepe, mille puhul erinevused finantsinstrumendi või üksuse õiguslikus kvalifitseerimises toovad kaasa järgmise:

               a)

               sama makse, kulu või kahjum arvatakse maha nii selles liikmesriigis, kust makse pärineb, kus kulu kanti või kahjum tekkis, kui ka teises liikmesriigis („topeltmahaarvamine“); või

               b)

               makse arvatakse maha liikmesriigis, kust makse pärineb, ilma et sedasama makset teises liikmesriigis maksustamisel arvesse võetaks eesmärgil kirjendataks („mahaarvamine ilma arvesse võtmiseta“).

         Artikkel 3
   Miinimumkaitse
   Käesolev direktiiv ei piira selliste siseriiklike või lepingupõhiste sätete kohaldamist, mille eesmärk on tagada riigisisesele äriühingute maksubaasile kõrgem kaitsetase.
   II PEATÜKK

      MAKSUSTAMISE VÄLTIMISE VASTASED MEETMED

   Artikkel 4
   Intresside mahaarvamise piirang
   1.   Ülejääv laenukasutuse kulu arvatakse maha sellel maksustamisperioodil, mil see kanti, ainult kuni 30 protsendi ulatuses maksumaksja intressi-, maksu- ja amortisatsioonieelsest kasumist (EBITDA).
   Käesoleva artikli kohaldamisel võivad liikmesriigid käsitada maksumaksjana samuti:

               a)

               üksust, kelle puhul on lubatud või nõutud sätete kohaldamine kontserni nimel, nagu on määratletud vastavalt siseriiklikule maksuõigusele;

               b)

               üksust, kes kuulub kontserni, nagu on määratletud siseriiklikus maksuõiguses, mis ei konsolideeri maksustamise eesmärgil oma liikmete tulemit.

         Sellisel juhul võib ülejääva laenukasutuse kulu ja EBITDA arvutada kontserni tasandil ning see sisaldab siis kõigi kontserni liikmete tulemusi.
   2.   EBITDA arvutatakse, liites maksumaksja liikmesriigis äriühingu tulumaksuga maksustatavale tulule ülejääva laenukasutuse kulu maksustamise eesmärgil korrigeeritud summad ning maksustamise eesmärgil korrigeeritud kulumi- ja amortisatsioonisummad. Maksuvaba tulu jäetakse maksumaksja EBITDAst välja.
   3.   Erandina lõikest 1 võib maksumaksjale anda õiguse:

               a)

               arvata ülejääva laenukasutuse kulu maha kuni 3 000 000 euro ulatuses;

               b)

               arvata ülejääva laenukasutuse kulu täies ulatuses maha, kui maksumaksja on eraldiseisev üksus.

         Lõike 1 teise lõigu kohaldamisel arvestatakse 3 000 000 euro suurust summat kogu kontserni kohta.
   Esimese lõigu punkti b kohaldamisel tähendab eraldiseisev üksus maksumaksjat, kes ei ole finantsaruandluse eesmärgil konsolideeritud kontserni osa ning kellel ei ole sidusettevõtjat ega püsivat tegevuskohta.
   4.   Liikmesriigid võivad jätta lõike 1 kohaldamisalast välja ülejääva laenukasutuse kulu, mis on tekkinud seoses järgmisega:

               a)

               enne 17. juunit 2016 sõlmitud laenulepingud, kuid see välistamine ei hõlma selliste laenude hilisemat muutmist;

               b)

               laenud, mida kasutatakse pikaajaliste avaliku sektori taristuprojektide rahastamiseks ja mille puhul nii projekti teostaja, laenukasutuse kulu, vara kui ka tulu asukoht on liidus.

         Esimese lõigu punkti b kohaldamisel tähendab pikaajaline avaliku sektori taristuprojekt projekti, mille eesmärk on pakkuda, ajakohastada, käitada ja/või hooldada suuremahulist vara, mida liikmesriik peab üldist avalikku huvi pakkuvaks varaks.
   Esimese lõigu punkti b kohaldamisel jäetakse kogu pikaajalisest avaliku sektori taristuprojektist saadav tulu maksumaksja EBITDAst välja ning väljajäetud ülejäävat laenukasutuse kulu ei arvata lõike 5 punktis b osutatud kontserni ülejääva laenukasutuse kulu hulka, mis tal on tekkinud seoses kolmandate isikutega.
   5.   Kui maksumaksja on finantsaruandluse eesmärgil konsolideeritud kontserni liige, võib maksumaksjale anda õiguse kas:

               a)

               arvata tema ülejääva laenukasutuse kulu maha täies ulatuses, kui maksumaksja tõendab, et tema omakapitali ja koguvara suhe on sama või suurem kui kontserni omakapitali ja koguvara suhe ning kui on täidetud järgmised tingimused:

                           i)

                           maksumaksja omakapitali ja koguvara suhet peetakse võrdseks kontserni omakapitali ja koguvara suhtega, kui maksumaksja omakapitali ja koguvara suhe on kuni kaks protsendipunkti väiksem, ning

                           ii)

                           kõiki varasid ja kohustusi hinnatakse sama meetodiga nagu lõikes 8 osutatud konsolideeritud finantsaruandes;

                     või

               b)

               arvata ülejääv laenukasutuse kulu maha suuremas summas kui see, mille oleks võinud maha arvata lõike 1 alusel. See kõrgem laenukasutuse kulu mahaarvamise piirmäär käib finantsaruandluse eesmärgil konsolideeritud kontserni kohta, mille liige maksumaksja on, ja see arvutatakse kahes etapis:

                           i)

                           esiteks arvutatakse suhtarv, jagades kolmandate isikutega seoses tekkinud kontserni ülejääva laenukasutuse kulu ära kontserni EBITDA peale, ning

                           ii)

                           teiseks korrutatakse suhtarv lõike 2 kohaselt arvutatud maksumaksja EBITDAga.

