title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/54/EÜ, 26. juuni 2003, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0054

Euroopa Liidu Teataja L 176 , 15/07/2003 Lk 0037 - 0056

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/54/EÜ,26. juuni 2003,mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2 ning artikleid 55 ja 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekuid, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]olles konsulteerinud regioonide komiteega,toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. detsembri 1996. aasta direktiiv 96/92/EÜ elektrienergia siseturu ühiseeskirjade kohta [4] on andnud elektrienergia siseturu loomisse olulise panuse.(2) Selle direktiivi rakendamise kogemus näitab elektrienergia siseturu soodsat mõju, mis väljendub efektiivsuse tõusus, hinnaalandustes, kõrgemates teenindusstandardites ja konkurentsi tugevnemises. Siiski eksisteerib olulisi puudusi ja turu toimimise parandamise võimalusi, ning eeskätt on vaja konkreetseid sätteid, et kindlustada elektritootmises võrdne mänguruum ja vähendada turgu valitseva seisundi kuritarvitamise ja turuvallutusliku käitumise riske, tagades edastamise ja jaotamise mittediskrimineerivad tariifid ning juurdepääsu võrkudele tariifide avaldamise teel enne nende jõustumist, väikeste ja kaitsetumate tarbijate õiguste kaitse ja elektritootmise energiaallikaid käsitleva teabe avaldamise võimaluse korral koos allikaviidetega, andes teavet nende keskkonnamõju kohta.(3) Euroopa Ülemkogu kutsus oma 23. ja 24. märtsi 2000. aasta Lissaboni istungil üles võtma kiireid meetmeid nii elektri- kui ka gaasisektori siseturu väljakujundamiseks ning nende sektorite liberaliseerimise kiirendamiseks, et saavutada hästitoimiv siseturg. Euroopa Parlament nõudis oma 6. juuli 2000. aasta resolutsioonis (energiaturgude liberaliseerimise seisundit käsitleva komisjoni teise aruande kohta) komisjonilt üksikasjaliku ajakava vastuvõtmist selgelt sõnastatud eesmärkide saavutamiseks, et energiaturg järk-järgult kuid täielikult liberaliseerida.(4) Euroopa Liidu kodanikele asutamislepinguga tagatud vabadused – kaupade vaba liikumine, teenuste osutamise vabadus ja asutamisvabadus – on võimalikud üksnes täiesti avatud turul, kus kõik tarbijad saavad vabalt valida tarnijaid ja kõik tarnijad saavad vabalt teenindada oma tarbijaid.(5) Hästitoimiva ja konkurentsivõimelise siseturu loomise põhitakistused on muu hulgas seotud võrkupääsu küsimuste, tarifitseerimisküsimuste, võrkude koostalitlusvõime ja liikmesriikide turu avatuse erineva tasemega.(6) Konkurentsi toimimiseks peab võrkupääs olema mittediskrimineeriv, läbipaistev ja õiglaste hindadega.(7) Elektrienergia siseturu täielikuks väljakujundamiseks on esmatähtis mittediskrimineeriv juurdepääs edastusvõrgu või jaotusvõrgu halduri võrgule. Edastus- või jaotusvõrgu halduriks võivad olla üks või mitu ettevõtjat.(8) Tõhusa ja mittediskrimineeriva võrkupääsu tagamiseks on asjakohane, et seal, kus tegutsevad vertikaalselt integreeritud ettevõtjad, haldaksid edastus- ja jaotussüsteeme juriidiliselt eraldiseisvad isikud. Komisjon peaks hindama samaväärse mõjuga meetmeid, mis on liikmesriikides selle eesmärgi saavutamiseks välja töötatud ja esitama vajaduse korral käesoleva direktiivi muutmise ettepanekuid. Samuti on vajalik, et edastus- ja jaotusvõrgu halduritel oleks tõhus otsustusõigus varade suhtes, mida vajatakse võrkude hooldamiseks, kasutamiseks ja arendamiseks, kui nimetatud varad kuuluvad vertikaalselt integreeritud ettevõtjale, kes neid ka haldab. Tarvis on tagada jaotusvõrkude haldurite ja edastusvõrkude haldurite sõltumatus, eelkõige elektri tootmise ja tarnimisega seotud huvide osas. Seepärast tuleks jaotusvõrkude haldurite ja edastusvõrkude haldurite ning elektritootjate/tarnijate vahele luua sõltumatud haldusstruktuurid.Tähtis on siiski teha vahet kõnealusel juriidilisel eraldatusel ja omandisuhete eristamisel. Juriidiline eraldatus ei eelda varade omandisuhte muutmist ega takista loomast sarnaseid või võrdväärseid töötingimusi, mis kehtivad kogu vertikaalselt integreeritud ettevõttes. Mittediskrimineeriv otsuste tegemise kord peaks siiski olema tagatud organisatsiooniliste meetmetega, mis hõlmavad vastutavate otsustajate sõltumatust.(9) Väikeste võrkude puhul võib olla vaja, et lisateenuste osutamise tagaksid väikeste võrkudega vastastikku seotud edastusvõrkude haldurid.(10) Kuigi käesolev direktiiv ei käsitle omandiküsimusi, tuletatakse meelde, et edastus või jaotusega tegelev ettevõtja, kes on juriidiliselt eraldatud elektritootmise ja/või tarnimisega tegelevatest ettevõtjatest, võib võrguhalduriks määrata sama ettevõtja, kellele kuulub infrastruktuur.(11) Et vältida väikeste jaotusettevõtete liigset rahalist ja halduskoormust, peaksid liikmesriigid vajalikel juhtudel suutma vabastada sellised ettevõtted juriidilisest eraldumisnõudest.(12) Loaprotseduurid ei tohiks põhjustada halduskoormust, mis ei ole proportsionaalne elektritootja suuruse ja potentsiaalse mõjuga.(13) Tuleks võtta täiendavaid meetmeid, et tagada läbipaistvad ja mittediskrimineerivad võrkupääsu tariifid. Neid tariife tuleks võrdsetel alustel kohaldada kõikide kasutajate suhtes.(14) Hõlbustamaks ühes liikmesriigis asuval elektriettevõtjal elektritarnelepingute sõlmimist selleks kõlblike teise liikmesriigi tarbijatega, peaksid liikmesriigid ja vajadusel ka siseriiklikud reguleerivad asutused püüdlema ühtlasemate tingimuste ning tarbimis- ja tarnimisvabaduse sama taseme poole kogu siseturul.(15) Tulemuslik reguleerimine, mida teostavad kas üks või mitu siseriiklikku reguleerivat asutust, on tähtis tegur mittediskrimineeriva võrkupääsu tagamiseks. Liikmesriigid määratlevad reguleerivate asutuste ülesanded, pädevuse ja haldusvolitused. Tähtis on, et kõikide liikmesriikide reguleerivatel asutustel oleks ühesugune miinimumpädevus. Need asutused peaksid olema pädevad määrama või heaks kiitma tariife või vähemalt edastus- ja jaotustariifide arvestamise aluseks olevat metoodikat. Ebakindluse ning raha ja aega nõudvate vaidluste vältimiseks tuleks tariifid avaldada enne nende jõustumist.(16) Komisjon on väljendanud kavatsust luua elektri ja gaasi valdkonna Euroopa reguleerivate asutuste töörühma, mis oleks sobiv nõuandev mehhanism siseriiklike reguleerivate asutuste koostöö ja kooskõlastatuse ergutamiseks, et edendada elektri ja gaasi siseturu arengut ja aidata kõigis liikmesriikides järjekindlalt kohaldada käesoleva direktiivi ning järgmiste õigusaktide sätteid: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiiv 2003/55/EÜ elektrienergia siseturu ühiseeskirjade kohta [5] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1228/2003, milles käsitletakse võrkupääsu tingimusi piiriüleses elektrikaubanduses. [6](17) Et tagada tegelik turulepääs kõikidele turul tegutsejatele, sealhulgas uutele tulijatele, on vaja mittediskrimineerivaid ja kulupõhiseid tasakaalustusmehhanisme. Niipea kui elektriturg on piisavalt likviidne, tuleks selle saavutamiseks kehtestada tasakaalustusnõuetega seoses vajalikud läbipaistvad turupõhised elektrienergia tarnimise ja ostmise mehhanismid. Kõnealuse likviidse turu puudumisel peaksid siseriiklikud reguleerivad asutused aktiivselt tagama, et tasakaalustavad tariifid oleksid mittediskrimineerivad ja kulupõhised. Samal ajal tuleks luua sobivad stiimulid, et võrku ohustamata tasakaalustada elektrienergia sisse- ja väljavoolu.(18) Siseriiklikud reguleerivad asutused peaksid saama määrata ja heaks kiita tariife või tariifide arvestamise aluseks olevat metoodikat kas edastusvõrgu halduri(te) või jaotusvõrgu halduri(te) ettepaneku alusel, või nende haldurite ja võrgu kasutajate kooskõlastatud ettepaneku alusel. Nimetatud ülesannete täitmisel peaksid siseriiklikud reguleerivad asutused tagama, et edastus- ja jaotustariifid oleksid mittediskrimineerivad ja kulupõhised, ning võtma arvesse jaotatud tootmise ning nõudluse juhtimise abil säästetud pikaajalisi vähetähtsaid võrgukulusid.(19) Kõikidele ühenduse tööstus- ja kaubandusettevõtetele, sealhulgas väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted, ning kõikidele ühenduse kodanikele, kes saavad majanduslikku kasu siseturust, peaks laienema ka kõrgetasemeline tarbijakaitse ning eelkõige peaks õiglust, konkurentsivõimet ja kaudselt ka töökohtade loomist silmas pidades olema kodumajapidamistele ja, kui liikmesriigid seda vajalikuks peavad, väikestele ettevõtetele avalikud teenused garanteeritud, eriti tarnekindluse ja mõistlike tariifide osas.(20) Elektritarbijad peaksid saama tarnijat vabalt valida. Sellest olenemata peaks elektrienergia siseturu väljakujundamine toimuma järk-järguliselt kindla tähtaja jooksul, et tööstust saaks olukorraga kohandada ning tagada, et tarbijate huvide kaitsmiseks oleks olemas piisavad meetmed ja võrgud ning et tarbijail oleks ka tegelikult võimalik tarnijat valida.(21) Järk-järguline turgude avamine täielikule konkurentsile peaks niipea kui võimalik kõrvaldama liikmesriikide vahelised erinevused. Tagada tuleb käesoleva direktiivi rakendamise läbipaistvus ja järjekindlus.(22) Peaaegu kõik liikmesriigid on otsustanud tagada konkurentsi elektritootmises läbipaistva loaprotseduuri kaudu. Liikmesriikidele tuleks siiski tagada võimalus toetada tarnekindlust pakkumismenetluse või samaväärse menetluse abil, kui loaprotseduuri kaudu ei õnnestu piisavat elektritootmisvõimsust luua. Liikmesriikidel peaks keskkonnakaitse huvides ning algjärgus uute tehnoloogiate edendamiseks olema võimalik korraldada uute võimsuste pakkumismenetlusi eelnevalt avaldatud kriteeriumide alusel. Uuteks võimsusteks on muu hulgas taastuvenergia ning soojuse ja elektri koostootmine.(23) Varustuskindluse huvides tuleks jälgida eri liikmesriikide pakkumise/nõudluse tasakaalu ning koostada selle põhjal aruanne olukorrast ühenduse tasandil, võttes arvesse piirkondade elektrivõrkude vastastikuse sidumise võimalusi. Nimetatud jälgimist tuleks korraldada piisavalt aegsasti, et oleks võimalik võtta asjakohaseid meetmeid, kui varustuskindlus on ohus. Vajaliku võrguinfrastruktuuri ehitamine ja selle hooldamine, sealhulgas võrkude vastastikuse sidumise võimaluste osas, peaks aitama tagada stabiilse elektrivarustuse. Vajaliku võrguinfrastruktuuri ehitamine ja selle hooldamine, sealhulgas võrkude vastastikuse sidumise võimaluste ja detsentraliseeritud elektritootmise osas, etendavad stabiilse elektrivarustuse tagamisel olulist osa.(24) Liikmesriigid peaksid tagama, et kodutarbijatele ja, kui liikmesriigid seda vajalikuks peavad, väikestele ettevõtetele oleks tagatud elektri tarnimine kindlaksmääratud kvaliteediga ja selgelt võrreldavate, läbipaistvate ning mõistlike hindadega. Ühenduses kõrgete avalike teenuste standardite säilitamiseks tuleks komisjoni korrapäraselt teavitada kõikidest meetmetest, mida liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi eesmärkide saavutamiseks. Komisjon peaks korrapäraselt avaldama aruande, milles analüüsitakse avalike teenustega seotud eesmärkide saavutamiseks siseriiklikul tasandil võetud meetmeid ning võrreldakse nende tõhusust, et anda soovitusi meetmete osas, mida siseriiklikul tasandil tuleks võtta avalike teenuste kõrge taseme saavutamiseks. Liikmesriigid peaksid võtma vajalikke meetmeid, et kaitsta elektrienergia siseturul kaitsetumaid tarbijaid. Kõnealused meetmed võivad varieeruda olenevalt liikmesriikides valitsevast konkreetsest olukorrast ning hõlmata elektriarvete tasumisega seotud konkreetseid meetmeid või sotsiaalkindlustussüsteemi piires võetavaid üldisemaid meetmeid. Väikestele ettevõtetele universaalteenuse pakkumise puhul võivad universaalteenuse pakkumist tagavad meetmed kodutarbijate ja väikeste ettevõtjate osas erineda.(25) Komisjon on andnud teada kavatsusest teha algatusi seoses eelkõige märgistussätte reguleerimisalaga, eriti selles osas, kuidas oleks võimalik keskkonnamõju andmeid kogu Euroopa Liidu ulatuses vähemalt erinevatest energiaallikatest elektri tootmisel tekkinud CO2 heitmete ja radioaktiivsete jäätmete osas läbipaistvalt, hõlpsasti kättesaadaval ja võrreldaval viisil kättesaadavaks teha ning kuidas tuleks ühtlustada liikmesriikides tarnijate poolt esitatud andmete kontrollimiseks võetavaid meetmeid.(26) Käesoleva direktiivi põhinõue on arvestamine avalike teenuste osutamise nõuetega ning seetõttu on tähtis, et käesolevas direktiivis käsitletaks kõigis liikmesriikides järgitavaid ühiseid miinimumstandardeid, milles arvestatakse üldise kaitse, varustuskindluse, keskkonnakaitse ja samaväärse konkurentsitaseme eesmärke kõigis liikmesriikides. On oluline, et avalike teenustega seotud nõudeid saaks tõlgendada siseriiklikul tasandil, võttes arvesse siseriiklikke tingimusi ja järgides ühenduse õigusakte.(27) Liikmesriigid võivad määrata viimasena vastutava tarnija. Kõnealuseks tarnijaks võib olla vertikaalselt integreeritud ettevõtja müügiosakond, mis täidab ka jaotusülesandeid, tingimusel et see vastab käesoleva direktiivi eraldatusnõuetele.(28) Liikmesriikide sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse saavutamiseks võetavad meetmed võivad eelkõige sisaldada piisavate majanduslike stiimulite tagamist, mille puhul vajaduse korral kasutataks kõiki olemasolevaid siseriiklikke ja ühenduse vahendeid. Need vahendid võivad hõlmata vastutusmehhanisme, mis tagavad vajaliku investeeringu.(29) Kui liikmesriikide võetavad meetmed avalike teenuste osutamise kohustuse täitmiseks on asutamiselepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt tõlgendatavad riigiabina, siis tuleb vastavalt asutamiselepingu artiklil 88 lõikele 3 teavitada neist komisjoni.(30) Nõue teavitada komisjoni mis tahes uute elektritootmisvõimsuste ehitamiseks loa andmisest keeldumisest on osutunud mittevajalikuks halduskoormaks ning see tuleks kaotada.(31) Kuna kavandatud meetmete eesmärk, nimelt õiglase konkurentsi tingimustes hästi toimiva elektrienergia siseturu loomine, ei ole liikmesriikidele meetme ulatuse ja mõju tõttu päris jõukohane, on seda lihtsam saavutada ühenduse tasandil: ühendus võib võtta meetmeid vastavalt asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetele. Selles artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, kui on vaja kõnealuse eesmärgi saavutamiseks.(32) Arvestades nõukogu 29. oktoobri 1990 aasta direktiivi 90/547/EMÜ (elektrienergia edastamise kohta võrkude kaudu) [7] rakendamisel saadud kogemusi, tuleks võtta meetmeid, et tagada ühtne ja mittediskrimineeriv juurdepääsukord elektri edastamisele, kaasa arvatud liikmesriikide vaheline piiriülene elektrivool. Et tagada elektrivõrkudele juurdepääsu ühetaoline käsitlemine, ka transiidi puhul, tuleks see direktiiv kehtetuks tunnistada.