         6.   Maksumaksja liikmesriik võib näha ette sätted selleks, et kas:

               a)

               kanda ülejääv laenukasutuse kulu, mida ei saa lõigete 1–5 alusel jooksval maksustamisperioodil maha arvata, ilma ajalise piiranguta edasi;

               b)

               kanda ülejääv laenukasutuse kulu, mida ei saa lõigete 1–5 alusel jooksval maksustamisperioodil maha arvata, ilma ajalise piiranguta edasi ja kuni kolme aasta võrra tagasi, või

               c)

               kanda ilma ajalise piiranguta edasi ülejääva laenukasutuse kulu ja maksimaalselt viie aasta võrra edasi kasutamata intressisumma, mida ei saa lõigete 1–5 alusel jooksval maksustamisperioodil maha arvata.

         7.   Liikmesriigid võivad jätta lõigete 1–6 kohaldamisalast välja finantsettevõtjad, sealhulgas juhul, kui sellised finantsettevõtjad on finantsaruandluse eesmärgil konsolideeritud kontserni osaks.
   8.   Käesoleva artikli kohaldamisel kuuluvad finantsaruandluse eesmärgil konsolideeritud kontserni kõik üksused, kes on täielikult hõlmatud konsolideeritud finantsaruannetega, mis on koostatud rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite või liikmesriigi finantsaruandlussüsteemi alusel. Maksumaksjale võib anda õiguse kasutada muude raamatupidamisstandardite alusel koostatud konsolideeritud finantsaruandeid.
   Artikkel 5
   Lahkumismaks
   1.   Maksumaksja peab maksu tasuma summas, mis võrdub ülekantava vara turuväärtusega vara riigist väljaviimise hetkel, millest on maha arvatud selle vara maksustamisväärtus, kui esineb vähemalt üks järgmistest asjaoludest:

               a)

               maksumaksja kannab vara oma peakontorist teises liikmesriigis või kolmandas riigis asuvasse püsivasse tegevuskohta niivõrd, kuivõrd peakontori liikmesriigil ei ole ülekandmisest tulenevalt enam õigust ülekantud vara maksustada;

               b)

               maksumaksja kannab vara oma liikmesriigis asuvast püsivast tegevuskohast teises liikmesriigis või kolmandas riigis asuvasse peakontorisse või püsivasse tegevuskohta niivõrd, kuivõrd püsiva tegevuskoha liikmesriigil ei ole ülekandmisest tulenevalt enam õigust ülekantud vara maksustada;

               c)

               maksumaksja viib oma maksuresidentsuse üle teise liikmesriiki või kolmandasse riiki, välja arvatud sellise vara osas, mis jääb tegelikult seotuks esimeses liikmesriigis asuva püsiva tegevuskohaga;

               d)

               maksumaksja viib oma püsiva tegevuskoha majandustegevuse ühest liikmesriigist üle teise liikmesriiki või kolmandasse riiki niivõrd, kuivõrd püsiva tegevuskoha liikmesriigil ei ole üleviimisest tulenevalt enam õigust ülekantud vara maksustada.

         2.   Maksumaksjale antakse õigus lõikes 1 osutatud lahkumismaksu tasumist edasi lükata, tasudes seda ajatatud maksetena viie aasta jooksul, kui esineb vähemalt üks järgmistest asjaoludest:

               a)

               maksumaksja kannab vara oma peakontorist teises liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna lepingu (EMP leping) osalisest kolmandas riigis asuvasse püsivasse tegevuskohta;

               b)

               maksumaksja kannab vara liikmesriigis asuvast püsivast tegevuskohast teises liikmesriigis või EMP lepingu osalisest kolmandas riigis asuvasse peakontorisse või teise püsivasse tegevuskohta;

               c)

               maksumaksja viib maksuresidentsuse üle teise liikmesriiki või EMP lepingu osalisest kolmandasse riiki;

               d)

               maksumaksja viib oma püsiva tegevuskoha majandustegevuse üle teise liikmesriiki või EMP lepingu osalisest kolmandasse riiki.

         Käesolevat lõiget kohaldatakse EMP lepingu osalisest kolmandate riikide suhtes, kui nad on sõlminud maksumaksja liikmesriigi või liiduga lepingu vastastikuse abi kohta maksunõuete sissenõudmisel, mis on samaväärne nõukogu direktiivis 2010/24/EL (14) ette nähtud vastastikuse abiga.
   3.   Kui maksumaksja maksu tasumise lõike 2 kohaselt ajatab, võib temalt kas tema liikmesriigi või tema püsiva tegevuskoha liikmesriigi õigusnormide alusel nõuda intressi tasumist.
   Kui on olemas tõendatav ja tegelik oht, et maksumaksja maksu ei tasu, võib temalt nõuda lõike 2 alusel maksu tasumise ajatamise tingimusena garantiid.
   Teist lõiku ei kohaldata, kui maksumaksja või tema püsiva tegevuskoha liikmesriigi õigusnormid näevad ette võimaluse maksuvõla sissenõudmiseks teiselt maksumaksjalt, kes kuulub samasse kontserni ja on selle liikmesriigi maksuresident.
   4.   Lõike 2 kohaldamise korral peatatakse maksete ajatamine viivitamata ja maksuvõlg muutub sissenõutavaks järgmistel juhtudel:

               a)

               ülekantud vara või püsiva tegevuskoha majandustegevus on müüdud või muul viisil võõrandatud;

               b)

               ülekantud vara on edasi kantud kolmandasse riiki;

               c)

               maksumaksja maksuresidentsus või püsiva tegevuskoha majandustegevus on edasi üle viidud kolmandasse riiki;

               d)

               maksumaksja pankrotistub või tema tegevus likvideeritakse;

               e)

               maksumaksja ei täida oma kohustusi seoses ajatatud maksetega ja ei paranda olukorda mõistliku aja jooksul, mis ei ületa 12 kuud.