(33) Lähtuvalt direktiivi 96/92/EÜ muudatuste kohaldamisalast on selguse ja otstarbekohasuse huvides soovitatav kõnealuseid sätteid uuendada.(34) Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse põhimõtteid, mis on tunnustatud eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKKOHALDAMISALA JA MÕISTEDArtikkel 1KohaldamisalaKäesoleva direktiiviga kehtestatakse elektrienergia tootmise, edastamise, jaotamise ja tarnimise ühiseeskirjad. Selles sätestatakse elektrisektori korraldamise ja toimimise, turulepääsu, pakkumismenetluste kriteeriumide ja protseduuride ning võrkude haldamiseks lubade andmisega seotud eeskirjad.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:elektritootmine – elektrienergia tootmine;tootja – elektrienergiat tootev füüsiline või juriidiline isik;edastamine – elektrienergia transport vastastikku seotud ülikõrgepinge- ja kõrgepingevõrkudes, mille eesmärk on edastada see lõpptarbijatele või jaotajatele, kuid mitte tarnimine;edastusvõrgu haldur – füüsiline või juriidiline isik, kes täidab edastamise ülesannet ja vastutab edastusvõrgu kasutamise eest, tagades selle hoolduse ja vajadusel edastusvõrgu ehitamise teatud paikkonnas ja, kui vaja, vastastikuse sidumise teiste võrkudega, ning kes tagab võrgu pikaajalise võime rahuldada mõistlikku nõudlust elektrienergia transportimise järele;jaotamine – elektrienergia transport kõrgepinge-, keskpinge- ja madalpinge jaotusvõrkudes, mille eesmärk on edastada see klientidele, kuid mitte tarnimine;jaotusvõrgu haldur – füüsiline või juriidiline isik, kes täidab jaotamise ülesannet ja vastutab jaotusvõrgu kasutamise eest, tagades selle hoolduse ja vajadusel jaotusvõrgu ehitamise teatud paikkonnas ning vajadusel vastastikuse sidumise teiste võrkudega, ning kes tagab võrgu pikaajalise võime rahuldada mõistlikku nõudlust elektrienergia jaotamise järele;tarbijad – elektrienergia hulgimüüjad ja lõpptarbijad;hulgimüüjad – füüsilised või juriidilised isikud, kes ostavad elektrienergiat edasimüümiseks võrgus, kuhu nad kuuluvad, või väljaspool seda;lõpptarbijad – tarbijad, kes ostavad elektrienergiat oma tarbeks;kodutarbijad – tarbijad, kes ostavad elektrienergiat oma majapidamises tarbimiseks, mille hulka ei kuulu kaubanduslik või kutsetegevus;mitte-kodutarbijad – füüsilised või juriidilised isikud, kes ostavad elektrienergiat muuks otstarbeks kui oma majapidamises tarbimine, sealhulgas tootjad ja hulgimüüjad;vabatarbijad – tarbijad, kes saavad vabalt osta elektrienergiat oma valitud tarnijatelt käesoleva direktiivi artikli 21 tähenduses;võrkudevahelised ühendused – seadmed, mida kasutatakse elektrivõrkude ühendamiseks;ühendatud süsteem – mitu edastus- ja jaotusvõrku, mis on omavahel ühendatud ühe või mitme võrkudevahelise ühendusega;otseliin – elektriliin, mis ühendab eraldiasetsevat tootmiskohta eraldiasetseva tarbijaga või elektriliin, mis ühendab elektritootjat ja elektrivarustusettevõtet, kes varustab otse oma ruume, tütarettevõtteid ja vabatarbijaid;majanduslik tähtsusjärjestus – elektrivarustuse allikate järjestus lähtuvalt majanduslikest kriteeriumidest;abiteenused – kõik teenused, mis on vajalikud edastus- või jaotusvõrgu käitamiseks;võrgukasutajad – füüsilised või juriidilised isikud, kes tarnivad elektrit edastus- või jaotusvõrku või kellele edastus- või jaotusvõrgust elektrit tarnitakse;tarnimine – elektrienergia müük, kaasa arvatud edasimüük tarbijatele;integreeritud elektriettevõtja – vertikaalselt või horisontaalselt integreeritud ettevõtja;vertikaalselt integreeritud ettevõtja – elektriettevõtja või ettevõtjate rühm, kelle vastastikused suhted on määratletud nõukogu 21. detsembri 1989. aasta määruse (EMÜ) nr 4064/89 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumise üle) [8] artikli 3 lõikes 3, kui asjaomase ettevõtja/rühma vähemalt üks ülesanne on elektrienergia edastamine või jaotamine ning teine ülesanne elektrienergia tootmine või tarnimine;sidusettevõtja – sidusettevõtja nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ (mis põhineb asutamislepingu artikli 44 lõike 2 punktil g [9] ja käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid [10]) artikli 41 tähenduses ja/või sidusettevõtjad selle direktiivi artikli 33 lõike 1 tähenduses ja/või samadele aktsionäridele kuuluvad ettevõtted;horisontaalselt integreeritud ettevõtja – ettevõtja, kelle vähemalt üks ülesanne on elektrienergia tootmine, edastamine, jaotamine või tarnimine ja teine ülesanne väljaspool elektrisektorit;pakkumismenetlus – menetlus, mille kaudu kavandatavad täiendavad vajadused ja asendusmahud kaetakse tarnetega uue või olemasoleva tootmisvõimsuse arvelt;pikaajaline planeerimine – tarne- ja transpordimahu pikaajaline planeerimine, et rahuldada nõudlust elektri järele võrgus ja tagada tarned tarbijatele;väike eraldatud võrk – võrk, kus tarbimine oli 1996. aastal väiksem kui 3000 GWh ja milles vähem kui 5 % iga-aastasest tarbimisest kaetakse ühenduste kaudu teiste võrkudega;üliväike eraldatud võrk – võrk, kus tarbimine oli 1996. aastal väiksem kui 500 GWh ja millel puuduvad ühendused teiste võrkudega;turvalisus – elektrienergia varustuskindlus ning tehniline töökindlus;energiatõhusust edendav nõudluse juhtimine – üldine või integreeritud lähenemisviis, mille eesmärk on mõjutada elektritarbimise mahtu ja ajalist jaotust, et vähendada esmast elektritarbimist ja tippkoormusi, eelistades tootmismahu suurendamiseks tehtavatele investeeringutele energiatõhusatesse meetmetesse investeerimist või muid meetmeid, nagu katkestatavad tarnelepingud, kui viimatinimetatud on kõige tõhusamaks ja majanduslikult kasulikumaks võimaluseks, pidades silmas väiksema energiatarbimise positiivset mõju keskkonnale ja asjaomaseid tarnekindluse ning jaotuskuludega seotud aspekte;taastuvad energiaallikad – taastuvad mittefossiilsed energiaallikad (tuuleenergia, päikeseenergia, maasoojus, laineenergia, hoovuste energia, hüdroenergia, biomass, prügila gaas, reoveepuhasti gaas ja biogaasid);jaotatud tootmine – elektrijaamad, mis on ühendatud jaotusvõrku.II PEATÜKKSEKTORI KORRALDAMISE ÜLDEESKIRJADArtikkel 3Avalike teenuste osutamise kohustus ja tarbijakaitse1. Liikmesriigid tagavad oma institutsioonilise korra alusel ja võttes asjakohaselt arvesse subsidiaarsuse põhimõtet, kuid ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, et elektriettevõtjad tegutseksid käesoleva direktiivi põhimõtteid järgides konkurentsivõimelise, turvalise ja looduskeskkonda säästva elektrituru loomise nimel ning et ettevõtjaid õiguste ja kohustuste osas ei diskrimineeritaks.2. Liikmesriigid võivad asutamislepingu asjakohaseid sätteid, eelkõige artiklit 86 täielikult arvesse võttes ja üldist majandushuvi silmas pidades kehtestada elektrisektori ettevõtjatele avalike teenuste osutamise kohustused, mis on seotud turvalisusega, sealhulgas varustuskindlusega, tarnete korrapärasuse, kvaliteedi ja hinnaga ning keskkonnakaitsega, sealhulgas energiatõhusus ja kliimakaitse. Need kohustused peavad olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad ning tagama EL elektriettevõtjatele võrdse juurepääsu liikmesriikide