         Punkte b ja c ei kohaldata EMP lepingu osalisest kolmandate riikide suhtes, kui nad on sõlminud maksumaksja liikmesriigi või liiduga lepingu vastastikuse abi kohta maksunõuete sissenõudmisel, mis on samaväärne direktiivis 2010/24/EL ette nähtud vastastikuse abiga.
   5.   Kui vara, maksuresidentsus või püsiva tegevuskoha majandustegevus viiakse üle teise liikmesriiki, lähtub see liikmesriik maksustamise tarbeks vara väärtuse kindlaksmääramisel maksumaksja või tema püsiva tegevuskoha liikmesriigi poolt kindlaksmääratud vara väärtusest, välja arvatud juhul, kui see ei kajasta turuväärtust.
   6.   Lõigete 1–5 kohaldamisel on „turuväärtus“ summa, mille eest on saavad vara vahetada või mille alusel saavad vastastikuseid kohustusi arveldada tehingut teha soovivad ja üksteisest sõltumatud ostjad ja müüjad omavahelises tehingus.
   7.   Tingimusel et vara paigutatakse 12 kuu jooksul tagasi vara ülekandja liikmesriiki, ei kohaldata käesolevat artiklit väärtpaberite rahastamisega seotud vara ülekandmise suhtes, tagatiseks antud vara suhtes või juhul, kui vara kantakse üle usaldatavusnormatiivide kapitalinõuete täitmiseks või likviidsuse juhtimiseks.
   Artikkel 6
   Üldine kuritarvituste vastane reegel
   1.   Äriühingu tulumaksukohustuse arvutamisel ei võta liikmesriigid arvesse skeeme või skeemide ahelat, mis, olles loodud põhieesmärgiga või ühe põhieesmärgiga saada maksueelis, mis on vastuolus kohaldatava maksuõiguse sisu või eesmärgiga, ei ole kõiki asjasse puutuvaid fakte ja asjaolusid arvesse võttes tegelik. Need skeemid võivad koosneda rohkem kui ühest vaheastmest või osast.
   2.   Lõike 1 kohaldamisel peetakse skeeme või skeemide ahelat fiktiivseks, kui need ei ole loodud reaalsetel ärilistel põhjustel, mis kajastavad tegelikku majanduslikku sisu.
   3.   Kui skeeme või skeemide ahelat ei võeta lõike 1 alusel arvesse, arvutatakse maksukohustus siseriiklike õigusnormide alusel.
   Artikkel 7
   Välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevad eeskirjad
   1.   Maksumaksja liikmesriik käsitab üksust või püsivat tegevuskohta, mille kasumi suhtes ei kohaldata selles liikmesriigis maksu või mis on selles liikmesriigis maksu maksmisest vabastatud, välismaise kontrollitava äriühinguna, kui on täidetud järgmised tingimused:

               a)

               üksuse puhul on maksumaksjal üksi või koos oma sidusettevõtjatega otsene või kaudne osalus rohkem kui 50 % hääleõigusena või ta omab otseselt või kaudselt rohkem kui 50 % kapitalist või tal on õigus saada rohkem kui 50 % kõnealuse üksuse kasumist, ning

               b)

               üksuse või püsiva tegevuskoha poolt oma kasumilt tegelikult tasutud äriühingu tulumaks on väiksem kui erinevus selle äriühingu tulumaksu summa, mis oleks üksusele või püsivale tegevuskohale määratud maksumaksja liikmesriigis kohaldatava äriühingu tulumaksu süsteemi kohaselt, ja üksuse või püsiva tegevuskoha poolt oma kasumilt tasutud tegeliku äriühingu tulumaksu summa vahel.

         Esimese lõigu punkti b kohaldamisel ei võeta arvesse välismaise kontrollitava äriühingu püsivat tegevuskohta, mille suhtes ei kohaldata välismaise kontrollitava äriühingu jurisdiktsioonis maksu või mis on selles jurisdiktsioonis maksu maksmisest vabastatud. Peale selle tähendab äriühingu tulumaks, mis oleks tulnud tasuda maksumaksja liikmesriigis, maksu arvutatuna maksumaksja liikmesriigi eeskirjade kohaselt.
   2.   Kui üksust või püsivat tegevuskohta käsitatakse lõike 1 alusel välismaise kontrollitava äriühinguna, arvab maksumaksja liikmesriik maksustatava summa hulka:

               a)

               üksuse jaotamata tulu või püsiva tegevuskoha tulu, mis kuulub järgmistesse kategooriatesse:

                           i)

                           finantsvaralt saadud intress või muu tulu;

                           ii)

                           intellektuaalomandist tulenevad litsentsitasud või muu tulu;

                           iii)

                           dividendid ja aktsiate või osade müügist saadud tulu;

                           iv)

                           kapitalirendist saadud tulu;

                           v)

                           kindlustusest, pangandusest ja muust finantstegevusest saadud tulu;

                           vi)

                           tulu, mis on saadud arveid väljastavalt ettevõttelt, kes saavad müügi- ja teenuste osutamise tulu sidusettevõtjatelt ostetud ja neile müüdud kaupadelt ja teenustelt, lisamata mingit või lisades üksnes vähest majanduslikku väärtust;

                     Käesolevat punkti ei kohaldata juhul, kui välismaine kontrollitav äriühing tegeleb sisulise majandustegevusega, mida toetavad töötajad, seadmed, vara ja ruumid ning mida kinnitavad asjakohased faktid ja asjaolud.
               Kui välismaine kontrollitav äriühing on resident või tema asukoht on kolmandas riigis, mis ei ole Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osaline, võivad liikmesriigid otsustada eelnevat lõiku mitte kohaldada,
               või

               b)

               üksuse või püsiva tegevuskoha jaotamata tulu, mis on saadud fiktiivsetest skeemidest, mis on loodud peamise eesmärgiga saada maksueelis.
               Käesoleva punkti kohaldamisel peetakse skeemi või skeemide ahelat fiktiivseks niivõrd, kuivõrd asjaomasel üksusel või püsival tegevuskohal ei oleks vara, millelt ta kogu või osa oma tulust saab, ja ta ei oleks võtnud vastavaid riske, kui teda ei kontrolliks äriühing, kus täidetakse selle vara ja nende riskidega seotud võtmetöötajate funktsiooni, mis on kontrollitava äriühingu tulu loomisel määrava tähtsusega.

         3.   Kui liikmesriik arvutab maksumaksja maksustatava summa liikmesriigi sätete alusel lõike 2 punkti a kohaselt, võib liikmesriik otsustada mitte käsitada üksust või püsivat tegevuskohta välismaise kontrollitava äriühinguna lõike 1 alusel, kui üksuse või püsiva tegevuskoha saadavast tulust üks kolmandik või alla selle kuulub lõike 2 punkti a kohastesse kategooriatesse.
   Kui liikmesriik arvutab maksumaksja maksustatava summa liikmesriigi sätete alusel lõike 2 punkti a kohaselt, võib liikmesriik otsustada mitte käsitada finantsettevõtjat välismaise kontrollitava äriühinguna, kui üksuse lõike 2 punkti a kohasesse kategooriasse kuuluvast tulust üks kolmandik või alla selle on saadud maksumaksja või tema sidusettevõtjatega tehtud tehingutest.
   4.   Liikmesriigid võivad jätta lõike 2 punkti b kohaldamisalast välja üksuse või püsiva tegevuskoha,

               a)

               mille bilansiline kasum ei ületa 750 000 eurot ja ärituluga mitte seotud tulu ei ületa 75 000 eurot, või

               b)

               mille bilansiline kasum ei ületa maksustamisperioodi jooksul 10 protsenti tegevuskuludest.

         Esimese lõigu punkti b kohaldamisel ei või tegevuskulud hõlmata sellise kauba maksumust, mis on müüdud väljaspool riiki, mille resident üksus on või kus on püsiva tegevuskoha asukoht maksustamise eesmärgil, ega sidusettevõtjatele tehtud makseid.
   Artikkel 8
   Välismaise kontrollitava äriühingu tulu arvutamine
   1.   Artikli 7 lõike 2 punkti a kohaldamisel arvutatakse maksumaksja maksustatava summa hulka arvatav tulu selle liikmesriigi äriühingu tulumaksu käsitlevate sätete alusel, kus maksumaksja on maksuresident või kus on tema asukoht. Üksuse või püsiva tegevuskoha kahjumit ei arvata maksustatava summa hulka, vaid selle võib kooskõlas siseriikliku õigusega kanda edasi ja võtta arvesse järgnevatel maksuperioodidel.
   2.   Artikli 7 lõike 2 punkti b kohaldamisel piirdub maksumaksja maksustatava summa hulka arvatav tulu summadega, mis saadi niisuguselt varalt ja selliste riskide tulemusel, mis on seotud kontrolliva äriühingu võtmetöötajate funktsiooniga. Välismaise kontrollitava äriühingu tulu jaotus arvutatakse kooskõlas turuväärtuse põhimõttega.
   3.   Tulu, mis tuleb maksustatava summa hulka arvata, arvutatakse proportsionaalselt maksumaksja osalusega üksuses, nagu on määratletud artikli 7 lõike 1 punktis a.
   4.   Tulu lisatakse maksumaksja sellesse maksustamisperioodi, millal üksuse maksustamisaasta lõppeb.
   5.   Kui üksus jaotab maksumaksjale kasumit ja see jaotatud kasum arvatakse maksumaksja maksustatava tulu hulka, siis arvatakse varem artikli 7 alusel maksustatava summa hulka arvatud tulu jaotatud kasumilt tasumisele kuuluva maksu arvutamisel maksustatavast summast maha, et ei tekiks topeltmaksustamist.
   6.   Kui maksumaksja võõrandab oma osaluse üksuses või püsiva tegevuskoha majandustegevuse ja mis tahes osa võõrandamisest saadud tulust on varem arvatud artikli 7 alusel maksustatava summa hulka, siis arvatakse see summa võõrandamisest saadud tulult tasumisele kuuluva maksu arvutamisel maksustatavast summast maha, et ei tekiks topeltmaksustamist.
   7.   Maksumaksja liikmesriik võimaldab arvata üksuse või püsiva tegevuskoha tasutud maksu maha maksumaksja maksukohustusest maksuresidentsuse või asukohariigis. Mahaarvamise suurus arvutatakse kooskõlas siseriikliku õigusega.
   Artikkel 9
   Hübriidsed ebakõlad
   1.   Niivõrd, kuivõrd hübriidsete ebakõlade tulemuseks on topeltmahaarvamine, lubatakse mahaarvamine teha üksnes liikmesriigis, kust selline makse pärineb.
   2.   Niivõrd, kuivõrd hübriidsete ebakõlade tulemuseks on mahaarvamine ilma arvesse võtmiseta, ei lase maksja liikmesriik sellist makset maha arvata.
   III PEATÜKK

      LÕPPSÄTTED

   Artikkel 10
   Läbivaatamine
   1.   Komisjon hindab käesoleva direktiivi rakendamist, eelkõige artikli 4 mõju, 9. augustiks 2020 ja esitab selle kohta nõukogule aruande. Komisjoni aruandega kaasneb vajaduse korral seadusandlik ettepanek.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile kogu teabe, mis on vajalik, et hinnata käesoleva direktiivi rakendamist.
   3.   Artikli 11 lõikes 6 osutatud liikmesriigid edastavad komisjonile enne 1. juulit 2017 kogu teabe, mis on vajalik maksubaasi õõnestamise ja kasumi ümberpaigutamise (BEPS) riskide ärahoidmiseks kehtestatud sihipäraste siseriiklike eeskirjade tulemuslikkuse hindamiseks.
   Artikkel 11
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 2018. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. jaanuarist 2019.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   3.   Kui direktiivis nimetatakse rahaline väärtus eurodes, võivad liikmesriigid, mille rahaühik ei ole euro, otsustada arvestada vastavat väärtust omavääringus 12. juulil 2016.
   4.   Erandina artikli 5 lõikest 2 võib Eesti, niikaua kui ta ei maksusta jaotamata kasumit, käsitleda rahalises või mitterahalises vormis varade, sealhulgas sularaha ülekandmist Eestis asuvast püsivast tegevuskohast teises liikmesriigis või EMP lepingu osalisest kolmandas riigis asuvasse registrijärgsesse asukohta või teise püsivasse tegevuskohta kasumi jaotamisena ning kohaldada tulumaksu, andmata maksumaksjatele õigust sellise maksu tasumist edasi lükata.
   5.   Erandina lõikest 1 võtavad liikmesriigid vastu ja avaldavad artikli 5 järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2019. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. jaanuarist 2020.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   6.   Erandina artiklist 4 võivad liikmesriigid, kes on kehtestanud 8. august 2016 BEPSi riskide ärahoidmiseks sihipärased siseriiklikud eeskirjad, mis on käesolevas direktiivis sätestatud intresside mahaarvamise piiranguga samavõrra tulemuslikud, kohaldada neid sihipäraseid eeskirju kuni BEPSi aruande 4. meetmega seotud miinimumstandardit käsitleva OECD liikmete vahelise kokkuleppe ametlikul veebisaidil avaldamise kuupäevale järgneva esimese täieliku majandusaasta lõpuni, kuid hiljemalt kuni 1. jaanuarini 2024.
   Artikkel 12
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 13
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 12. juuli 2016

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. KAŽIMÍR

      (1)  Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata.