tarbijaskonnale. Seoses käesolevas lõikes nimetatud varustuskindluse, energiatõhusust edendava nõudluse juhtimise ja keskkonnakaitse eesmärkide täitmisega võivad liikmesriigid rakendada pikaajalist planeerimist, võttes arvesse kolmandate isikute võimalusi võrgule juurde pääseda.3. Liikmesriigid tagavad, et kõikidele kodutarbijatele ja, kui liikmesriigid seda vajalikuks peavad, väikestele ettevõtetele (st. ettevõtted, millel on kuni 50 töötajat ja mille aastakäive või bilansimaht ei ületa 10 miljonit eurot) osutataks universaalteenust, mis tähendab, et neil on õigus saada oma territooriumil kindlaksmääratud mahus elektritarneid mõistliku, hõlpsasti ja selgelt võrreldava ning läbipaistva hinnaga. Universaalteenuse osutamise tagamiseks võivad liikmesriigid kindlaks määrata viimasena vastutava tarnija. Liikmesriigid kehtestavad jaotusettevõtetele kohustuse ühendada tarbijad võrku sellistel tingimustel ja selliste tariifidega, mis on kehtestatud artikli 23 lõikes 2 sätestatud korras. Ükski käesoleva direktiivi säte ei takista liikmesriike tugevdamast kodutarbijate, väikeste ja keskmise suurusega tarbijate turupositsiooni, edendades kõnealuse tarbijaliigi esindajate vabatahtlikku koondumist.Esimest lõiku tõlgendatakse läbipaistvalt ja mittediskrimineerivalt ning see ei tohi takistada turu avamist, mis on sätestatud artiklis 21.4. Kui liikmesriik annab tasuks lõigetes 2 ja 3 sätestatud kohustuste täitmise eest rahalist hüvitist, muud liiki hüvitisi ja ainuõigusi, tehakse seda mittediskrimineerivalt ja läbipaistvalt.5. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kaitsta lõpptarbijaid ja tagada tarbijakaitse kõrge tase ning tagavad eelkõige kaitsetumate tarbijate piisava kaitse, sealhulgas kohased meetmed nende võrgust väljajäämise vältimiseks. Selleks võivad liikmesriigid võtta meetmeid kaugetes piirkondades asuvate lõpptarbijate kaitsmiseks. Neil tuleb tagada tarbijakaitse kõrge tase, eriti seoses lepingutingimuste läbipaistvuse, üldise teabe ning vaidluste lahendamise mehhanismidega. Liikmesriigid tagavad vabatarbijatele reaalse võimaluse tarnijat vahetada. Vähemalt kodutarbijate osas peaksid need meetmed hõlmama A lisas sätestatud meetmeid.6. Liikmesriigid tagavad, et elektritarbijad esitaksid arvetel või koos arvetega ning lõpptarbijatele pakutavates reklaammaterjalides järgmised andmed:a) iga energiaallika osakaal tarnija eelmise aasta kogu kütusetarbes;b) vähemalt viide olemasolevatele allikatele, näiteks veebilehtedele, kus on avalikkusele kättesaadavad andmed vähemalt elektritarnija eelmise aasta kütusetarbest elektrienergia tootmisel tekkinud CO2 heitmete ja radioaktiivsete jäätmete kohta.Elektrivahetuse teel saadud või väljaspool ühendust asuva ettevõtja käest ostetud elektrienergia puhul võib kasutada vahetuse teel või kõnealuselt ettevõtjalt eelmise aastal saadud kogumahte.Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada tarnijate poolt käesoleva artikli alusel tarbijatele esitatava teabe usaldusväärsus.7. Liikmesriigid rakendavad sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse ja keskkonnakaitse eesmärkide saavutamiseks vajalikke meetmeid, mis võivad hõlmata energiatõhusust edendava nõudluse juhtimise meetmeid ning kliimamuutustega võitlemise vahendeid ja varustuskindlust. Need meetmed võivad eelkõige ja vajadusel kõiki olemasolevaid siseriiklikke ja ühenduse vahendeid kasutades anda majanduslikke stiimuleid vajaliku võrgu-infrastruktuuri hooldamiseks ja ehitamiseks, sealhulgas võrkude vastastikuse ühendamise võimsus.8. Liikmesriigid võivad otsustada mitte kohaldada artiklite 6, 7, 20 ja 22 sätteid, kui see takistaks juriidiliselt või faktiliselt elektriettevõtjatele pandud üldist majandushuvi esindavate kohustuste täitmist, tingimusel et see otsus ei mõjuta kaubanduse arengut sellisel määral, mis oleks vastuolus ühenduse huvidega. Kooskõlas käesoleva direktiiviga ja asutamislepingu artikliga 86 hõlmavad ühenduse huvid muu hulgas ka konkurentsi vabatarbijate leidmiseks.9. Käesoleva direktiivi jõustumisel teavitavad liikmesriigid komisjoni kõigist universaalteenuse ja avalike teenuste osutamise kohustuste täitmisega seoses võetud meetmetest, sealhulgas tarbija- ja keskkonnakaitse meetmed, ning nende võimalikust mõjust siseriiklikule ja rahvusvahelisele konkurentsile, olenemata sellest, kas need meetmed nõuavad või ei nõua erandi tegemist käesolevast direktiivist. Seejärel teavitavad nad komisjoni iga kahe aasta tagant kõigist nende meetmete muudatustest, olenemata sellest, kas need nõuavad või ei nõua erandi tegemist käesolevast direktiivist.Artikkel 4Varustuskindluse järelevalveLiikmesriigid tagavad järelevalve varustuskindluse küsimuste üle. Kui liikmesriigid peavad seda vajalikuks, võivad nad selle ülesande delegeerida artikli 23 lõikes 1 nimetatud reguleerivatele asutustele. Järelevalve peab eelkõige hõlmama pakkumise/nõudluse tasakaalu siseriiklikul turul, eeldatavat tulevikunõudlust ja olemasolevaid tarnevõimalusi, kavandatavaid või ehitatavaid lisavõimsusi ning võrkude kvaliteeti ja hooldustaset, kuid ka tippnõudluse rahuldamise meetmeid ja tegevuskava ühe või mitme tarnija väljalangemise korral. Pädevad asutused avaldavad iga kahe aasta järel hiljemalt 31. juuliks aruande, milles käsitletakse nende küsimuste üle teostatava järelevalve tulemusi ja samuti võetud või kavandatavaid meetmeid nendega tegelemiseks, ning edastavad selle aruande seejärel komisjonile.Artikkel 5Tehnilised eeskirjadLiikmesriigid tagavad, et määratletakse tehnilised ohutusnõuded ning koostatakse ja tehakse üldsusele kättesaadavaks tehnilised eeskirjad, millega nähakse ette tootmisrajatiste, jaotusvõrkude, otseühenduses tarbijate seadmete, ühendusahelate ja otseliinide süsteemiga ühendamise projekteerimise ja kasutamise tehnilised miinimumnõuded. Need tehnilised eeskirjad peavad tagama võrkude koostalitlusvõime ning olema objektiivsed ja mittediskrimineerivad. Eeskirjadest teatatakse komisjonile vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teavitamise kord) [11] artiklile 8.III PEATÜKKELEKTRITOOTMINEArtikkel 6Uute võimsuste arendamise loaprotseduur1. Uute tootmisvõimsuste ehitamiseks võtavad liikmesriigid vastu lubade väljastamise korra, mis peab olema objektiivne, läbipaistev ja mittediskrimineeriv.2. Liikmesriigid kehtestavad kriteeriumid oma territooriumil elektritootmisvõimsuse ehitamise lubade andmiseks. Need kriteeriumid võivad seonduda:a) elektrisüsteemi, rajatiste ja seonduvate seadmete ohutuse ja turvalisusega;b) tervisekaitse ja turvalisusega;c) keskkonnakaitsega;d) maakasutuse ja paigutamisega;e) riigimaa kasutamisega;f) energiakasutuse tõhususega;g) esmaste allikate liigiga;h) taotlejat iseloomustavate asjaoludega, nagu tehniline, majanduslik ja finantsvõimekus;i) artikli 3 alusel vastuvõetud meetmetele vastavusega.3. Liikmesriigid tagavad, et väikesemahulise ja/või jaotatud tootmisega seotud loaprotseduuride puhul võetakse arvesse nende suuruse ja potentsiaalse mõju piiratust.4. Loaprotseduurid ja kriteeriumid avalikustatakse. Taotlejaid teavitatakse loa andmisest keeldumise põhjustest. Põhjused peavad olema objektiivsed, mittediskrimineerivad, kaalukad ja nõuetekohaselt põhjendatud. Taotlejale antakse edasikaebamisvõimalus.Artikkel 7Pakkumismenetlus uute võimsuste leidmiseks1. Tarnekindluse huvides tagavad liikmesriigid võimaluse pakkuda uusi võimsusi või energiatõhusust edendavaid nõudluse juhtimise meetmeid avalikustatud kriteeriumide alusel toimuva pakkumismenetluse või sellise menetluse raames, mis läbipaistvust ja mittediskrimineerimist silmas pidades on samaväärne. Menetlust võib siiski alustada üksnes juhul, kui tarnekindluse tagamiseks piisavaid tootmisvõimsusi või energiatõhusust edendavaid nõudluse juhtimise meetmeid ei ole leitud loaprotseduuri raames.2. Liikmesriigid võivad keskkonnakaitse huvides ning algjärgus uute tehnoloogiate edendamiseks tagada võimaluse korraldada uute võimsuste pakkumismenetlusi avalikustatud kriteeriumide alusel. Pakkumise objektiks võivad olla uued võimsused või energiatõhusust edendavad nõudluse juhtimise meetmed. Menetlust võib siiski alustada üksnes juhul, kui kõnealuste eesmärkide saavutamiseks piisa loaprotseduuri raames rajatavatest tootmisvõimsustest või võetavatest energiatõhusust edendavatest nõudluse juhtimise meetmetest.3. Tootmisvõimsuse ja energiatõhusust edendavate nõudluse juhtimise meetmete leidmiseks korraldatava pakkumismenetluse üksikasjalikud andmed avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas vähemalt kuus kuud enne pakkumiste esitamise tähtpäeva.Pakkumise spetsifikatsioon tehakse kõikidele mõne liikmesriigi territooriumil asuvatele huvitatud ettevõtjatele kättesaadavaks selliselt, et ettevõtjal oleks piisavalt aega pakkumist esitada.Läbipaistvuse tagamiseks ja diskrimineerimise vältimiseks peab pakkumise spetsifikatsioon sisaldama lepingutingimuste ning kõikide pakkujate suhtes kohustusliku protseduuri üksikasjalikku kirjeldust ning ammendavat loendit kriteeriumidest, mida pakkumiste valimisel ja lepingu sõlmimisel arvesse võetakse, sealhulgas andmeid pakkumisega seotud soodustuste, näiteks subsiidiumide kohta. Spetsifikatsioon võib hõlmata ka artikli 6 lõikes 2 viidatud valdkondi.4. Kutsetes vajaliku tootmisvõimsuse pakkumismenetlustele tuleb arvesse võtta ka olemasolevate tootmisüksuste pikaajalise garantiiga elektritarnepakkumisi, kui täiendavaid vajadusi on võimalik nende abil rahuldada.5. Liikmesriigid määravad lõigetes 1–4 kirjeldatud pakkumismenetluse korraldajaks, järelevalvajaks ja kontrollijaks asutuse või avalik-õigusliku või eraõigusliku isiku, kes ei ole sõltuv elektri tootmise, edastamise, jaotamise ja tarnimisega seotud tegevustest, kusjuures tegemist võib olla artikli 23 lõikes 1 nimetatud reguleeriva asutusega. Kui jaotusvõrgu haldur on omandisuhetest lähtuvalt muudest jaotamisega mitteseotud tegevustest täielikult sõltumatu, võib pakkumismenetluse korraldamise, järelevalve ja kontrollimise eest vastutavaks määrata jaotusvõrgu halduri. Asjaomane asutus või isik võtab kõik vajalikud meetmed, et tagada pakkumistes sisalduva teabe konfidentsiaalsus.IV PEATÜKKEDASTUSVÕRGU HALDAMINEArtikkel 8Edastusvõrgu haldurite määramineLiikmesriigid määravad või nõuavad, et ettevõtjad, kellele kuuluvad edastusvõrgud, määraksid kas ühe või mitu võrguhaldurit ajavahemikuks, mille liikmesriigid kehtestavad olenevalt tõhususest ja majandusliku tasakaalu näitajatest. Liikmesriigid tagavad edastusvõrgu haldurite tegevuse vastavuse artiklitele 9–12.Artikkel 9Edastusvõrgu haldurite ülesandedEdastusvõrgu halduri kohustuseks on:a) tagada, et süsteem on võimeline pikaajaliselt rahuldama mõistlikke elektrienergia edastamise vajadusi;b) toetada tarnekindlust nõuetekohase edastusvõimsuse ja võrgu töökindluse kaudu;c) korraldada energiavooge võrgus, võttes arvesse vahetust teiste ühendatud võrkudega. Seepärast on edastusvõrgu halduril kohustus tagada elektrisüsteemi turvalisus, usaldusväärsus ja tõhusus, ning sellega seoses tuleb tagada kõikide vajalike abiteenuste kättesaadavus, kuivõrd see kättesaadavus ei sõltu teistest edastusvõrkudest, millega võrk on ühendatud;d) anda kõikide teiste võrkude halduritele, millega võrk on ühendatud, piisavat teavet, et tagada ohutu ja tõhus toimimine, kooskõlastatud areng ning ühendatud süsteemi koostalitlusvõime;e) vältida vahetegemist võrgukasutajate või kasutajarühmade vahel ja eriti oma sidusettevõtjate eelistamist;f) anda võrgukasutajatele võrgule tõhusaks juurepääsuks vajalikku teavet.Artikkel 10Edastusvõrgu haldurite sõltumatuse tagamine1. Kui edastusvõrgu haldur moodustab osa vertikaalselt integreeritud ettevõttest, peab ta olema vähemalt juriidilise staatuse osas, organisatsiooniliselt ja otsuste tegemises sõltumatu muust edastamisega mitteseotud tegevusest. See ettekirjutus ei too kaasa kohustust eraldada edastusvõrgu vara vertikaalselt integreeritud ettevõtja omandist.2. Et tagada edastusvõrgu halduri lõikes 1 nimetatud sõltumatus, peavad täidetud olema järgmised miinimumnõuded:a) edastusvõrgu halduri juhtimise eest vastutavad isikud ei tohi olla tegevad otseselt või kaudselt elektri toomise, jaotamise ja tarnimise igapäevase juhtimise eest vastutava vertikaalselt integreeritud elektriettevõtja äriühingustruktuuris;b) tuleb võtta vajalikud meetmed edastusvõrgu halduri juhtimise eest vastutavate isikute kutsehuvidega arvestamiseks nii, et neil oleks võimalik tegutseda sõltumatult;c) edastusvõrgu halduril peavad olema tõhusad otsuste tegemise õigused, mis on sõltumatud integreeritud elektriettevõtjast nii hallatavate ja hooldatavate varade kui ka võrgu arendamise osas. See ei tohiks takistada vajalike kooskõlastusmehhanismide toimimist, mis tagavad emaettevõtja õiguste kaitse seoses majandusliku ja juhtimisalase järelevalvega tütarettevõtja varalise tasuvuse üle, mida teostatakse kaudselt vastavalt artikli 23 lõikele 2. Eelkõige peab see võimaldama emaettevõtjal kiita heaks edastusvõrgu halduri iga-aastast rahastamiskava või mis tahes samaväärset dokumenti ning määrata kindlaks oma tütarettevõtja võlgade ülempiiri. See ei tohi võimaldada emaettevõtjal sekkuda tütarettevõtja igapäevategevusse ega konkreetsetesse edastusliinide ehitamise ja uuendamisega seotud otsustesse, mis ei ületa heakskiidetud rahastamiskava ega muude samaväärsete dokumentide tingimusi;d) edastusvõrgu haldur kehtestab nõuetele vastavuse programmi, milles sätestatakse meetmed diskrimineeriva käitumise vältimiseks, ning tagab, et järelevalve selle täitmise üle oleks piisavalt range. Programmis sätestatakse töötajate konkreetsed kohustused selle eesmärgi saavutamiseks. Nõuetele vastavuse programmi eest vastutav isik või organ esitab võetud meetmete aastaaruande artikli 23 lõikes 1 nimetatud reguleerivale asutusele ning see avaldatakse.Artikkel 11Võrgujärjekord ja tasakaalustamine1. Ilma et see mõjutaks elektrienergia tarnimist lepinguliste kohustuste alusel, sealhulgas pakkumiste spetsifikatsioonidest tulenevad kohustused, vastutab edastusvõrgu haldur, kui see on tema ülesanne, oma piirkonnas asuvate elektrijaamade võrgujärjekorra ning teistesse võrkudesse suunduvate ühenduste kasutamise korra eest.2. Elektrijaamade võrgujärjekord ja ühenduste kasutamine määratakse kindlaks kriteeriumide alusel, mille võib heaks kiita liikmesriik ning mis peavad olema objektiivsed, avaldatud ning mida tuleb kohaldada mittediskrimineerivalt, tagades elektrienergia siseturu nõuetekohase toimimise. Kriteeriumide osas võetakse arvesse olemasolevatest elektrijaamadest või pärit elektrienergia