      (2)  Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/39/EÜ finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ (ELT L 145, 30.4.2004, lk 1).

      (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2009. aasta direktiiv 2011/61/EL alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010 (ELT L 174, 1.7.2011, lk 1).

      (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/65/EÜ vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (ELT L 302 17.11.2009, lk 32).

      (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II) (ELT L 335, 17.12.2009, lk 1).

      (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. juuni 2003. aasta direktiiv 2003/41/EÜ tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta (ELT L 235, 23.9.2003, lk 10).

      (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT L 166, 30.4.2004, lk 1).

      (11)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord (ELT L 284 30.10.2009, lk 1).

      (12)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrus (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta (ELT L 201, 27.7.2012, lk 1).

      (13)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 2014. aasta määrus (EL) nr 909/2014, mis käsitleb väärtpaberiarvelduse parandamist Euroopa Liidus ja väärtpaberite keskdepositooriume ning millega muudetakse direktiive 98/26/EÜ ja 2014/65/EL ning määrust (EL) nr 236/2012 (ELT L 257, 28.8.2014, lk 1).

      (14)  Nõukogu 16. märtsi 2010. aasta direktiiv 2010/24/EL vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel (ELT L 84, 31.3.2010, lk 1).


title: Nõukogu direktiiv 2009/47/EÜ, 5. mai 2009 , millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ vähendatud käibemaksumäärade osas

text:
               9.5.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 116/18

      NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/47/EÜ,
   5. mai 2009,
   millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ vähendatud käibemaksumäärade osas
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 93,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (3) annab liikmesriikidele õiguse kohaldada üht või kaht vähendatud maksumäära, mis ei või olla väiksemad kui 5 % ja mida kohaldatakse üksnes piiravas loetelus nimetatud kaupadele ja teenustele.

               (2)

               2007. aastal Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud komisjoni teatises käibemaksumäärade kohta (välja arvatud harilikud maksumäärad) järeldati, et vähendatud käibemaksumäärade kohaldamine kohapeal osutatavatele teenustele ei ohusta siseturu tõrgeteta toimimist ning et sellel võib teatud tingimustel olla positiivne mõju töökohtade loomisel ja varimajandusevastases võitluses. Seetõttu on otstarbekas anda liikmesriikidele õigus kohaldada vähendatud käibemaksumäärasid 2010. aasta lõpuni kohaldatavate ajutiste sätetega hõlmatud töömahukate teenuste ning restorani- ja toitlustusteenuste suhtes.

               (3)

               Alkohoolsete ja mittealkohoolsete jookide tarnimisel restorani- ja toitlustusteenuste raames võib olla õigustatud nende jookide toiduainete tarnimiseks sätestatud kohtlemisest erinev kohtlemine; on asjakohane selgesõnaliselt sätestada, et liikmesriigid võivad alkohoolsete või mittealkohoolsete jookide tarnimise hõlmata või välistada, kui nad kohaldavad direktiivi 2006/112/EÜ III lisas osutatud restorani- ja toitlustusteenustele vähendatud maksumäära.

               (4)

               Direktiivi 2006/112/EÜ tuleks muuta ka selleks, et võimaldada vastavalt vähendatud käibemaksumäärade või erandi kohaldamist piiratud arvul erijuhtudel sotsiaalsetel või tervisealastel põhjustel ning et selgitada ja ajakohastada selle III lisas olevat viidet raamatutele, eesmärgiga võtta arvesse tehnika arengut.

               (5)

               Direktiivi 2006/112/EÜ teatud sätete (mis käsitlevad kehtivaid erandeid) ja selle IV lisas esitatud nimekirja sisu hõlmatakse nende kaupade ja teenuste loeteluga, mille suhtes võidakse käesoleva direktiivi alusel kohaldada vähendatud käibemaksumäärasid. Selguse huvides tuleks need sätted ja direktiivi 2006/112/EÜ IV lisa välja jätta.

               (6)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (4) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning need tabelid üldsusele teatavaks tegema.

               (7)

               Seega tuleks direktiivi 2006/112/EÜ vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2006/112/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1.

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 104a
               Küpros võib balloonides tarnitava veeldatud naftagaasi (LPG) tarnete suhtes kohaldada üht kahest artiklis 98 sätestatud vähendatud maksumäärast.”.

               2.

               Artikkel 105 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 105
               1.   Portugal võib Lissaboni piirkonna teesildade kasutusmaksude suhtes kohaldada üht kahest artiklis 98 sätestatud vähendatud määrast.
               2.   Portugal võib Assooride ja Madeira autonoomsetes piirkondades sooritatud tehingute suhtes ja otse nendesse piirkondadesse tehtava impordi suhtes kohaldada mandri maksumääraga võrreldes madalamat maksumäära.”.

               3.

               VIII jaotise 3. peatükk jäetakse välja.

               4.

               Artiklile 111 lisatakse järgmine punkt, mida kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2011:

                           „c)

                           Maltal – inimtoiduks mõeldud toiduainete ja ravimite tarnete suhtes.”.

               5.

               Artikli 114 lõike 1 teine lõik asendatakse järgmisega:
               „Esimeses lõigus nimetatud liikmesriigid võivad sellist määra kohaldada ka lasterõivaste, lastejalatsite ja eluasemete suhtes.”.

               6.

               Artikkel 115 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 115
               Liikmesriigid, kes 1. jaanuaril 1991 kohaldasid vähendatud maksumäära lasterõivaste, lastejalatsite või eluasemete suhtes, võivad kõnealuste kaubatarnete ja osutatud teenuste suhtes selle määra kohaldamist jätkata.”.

               7.

               Artikkel 116 jäetakse välja.

               8.

               Artikli 117 lõige 1 jäetakse välja.

               9.

               Artikli 125 lõige 2 jäetakse välja.

               10.

               Artikkel 127 jäetakse välja alates 1. jaanuarist 2011.

               11.

               Artikli 128 lõige 2 jäetakse välja.

               12.

               Artikli 129 lõige 1 jäetakse välja.

               13.

               III lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.

               14.

               IV lisa jäetakse välja.

         Artikkel 2
   Liikmesriigid edastavad komisjonile viivitamata käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud õigusnormide teksti.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamisele järgneva esimese kuu esimesel kuupäeval.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 5. mai 2009

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. KALOUSEK

      (1)  19. veebruari 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  25. veebruari 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  ELT L 347, 11.12.2006, lk 1.

      (4)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      LISA
      Direktiivi 2006/112/EÜ III lisa muudetakse järgmiselt.

                  1.

                  Punkt 6 asendatakse järgmisega:

                              „6.

                              kõigil füüsilistel kandjatel olevate raamatute (kaasa arvatud väiketrükised, teabevoldikud ja muud samalaadsed trükised, lastele mõeldud pildi-, joonistus- ja värvimisraamatud, trükitud või käsikirjalised noodid, maa- ja merekaardid ja muud samalaadsed kaardid), ajalehtede ja muude perioodikaväljaannete, välja arvatud täielikult või peamiselt reklaamiks mõeldud trükiste tarne, sealhulgas raamatukogudest laenuks andmine;”.

                  2.

                  Lisatakse järgmised punktid:

                              „10a)

                              eravalduses olevate eluruumide renoveerimine ja remont, välja arvatud materjalid, mis moodustavad olulise osa teenuse väärtusest;

                              10b)

                              aknapesu ja kodumajapidamiste koristamine;”.

                  3.

                  Lisatakse järgmine punkt:

                              „12a)

                              restorani- ja toitlustusteenused, kusjuures on võimalik välistada (alkohoolsete või mittealkohoolsete) jookide tarnimine;”.

                  4.

                  Lisatakse järgmised punktid:

                              „19.

                              jalgrataste, jalatsite ja nahktoodete ning rõivaste ja kodutekstiili väikesed parandusteenused (sealhulgas parandamine ja ümbertegemine);

                              20.

                              koduhooldusteenused (näiteks koduabi ja laste, vanurite, haigete või puuetega inimeste hooldamine);

                              21.

                              juuksuriteenused.”


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/91/EL, 13. detsember 2011 , toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta  EMPs kohaldatav tekst

text:
               16.12.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 334/1

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/91/EL,
   13. detsember 2011,
   toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta
   (kodifitseeritud tekst)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 14. juuni 1989. aasta direktiivi 89/396/EMÜ (toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta) (3) on korduvalt oluliselt muudetud (4). Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune direktiiv kodifitseerida.

               (2)

               Siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine.

               (3)

               Toiduainetega kauplemine on siseturul väga tähtsal kohal.

               (4)

               Toidupartiide tähistamisega täidetakse toodete omaduste kohta parema teabe andmise nõuet. Seetõttu on tähistus arvestatav teabeallikas, kui toidu suhtes on tekkinud vaidlusi või kui see kujutab ohtu tarbija tervisele.

               (5)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiv 2000/13/EÜ (toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (5) ei sisalda sätteid partii tähistamise kohta.

               (6)

               Rahvusvahelisel tasandil on üldlevinud kohustus varustada müügipakendis toit valmistamis- või pakkepartii tähisega. Euroopa Liidu ülesanne on aidata kaasa rahvusvahelise kaubanduse arengule.

               (7)

               Seetõttu on soovitatav ühise tähistussüsteemi haldamiseks sätestada horisontaalsed üldnormid.

               (8)

               Kõnealuse süsteemi tõhusus sõltub selle kohaldamisest eri turustusetappidel. Siiski on soovitatav, et see süsteem ei laieneks teatavatele toodetele ja toimingutele, eelkõige nendele, mis leiavad aset põllumajandustoodete jaotusvõrgu alguses.

               (9)

               Tuleb võtta arvesse asjaolu, et teatavad toiduained, nagu portsjonitena pakitud jäätis, tarbitakse kohe pärast ostmist ja seega ei ole otstarbekas märkida partiid otse individuaalpakendile. Siiski peaks nende toodete puhul olema kohustuslik märkida partii rühmapakendile.

               (10)

               Partii all mõistetakse paljusid toidu müügiühikuid, mis on toodetud, valmistatud või pakitud peaaegu üheaegselt ja samal viisil. Seetõttu ei peaks mõistet kohaldama pakkimata kauba või niisuguste toodete suhtes, mida nende eripära või erinevate omaduste tõttu ei saa käsitada ühtse kogumina.

               (11)

               Silmas pidades kasutusel olevate tähistusviiside mitmekesisust, peaks igal ettevõtjal olema õigus partii kindlaks määrata ja see vastavalt tähistada või märgistada.

               (12)

               Rahuldamaks neid teabe esitamise nõudeid, milleks tähistus mõeldud on, peaks see olema selgesti eristatav ja äratuntav.

               (13)

               Vastavalt direktiivile 2000/13/EÜ võib partii tähistusena kasutada minimaalse säilimise tähtaega või märget „kõlblik kuni”, tingimusel et need märked on täpsed.

               (14)

               Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise tähtpäevadega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   1.   Käesolev direktiiv käsitleb tähistust, mis võimaldab tuvastada partii, millesse toit kuulub.
   2.   Käesolevas direktiivis tähendab „partii” toidu müügiühikute kogumit, mis on toodetud, valmistatud või pakitud praktiliselt samades tingimustes.
   Artikkel 2
   1.   Kui toit ei ole tähistatud, nagu osutatud artikli 1 lõikes 1, ei või seda turustada.
   2.   Lõiget 1 ei kohaldata

               a)

               põllumajandustoodete suhtes, mis põllumajandusettevõttest välja viies

                           i)

                           müüakse või tarnitakse ajutisse lattu, ettevalmistus- või pakkimiskohta,

                           ii)

                           transporditakse tootjaorganisatsioonidesse või

                           iii)

                           kogutakse kohe kasutamiseks valmistus- või töötlemisprotsessis;

               b)

               kui toit ei ole lõpptarbijale müümise hetkel müügipakendis, on pakitud ostja nõudmisel või on vahetult müügiks müügipakenditesse pakitud;

               c)

               pakendite või mahutite suhtes, mille suurim pind on alla 10 cm2;

               d)

               portsjonitena pakitud jäätise suhtes. Partii tuvastamist võimaldav tähistus peab olema rühmapakendil.