või ühenduste kaudu toimuvate ülekannete majanduslikku tähtsusjärjestust ning süsteemi tehnilisi piiranguid.3. Liikmesriik võib võrguhaldurilt nõuda, et elektrijaamade võrgujärjekorra koostamisel eelistataks elektrijaamu, kus kasutatakse taastuvenergia allikaid või jäätmeid või kus toimub elektrienergia ja soojuse koostootmine.4. Liikmesriik võib tarnekindluse huvides nõuda, et võrgujärjekorras eelistataks elektrijaamu, kus kasutatakse kohalikke primaarenergia allikaid, igas kalendriaastas kuni 15 % ulatuses kogu primaarenergiast, mis on vajalik asjaomases liikmesriigis tarbitava elektrienergia tootmiseks.5. Liikmesriigid võivad nõuda edastusvõrgu halduritelt edastusvõrgu hooldamise ja arendamise, sealhulgas võrkude vastastikuse ühendamise võimsuse miinimumnõuete järgimist.6. Edastusvõrgu haldurid soetavad oma võrgus energiakadude ja reservvõimsuse katmiseks kasutatava energia läbipaistva, mittediskrimineeriva ja turupõhise menetluse abil, kui neil kõnealune funktsioon on.7. Edastusvõrgu haldurite vastuvõetavad elektrivõrgu tasakaalustamise eeskirjad peavad olema objektiivsed, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad ning sisaldama eeskirju, mis maksustavad nende võrkude kasutajaid energia tasakaalustamata tarvitamise eest. Edastusvõrgu haldurite teenuste osutamise tingimused, sealhulgas eeskirjad ja tariifid, kehtestatakse artikli 23 lõike 2 kohase metoodika alusel mittediskrimineerival ja kulupõhisel viisil, ning need avaldatakse.Artikkel 12Edastusvõrgu haldurite konfidentsiaalsusnõudedEdastusvõrgu haldur peab säilitama oma tegevuse käigus saadud tundliku äriinformatsiooni konfidentsiaalsuse, ilma et see piiraks artikli 18 kohaldamist või informatsiooni avaldamist nõudvate seaduslike kohustuste täitmist. Tema enda tegevust käsitlev informatsioon, mis võib anda ärialaseid eeliseid, tehakse kättesaadavaks mittediskrimineerivalt.V PEATÜKKJAOTUSVÕRGU HALDAMINEArtikkel 13Jaotusvõrgu haldurite määramineLiikmesriigid määravad või nõuavad, et ettevõtjad, kellele kuuluvad jaotusvõrgud, määraksid kas ühe või mitu jaotusvõrgu haldurit ajavahemikuks, mille liikmesriigid kehtestavad olenevalt tõhususest ja majandusliku tasakaalu näitajatest. Liikmesriigid tagavad jaotusvõrgu haldurite tegevuse vastavuse artiklitele 14–16.Artikkel 14Jaotusvõrgu haldurite ülesanded1. Jaotusvõrgu haldur tagab oma piirkonnas kindla, usaldusväärse ja tõhusa elektrijaotussüsteemi, võttes nõuetekohaselt arvesse keskkonnaküsimusi.2. Jaotusettevõtted ei tohi vahet teha võrgukasutajate või kasutajarühmade vahel, eriti oma sidusettevõtjate kasuks.3. Jaotusvõrgu haldur annab võrgukasutajatele võrgule tõhusaks juurdepääsuks vajalikku teavet.4. Liikmesriik võib jaotusvõrgu haldurilt nõuda, et elektrijaamade võrgujärjekorra koostamisel eelistataks elektrijaamu, kus kasutatakse taastuvenergia allikaid või jäätmeid või kus toimub elektrienergia ja soojuse koostootmine.5. Jaotusvõrgu haldurid soetavad oma võrgus energiakadude ja reservvõimsuse katmiseks kasutatava energia läbipaistva, mittediskrimineeriva ja turupõhise menetluse abil, kui neil kõnealune funktsioon on. See nõue ei piira enne 1. jaanuari 2002 sõlmitud lepingute alusel ostetava elektrienergia kasutamist.6. Kui jaotusvõrgu haldurid vastutavad elektrienergia jaotusvõrgu tasakaalustamise eest, peavad nende vastuvõetud sellealased eeskirjad olema objektiivsed, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad ning sisaldama eeskirju, millega maksustatakse võrgu kasutajaid energia tasakaalustamata tarvitamise eest. Jaotusvõrgu haldurite teenuste osutamise tingimused, sealhulgas eeskirjad ja tariifid, kehtestatakse vastavalt artikli 23 lõikele 2 mittediskrimineerival ja kulusid kajastaval viisil, ning need avaldatakse.7. Jaotusvõrgu arengu planeerimisel võtab jaotusvõrgu haldur arvesse energiatõhusust edendavaid nõudluse juhtimise meetmeid ja/või jaotatud tootmist, mis võivad kõrvaldada vajaduse elektrivõimsust suurendada või asendada.Artikkel 15Jaotusvõrgu haldurite sõltumatuse tagamine1. Kui jaotusvõrgu haldur moodustab osa vertikaalselt integreeritud ettevõttest, peab ta olema vähemalt juriidilise staatuse osas, organisatsiooniliselt ja otsuste tegemises sõltumatu muust jaotamisega mitteseotud tegevusest. See ettekirjutus ei too kaasa kohustust eraldada jaotusvõrgu halduri vara vertikaalselt integreeritud ettevõtja omandist.2. Lisaks lõikes 1 nimetatud nõetele, peab vertikaalselt integreeritud ettevõtte osaks olev jaotusvõrgu haldur olema nii organisatsiooniliselt kui ka otsuste tegemises sõltumatu muust jaotamisega mitteseotud tegevusest. Selleks peab ta vastama järgmistele miinimumnõuetele:a) jaotusvõrgu halduri juhtimise eest vastutavad isikud ei tohi olla tegevad otseselt või kaudselt elektri toomise, jaotamise ja tarnimise igapäevase juhtimise eest vastutava vertikaalselt integreeritud elektriettevõtja äriühingustruktuuris;b) tuleb võtta vajalikud meetmed jaotusvõrgu halduri juhtimise eest vastutavate isikute kutsehuvidega arvestamiseks nii, et neil oleks võimalik tegutseda sõltumatult;c) jaotusvõrgu halduril peavad olema tõhusad otsuste tegemise õigused, mis on sõltumatud integreeritud elektriettevõtjast nii hallatavate ja hooldatavate varade kui ka võrgu arendamise osas. See ei tohiks takistada vajalike kooskõlastusmehhanismide toimimist, mis tagavad emaettevõtja õiguste kaitse seoses majandusliku ja juhtimisalase järelevalvega tütarettevõtja varalise tasuvuse üle, mida teostatakse kaudselt vastavalt artikli 23 lõikele 2. Eelkõige peab see võimaldama emaettevõtjal kiita heaks jaotusvõrgu halduri iga-aastase rahastamiskava või mis tahes samaväärse dokumendi ning määrata kindlaks oma tütarettevõtja võlgade ülempiiri. See ei tohi võimaldada emaettevõtjal sekkuda tütarettevõtja igapäevategevusse ega konkreetsetesse jaotusliinide ehitamise ega uuendamisega seotud otsustesse, mis ei ületa heakskiidetud rahastamiskava ega muude samaväärsete dokumentide tingimusi;d) jaotusvõrgu haldur kehtestab nõuetele vastavuse programmi, milles sätestatakse meetmed diskrimineeriva käitumise vältimiseks, ning tagab, et järelevalve selle täitmise üle oleks piisavalt range. Programmis sätestatakse töötajate konkreetsed kohustused selle eesmärgi saavutamiseks. Nõuetele vastavuse programmi eest vastutav isik või organ esitab võetud meetmete aastaaruande artikli 23 lõikes 1 nimetatud reguleerivale asutusele ning see avaldatakse.Liikmesriigid võivad otsustada, et lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata integreeritud elektriettevõtjate suhtes, kes teenindavad vähem kui 100000 võrku ühendatud tarbijat või väikesi eraldatud süsteeme.Artikkel 16Jaotusvõrgu haldurite konfidentsiaalsusnõudedIlma et see piiraks artikli 18 kohaldamist või muude teabe avalikustamist nõudvate seaduslike kohustuste täitmist, peab iga jaotusvõrgu haldur säilitama oma äritegevuse käigus saadud tundliku äriteabe konfidentsiaalsuse ja vältima oma tegevusega seotud äriliselt kasuliku teabe diskrimineerivat avaldamist.Artikkel 17ÜhendhaldurArtikli 10 lõike 1 ja artikli 15 lõike 1 ettekirjutused ei takista edastus- ja jaotusvõrgu ühendhalduri tegevust, kes on juriidilise staatuse osas, organisatsiooniliselt ja otsuste tegemises sõltumatu muudest edastamise ja jaotamisega mitteseotud