         Artikkel 3
   Partii määrab iga kord kindlaks kõnealuse toiduaine tootja, valmistaja või pakkija või esimene müüja, kelle asu- või tegevuskoht on liidus.
   Artikli 1 lõikes 1 osutatud tähistuse kindlaksmääramine ja lisamine on ühe eelnimetatud ettevõtja ülesanne. Tähistuse ees on täht „L”, välja arvatud juhul, kui see eristub selgesti muudest etiketil kasutatud tähistustest.
   Artikkel 4
   Kui toit on müügipakendites, märgitakse artikli 1 lõikes 1 nimetatud tähistus ja vajaduse korral täht „L” müügipakendile või selle etiketile.
   Kui toit ei ole müügipakendites, märgitakse artikli 1 lõikes 1 nimetatud tähistus ja vajaduse korral täht „L” pakendile või mahutile või kui see ei ole võimalik, vastavatesse äridokumentidesse.
   Tähistus esitatakse kõikidel juhtudel niiviisi, et see oleks hästi nähtav, selgelt loetav ja kustumatu.
   Artikkel 5
   Kui etiketil esitatakse minimaalse säilimise tähtpäev või märge „kõlblik kuni”, ei pea toit kandma artikli 1 lõikes 1 osutatud tähistust, tingimusel et kuupäev koosneb vähemalt kodeerimata kuupäevast ja kuust samas järjestuses.
   Artikkel 6
   Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira liidu erisätetega kehtestatud tähistuste kohaldamist.
   Komisjon avaldab kõnealuste sätete loetelu ja ajakohastab seda.
   Artikkel 7
   Direktiiv 89/396/EMÜ, mida on muudetud I lisa A osas loetletud direktiividega, tunnistatakse kehtetuks, ilma et see mõjutaks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise tähtpäevadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile kooskõlas II lisas esitatud vastavustabeliga.
   Artikkel 8
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 9
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 13. detsember 2011

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BUZEK

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. SZPUNAR

      (1)  ELT C 54, 19.2.2011, lk 34.

      (2)  Euroopa Parlamendi 11. mai 2011. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 8. novembri 2011. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 186, 30.6.1989, lk 21.

      (4)  Vt I lisa A osa.

      (5)  EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29.

      I LISA
      A   OSA

         Kehtetuks tunnistatud direktiiv muudatuste loeteluga

      (osutatud artiklis 7)

                  Nõukogu direktiiv 89/396/EMÜ

                  (EÜT L 186, 30.6.1989, lk 21)

                  Nõukogu direktiiv 91/238/EMÜ

                  (EÜT L 107, 27.4.1991, lk 50)

                  Nõukogu direktiiv 92/11/EMÜ

                  (EÜT L 65, 11.3.1992, lk 32)

            B   OSA

         Ülevõtmise tähtpäevade loetelu

      (osutatud artiklis 7)

                  Direktiiv

                  Ülevõtmise tähtpäev

                  89/396/EMÜ

                  20. juuni 1990 (1)

                  91/238/EMÜ

                  —

                  92/11/EMÜ

                  —

         (1)  Vastavalt direktiivi 89/396/EMÜ artikli 7 esimesele lõigule, viimati muudetud direktiiviga 92/11/EMÜ:

         „Liikmesriigid muudavad vajaduse korral õigus- ja haldusnorme nii, et:

                     —

                     käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist lubatakse alates 20. juunist 1990,

                     —

                     keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise alates 1. juulist 1992. Toodetega, mis on turule viidud või märgistatud enne seda kuupäeva ja mis ei vasta käesolevale direktiivile, võib siiski kaubelda kuni varude lõppemiseni.”

      II LISA

         Vastavustabel

                  Direktiiv 89/396/EMÜ

                  Käesolev direktiiv

                     Artikkel 1

                     Artikkel 1

                  Artikli 2 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 2 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 2 lõige 3

                  —

                  Artiklid 3–6

                  Artiklid 3–6

                     Artikkel 7

                  —

                  —

                     Artikkel 7

                  —

                     Artikkel 8

                     Artikkel 8

                     Artikkel 9

                  —

                  I lisa

                  —

                  II lisa


title: Komisjoni direktiiv, 27. aprill 1989, millega teistkordselt muudetakse lisasid direktiivis 77/96/EMÜ keeritsusside (Trichinella spiralis) kontrolli kohta värske kodusealiha impordil kolmandatest riikidest

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0321

Euroopa Liidu Teataja L 133 , 17/05/1989 Lk 0033 - 0035 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 29 Lk 0078  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 29 Lk 0078