tegevustest ning vastab punktides a–d sätestatud nõuetele. Need nõuded ei too kaasa kohustust eraldada ühendatud võrgu vara vertikaalselt integreeritud ettevõtja omandist:a) ühendhalduri juhtimise eest vastutavad isikud ei tohi olla tegevad otseselt või kaudselt elektri toomise, jaotamise ja tarnimise igapäevase juhtimise eest vastutava vertikaalselt integreeritud elektriettevõtja äriühingustruktuuris;b) tuleb võtta vajalikud meetmed ühendhalduri juhtimise eest vastutavate isikute kutsehuvidega arvestamiseks nii, et neil oleks võimalik tegutseda sõltumatult;c) ühendhalduril peavad olema tõhusad otsuste tegemise õigused, mis on integreeritud elektriettevõtjast sõltumatud nii hallatavate ja hooldatavate varade kui ka võrgu arendamise osas. See ei tohiks takistada vajalike kooskõlastusmehhanismide toimimist, mis tagavad emaettevõtja õiguste kaitse seoses majandusliku ja juhtimisalase järelevalvega tütarettevõtja varalise tasuvuse üle, mida teostatakse kaudselt vastavalt artikli 23 lõikele 2. Eelkõige peab see võimaldama emaettevõtjal kiita heaks ühendhalduri iga-aastast rahastamiskava või mis tahes samaväärset dokumenti ning määrata kindlaks oma tütarettevõtja võlgade ülempiiri. See ei tohi võimaldada emaettevõtjal sekkuda tütarettevõtja igapäevategevusse ega konkreetsetesse edastus- ja jaotusliinide ehitamise ja uuendamisega seotud otsustesse, mis ei ületa heakskiidetud rahastamiskava ega muude samaväärsete dokumentide tingimusi;d) ühendhaldur kehtestab nõuetele vastavuse programmi, milles sätestatakse meetmed diskrimineeriva käitumise vältimiseks, ning tagab, et järelevalve selle täitmise üle oleks piisavalt range. Programmis sätestatakse töötajate konkreetsed kohustused selle eesmärgi saavutamiseks. Nõuetele vastavuse programmi eest vastutav isik või organ esitab võetud meetmete aastaaruande artikli 23 lõikes 1 nimetatud reguleerivale asutusele ning see avaldatakse.VI PEATÜKKERISTAMINE JA RAAMATUPIDAMISE LÄBIPAISTVUSArtikkel 18Raamatupidamisele juurdepääsu õigus1. Liikmesriikidel või nende määratud pädevatel asutustel, sealhulgas artiklis 23 nimetatud reguleerivatel asutustel on oma ülesannete täitmise piires õigus tutvuda elektriettevõtjate raamatupidamisega, nagu on sätestatud artiklis 19.2. Liikmesriigid ja määratud pädevad asutused, sealhulgas artiklis 23 nimetatud reguleerivad asutused säilitavad tundliku äriinformatsiooni konfidentsiaalsuse. Liikmesriigid võivad sätestada erandeid nimetatud teabe avalikustamiseks, kui seda on vaja pädevate asutuste ülesannete täitmiseks.Artikkel 19Raamatupidamisarvestuste eristamine1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada elektriettevõtjate raamatupidamise vastavus lõigetele 2–3.2. Elektriettevõtjad, olenemata nende omandivormist või juriidilisest staatusest, koostavad, esitavad auditeerimiseks ja avaldavad oma raamatupidamise aastaaruanded vastavalt siseriiklikele õigusnormidele piiratud vastutusega äriühingu raamatupidamise aastaaruannete kohta, mis on vastu võetud vastavalt nõukogu 25. juuli 1978. aasta neljandale direktiivile 78/660/EMÜ, mis põhineb asutamislepingu artikli 44 lõike 2 punktil g [12] ja käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid. [13]Ettevõtjad, kellel ei ole seaduslikku kohustust oma raamatupidamise aastaaruandeid avaldada, hoiavad aruande ühe eksemplari oma peakontoris avalikkusele kättesaadavana.3. Elektriettevõtjad peavad oma sisemises raamatupidamises eraldi arvestust oma iga edastamis- ja jaotamistegevuse kohta, nagu seda nõutakse eri ettevõtjate tegevuse puhul, et vältida diskrimineerimist, ristsubsideerimist ja konkurentsi moonutamist. Nad peavad arvestust, mis võib olla konsolideeritud, ka teiste elektrialaste tegevuste kohta, mis ei ole seotud edastamise või jaotamisega. Kuni 1. juulini 2007 peavad nad eraldi arvestust tarnete kohta vabatarbijatele ja tarnete kohta väiketarbijatele. Edastus/jaotusvõrgu omamisest saadav tulu peab olema raamatupidamises eraldi välja toodud. Vajadusel peavad nad konsolideeritud arvestust elektriga mitteseotud muu tegevuse kohta. Sisemine raamatupidamine peab sisaldama kõigi tegevuste bilanssi ja kasumiaruannet.4. Lõikes 2 nimetatud auditeerimise käigus tuleb eelkõige kontrollida, kas lõikes 3 nimetatud diskrimineerimise ja ristsubsideerimise vältimise kohustus on täidetud.VII PEATÜKKVÕRGULE JUURDEPÄÄSU KORRALDAMINEArtikkel 20Kolmandate isikute juurdepääs1. Liikmesriigid tagavad, et rakendatakse kolmandate isikute edastus- ja jaotusvõrkudele juurepääsu süsteemi, mis põhineb avaldatud, kõikide vabatarbijate suhtes kohaldatavatel tariifidel ning mida kohaldatakse objektiivselt ja võrgukasutajate vahel vahet tegemata. Liikmesriigid tagavad nimetatud tariifid või nende arvutamise aluseks olev metoodika kiidetakse enne nende jõustumist heaks vastavalt artiklile 23 ning et need tariifid ja, kui heaks kiidetakse üksnes metoodika, see metoodika avaldatakse enne nende jõustumist.2. Edastus- või jaotusvõrgu haldur võib keelduda juurdepääsu võimaldamast, kui tal puudub vajalik võimsus. Keeldumist tuleb nõuetekohaselt põhjendada, pidades eelkõige silmas artiklit 3. Vajadusel ning juurdepääsu võimaldamisest keeldumise korral tagavad liikmesriigid, et edastus- või jaotusvõrgu haldur annab asjakohast teavet meetmete kohta, mida oleks vaja võrgu tugevdamiseks. Isikult, kes teavet nõuab, võib võtta mõistlikku tasu, mis peegeldab teabe andmise kulusid.Artikkel 21Turu avanemine ja vastastikkus1. Liikmesriigid tagavad, et vabatarbijad on:a) kuni 1. juulini 2004, vabatarbijad direktiivi 96/92/EÜ artikli 19 lõigete 1–3 tähenduses. Liikmesriigid avaldavad iga aasta 31. jaanuariks vabatarbija määratluse kriteeriumid;b) hiljemalt alates 1. juulist 2004 kõik mitte-kodutarbijad;c) alates 1. juulist 2007 kõik tarbijad.2. Et vältida elektriturgude avamisel tasakaalustamatust:a) ei tohi keelata elektritarnelepinguid teise liikmesriigi vabatarbijaga, kui tarbija vastab mõlema asjaomase võrgu tingimustele;b) juhul kui lõikes a kirjeldatud tehingust keeldutakse selletõttu, et tarbija vastab vaid ühe võrgu tingimustele, võib komisjon turuolukorda ja üldisi huve arvesse võttes ning tingimustele vastava tarbija asukohaliikmesriigi palvel keelduvat poolt kohustada soovitud tarnet täitma.Artikkel 22Otseliinid1. Liikmesriigid võtavad asjakohaseid meetmeid, et:a) kõik nende territooriumil asuvad elektritootjad ja elektrivarustusettevõtjad saaksid tarnida oma ruumidesse, tütarettevõtjatele ja vabatarbijatele otseliine pidi;b) kõik nende territooriumil asuvad vabatarbijad saaksid tootjalt ja varustusettevõtjatelt tarneid vastu võtta otseliini kaudu.2. Liikmesriigid kehtestavad kriteeriumid oma territooriumil otseliinide ehitamise lubade andmiseks. Need kriteeriumid peavad olema objektiivsed ja mittediskrimineerivad.3. Võimalus tarnida elektrit otseliini pidi, nagu sätestatakse lõikes 1, ei mõjuta võimalust osta elektrit vastavalt artiklile 20.4. Liikmesriigid võivad ette näha, et otseliini ehitusloa saamine eeldab kas võrgule juurdepääsust keeldumist artikli 20 alusel või vaidluste lahendamise menetluse algatamist vastavalt artiklile 23.5. Liikmesriigid võivad keelduda otseliini ehitamiseks luba andmast, kui luba oleks vastuolus artikli 3 sätetega. Sellist keeldumist tuleb nõuetekohaselt