		Komisjoni direktiiv,27. aprill 1989,millega teistkordselt muudetakse lisasid direktiivis 77/96/EMÜ keeritsusside (Trichinella spiralis) kontrolli kohta värske kodusealiha impordil kolmandatest riikidest(89/321/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiivi 77/96/EMÜ keeritsusside (Trichinella spiralis) kontrolli kohta värske kodusealiha impordil kolmandatest riikidest [1], viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 3768/85 [2], eriti selle artiklit 8,ning arvestades, et:hiljutised uuringud on võimaldanud välja arendada teatavad meetodid keeritsusside kindlakstegemiseks sealihas; nende meetodite usaldusväärsus tervisekaitse seisukohast on võrdväärne olemasolevate meetodite omaga; sellepärast tuleks direktiivi 77/96/EMÜ I lisasse teha asjakohased täiendused;keeritsussikontrolli hõlbustamiseks tuleks lubada kolmandatel riikidel ja liikmesriikidel valida ettenähtud uuringumeetodite vahel;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on alalise veterinaarkomitee arvamusega kooskõlas,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 77/96/EMÜ muudetakse vastavalt lisas sätestatule.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. septembril 1989. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. aprill 1989Komisjoni nimelkomisjoni liigeRay Mac Sharry[1] EÜT L 26, 31.1.1977, lk 67.[2] EÜT L 362, 31.12.1985, lk 8.--------------------------------------------------LISADirektiivi 77/96/EMÜ I lisasse lisatakse järgmine, VII jaotis:"VII. KUNI 35GRAMMISTE KOONDPROOVIDE AUTOMAATSE TEHISSEEDE MEETODa) Seadmed, vahendid ja reaktiivid- nuga või käärid proovide lõikamiseks,- märkimise teel 50 ruuduks jagatud alused, millest igaühele mahub ligikaudu 2 g liha,- Trichomatic 35 segur, millel on filtreerimistarvik,- soolhappe 8,5 (± 0,5) massiprotsendiline lahus,- läbipaistvad polükarbonaatmembraaniga filtrid, mille läbimõõt on 50 mm ja pooride suurus on 14 mikronit,- pepsiin tugevusega 1 : 10000 NF (US National Formulary)ehk 1 : 12500 BP (British Pharmacopoea)ehk 2000 FIP (Fédération Internationale de Pharmacie),- kaal täpsusega 0,1 g,- lamedaotsaline pintsett,- mikroskoobi esemeklaasid, mille külje pikkus on vähemalt 5 cm, või Petri tassid, mille läbimõõt on vähemalt 6 cm ja mille põhja alapinnale on terava instrumendi abil märgitud 10 × 10 mm suurused ruudukujulised kontrollpiirkonnad,- läbiva valgustusega (stereo)mikroskoop (suurendus 15–60 ×), või horisontaallauaga trihhinelloskoop,- konteiner jäätmevedeliku kogumiseks,- 10-liitrised konteinerid, mida kasutatakse positiivsete tulemuste korral seadmete ja vahendite desinvadeerimiseks näiteks formaliiniga töötlemise teel ning ülejäänud tehisseedevedeliku jaoks.b) Proovide võtmine1. Tervikrümpade korral tuleb võtta vähemalt 2grammine proov diafragmasäärest lihase ja kõõluse ühinemiskohast. Kui diafragmasääred ei ole säilinud, tuleb võtta sama suur proov vahelihase roide- või rinnakuosast või keele- või mälurlihastest või kõhulihastest.2. Lõigatud tükiliha korral tuleb võtta vähemalt 2grammine väherasvane proov luukonnalihastest, võimaluse korral luude või kõõluste juurest.c) Meetod1. Tehisseedemenetlus- Asetage filtreerimistarvikuga segur paigale, ühendage tühjendustoru ning juhtige tühjendustoru jäätmekonteinerisse.- Kui segur sisse lülitada, algab soojenemine.- Enne alustamist tuleks avada ja sulgeda reaktsioonikambri all olev põhjaventiil.- Seejärel lisatakse kuni 35 ligikaudu 1grammist proovi (temperatuuriga 25–30 °C), mis on võetud igast üksikproovist vastavalt punktile b. Veenduge, et suuremad kõõlusetükid on eemaldatud, sest need võivad ummistada membraanfiltri.- Valage seguriga ühendatud vedelikukambri servale (umbes 400 ml) vett.- Valage väiksema, ühendatud vedelikukambri servale umbes 30 ml soolhappe 8,5 % lahust.- Asetage membraanfilter filtrihoidjasse jämeda filtri alla.- Lõpuks lisatakse 5 g pepsiini. Sellest lisamisjärjestusest tuleb rangelt kinni pidada, et vältida pepsiini lagunemist.- Sulgege reaktsiooni- ja vedelikukambri kaaned.- Valige seedeaeg: lühike seedeaeg (5 minutit) tavalises tapaeas sigade puhul ning pikem seedeaeg (8 minutit) muude proovide puhul.- Automaatne eraldumine algab siis, kui vajutatakse seguri käivitusnuppu, ning seede sellele järgneva filtreerimisega on automaatne. Pärast 10–13 minuti möödumist protsess lõpeb ja seade seiskub automaatselt.- Reaktsioonikambri kaas avatakse pärast seda, kui on kontrollitud, et reaktsioonikamber on tühi. Kui reaktsioonikambris on vahtu või tehisseedevedeliku jääke, korrake menetlust vastavalt alapunktile 4.2. Vastsete eraldamine- Eemaldage filtrihoidja ning paigutage membraanfilter esemeklaasile või Petri tassi.- Membraanfiltrit uuritakse mikroskoobi või trihhinelloskoobi abil.3. Varustuse puhastamine- Positiivse tulemuse korral täitke kaks kolmandikku seguri reaktsioonikambrist keeva veega. Ühendavasse vedelikukambrisse valatakse tavalist kraanivett, kuni alumise taseme andur on kaetud. Seejärel käivitatakse automaatne puhastusprogramm. Desinvadeerige filtrihoidja ja ülejäänud varustus näiteks formaliini abil.- Tööpäeva lõppedes täitke seguri vedelikukamber veega ning käivitage normaalprogramm.4. Menetlus, mida kasutatakse siis, kui seede on ebatäielik ja filtreerimine ei ole seetõttu võimalikKui seguri automaatprogramm on vastavalt alapunktile 1 alanud, avage reaktsioonikambri kaas ja kontrollige, kas reaktsioonikambrisse on jäänud vahtu või vedelikku. Kui seda on sinna jäänud, siis toimige järgmiselt.- Sulgege reaktsioonikambri all olev põhjaventiil.- Eemaldage filtrihoidja ning paigutage membraanfilter esemeklaasile või Petri tassi.- Asetage filtrihoidjasse uus membraanfilter ning paigaldage filtrihoidja.- Valage vedelikukambrisse vett, kuni alumise taseme andur on kaetud.- Käivitage automaatne puhastusprogramm.- Pärast puhastusprogrammi lõppu avage reaktsioonikambri kaas ja kontrollige, kas reaktsioonikambrisse on jäänud vedelikku.- Kui reaktsioonikamber on tühi, eemaldage filtrihoidja ning paigutage membraanfilter pintseti abil esemeklaasile või Petri tassi.- Saadud kahte membraanfiltrit uuritakse vastavalt alapunktile 2. Kui filtreid ei saa uurida, korrake kogu seedeprotsessi pikendatud seedeajaga vastavalt alapunktile 1.5. Kui koondproovi uurimine annab positiivse või kahtlase tulemuse, tuleks igalt sealt vastavalt punktile b võtta veel 20grammine proov. Neid proove uuritakse eespool kirjeldatud meetodil individuaalselt."--------------------------------------------------