põhjendada.Artikkel 23Reguleerivad asutused1. Liikmesriigid määravad ühe või mitu asutust, kes täidavad reguleeriva asutuse ülesandeid. Need asutused peavad olema elektritööstuse huvidest täiesti sõltumatud. Käesoleva artikli kohaldamise kaudu peavad nad vastutama vähemalt mittediskrimineerimise, tõhusa konkurentsi ja turu tõhusa toimimise eest, jälgides eelkõige:a) võrkude vastastikuse ühendamise võimsuse juhtimist ja jaotamist käsitlevaid eeskirju koos reguleeriva asutuse või reguleerivate asutustega nendes liikmesriikides, millega on võrguühendused olemas;b) ülekoormatud võimsustega tegelemise mehhanisme siseriiklikes elektrivõrkudes;c) aega, mida edastus- ja jaotusettevõtjatelt nõuavad ühenduste rajamine ja parandustööd;d) ühenduste, võrgu kasutamise ja huvitatud isikute vahel võimsuse jaotamise kohta käiva asjakohase teabe avaldamist edastus- ja jaotusvõrgu haldurite poolt, võttes arvesse, et üksikasjalikku teavet tuleb käsitada äriliselt konfidentsiaalsena;e) artiklis 19 viidatud raamatupidamisarvestuste eristamist, et tagada ristsubsideerimise vältimine tootmis-, edastus-, jaotus- ja tarnetegevuses;f) uute elektritootjate võrkuühendamise tingimusi ja tariife, et tagada nende objektiivsus, läbipaistvus ja mittediskrimineerivus, pidades eelkõige igakülgselt silmas erinevate taastuvenergia allikatel põhinevate tehnoloogiate, jaotatud tootmise ning soojuse ja elektri koostootmise kulusid ja kasu;g) millises ulatuses edastus- ja jaotusvõrgu haldurid täidavad artiklites 9 ja 14 sätestatud ülesandeid;h) läbipaistvuse ja konkurentsi taset.Käesoleva artikli kohaselt määratud asutused avaldavad aastaaruande punktides a–h nimetatud järelevalve tulemuste kohta.2. Reguleerivad asutused vastutavad vähemalt tingimuste arvutamise või kehtestamise aluseks oleva metoodika kehtestamise või heakskiitmise eest enne tingimuste jõustumist järgmistes valdkondades:a) siseriiklike võrkudega ühendamine ja juurdepääs neile, sealhulgas edastamise ja jaotamise tariifid. Need tariifid või metoodika peavad võimaldama teha vajalikke investeeringuid nii, et investeeringud tagaksid võrkude rentaabluse;b) tasakaalustamiseteenuste osutamine.3. Olenemata lõikest 2 võivad liikmesriigid sätestada, et reguleerivad asutused esitavad ametliku otsuse tegemiseks liikmesriigi asjaomasele asutusele tariifid või vähemalt nimetatud lõike kohase metoodika ja samuti lõikes 4 nimetatud muudatused. Sel juhul on asjaomane asutus volitatud reguleerivad asutuse esitatud otsuse eelnõu kas heaks kiitma või tagasi lükkama. Nimetatud tariifid, metoodika või nende muudatused avaldatakse nende ametlikul vastuvõtmisel koos otsusega. Samuti avaldatakse koos kõik otsuseprojektide ametlikud tagasilükkamised koos põhjendusega.4. Vajaduse korral on reguleerivatel asutustel õigus taotleda edastus- ja jaotusvõrkude halduritelt tingimuste, sealhulgas lõigetes 1, 2, ja 3 nimetatud tingimuste, tariifide, eeskirjade, mehhanismide ja meetodite muutmist, et tagada nende proportsionaalsus ja mittediskrimineeriv kohaldamine.5. Kui osaline soovib esitada kaebuse edastus- või jaotusvõrgu haldurite vastu seoses lõigetes 1, 2 ja 4 nimetatud küsimustega, võib ta selle saata reguleerivale asutusele, mis vaidlusi lahendava asutusena väljastab otsuse kahe kuu jooksul pärast kaebuse saamist. Seda tähtaega võib pikendada kahe kuu võrra, kui reguleeriv asutus nõuab täiendavat teavet. Tähtaega võib kaebuse esitaja nõusolekul veelgi pikendada. Nimetatud otsus on siduv, kui ja kuni see ei kaota kehtivust seoses edasikaebamisega.Kui kaebus on seotud uute suurte tootmisrajatiste võrkuühendamise tariifidega, võib reguleeriv asutus seda kahekuulist tähtaega pikendada.6. Osaline, kelle huve on kahjustatud ja kellel on õigus esitada kaebus lõigete 2, 3 või 4 kohaselt metoodika osas tehtud otsuse peale või ettepandud metoodika kohta, juhul kui reguleeriv asutus oli kohustatud konsulteerima, võib otsuse või otsuse projekti avaldamisest alates hiljemalt kahe kuu jooksul või liikmesriikide poolt kehtestatud lühema tähtaja jooksul esitada kaebuse, milles nõutakse otsuse läbivaatamist. Kõnealune kaebus ei peata otsuse täitmist.7. Liikmesriigid võtavad meetmeid, et reguleerivad asutused saaksid täita lõigetes 1–5 nimetatud kohustusi tõhusalt ja kiiresti.8. Liikmesriigid kehtestavad reguleerimiseks, kontrollimiseks ning läbipaistvuse tagamiseks sobivad ja tõhusad mehhanismid, et vältida eriti tarbijaid kahjustavat turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ja turuvallutuslikku käitumist. Nende mehhanismide puhul tuleb arvesse võtta asutamislepingu sätteid ja eelkõige selle artiklit 82.Kuni aastani 2010 esitavad liikmesriikide vastavad asutused iga aasta 31. juuliks vastavalt konkurentsiseadustele komisjonile aruande turgu valitsevate ettevõtete ning turuvallutusliku ja konkurentsi kahjustava käitumise kohta. Aruandes käsitletakse ka omandisuhete muudatusi ning siseriiklikul tasandil võetud praktilisi meetmeid turul tegutsejate piisava arvu tagamiseks või meetmeid, mida on võetud vastastikuste ühenduste ja konkurentsi edendamiseks. Alates aastast 2010 esitavad vastavad asutused kõnealuse aruande iga kahe aasta järel.9. Liikmesriigid tagavad asjakohaste meetmete võtmise, sealhulgas siseriiklike õigusaktidega ettenähtud haldus- ja kriminaalmenetluste algatamise füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes, juhul kui ei järgita käesolevas direktiivis kehtestatud konfidentsiaalsusnõudeid.10. Piiriüleste vaidluste puhul teeb otsuse see reguleeriv asutus, kelle jurisdiktsiooni alla kuulub võrguhaldur, kes on keeldunud võrgu kasutamise või sellele juurdepääsu võimaldamisest.11. Lõigetes 5 ja 6 nimetatud kaebuste esitamine ei tohi piirata edasikaebamise õigust ühenduse ja siseriikliku õiguse alusel.12. Siseriiklikud reguleerivad asutused annavad panuse siseturu arendamisse ja võrdsete võimaluste loomisse komisjoniga ja omavahel tehtava läbipaistva koostöö kaudu.VIII PEATÜKKLÕPPSÄTTEDArtikkel 24KaitsemeetmedKui energiaturul tekib ootamatu kriis või kui seatakse ohtu isikute, seadmete või rajatiste füüsiline turvalisus või võrgu puutumatus, võib liikmesriik võtta asjakohaseid ajutisi kaitsemeetmeid.Need meetmed peavad võimalikult vähe häirima siseturu toimimist ega tohi olla laiema ulatusega, kui on vältimatult vaja ootamatult tekkinud raskuste ületamiseks.Asjaomane liikmesriik teatab nendest meetmetest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile, kes võib otsustada, et see liikmesriik peab meetmeid muutma või need tühistama, kui need moonutavad konkurentsi ja mõjutavad kaubandust ühishuve kahjustaval viisil.Artikkel 25Elektri impordijärelevalveLiikmesriigid teavitavad komisjoni iga kolme kuu järel elektriimpordist, tehes teatavaks füüsilised elektrivood, mis on viimase kolme kuu jooksul saabunud kolmandatest riikidest.Artikkel 26Erandid1. Liikmesriigid, kes pärast direktiivi jõustamist tõendavad, et nende väikeste eraldatud võrkude toimimises on olulisi probleeme, võivad olemasoleva võimsuse ümberkorraldamise, suurendamise ja laiendamisega seoses taotleda ja komisjon võib neile teha erandeid IV, V, VI ja VII peatüki asjaomastest sätetest ning, üliväikeste eraldatud võrkude puhul, ka III peatüki sätetest. Enne otsuse tegemist teavitab komisjon neist taotlustest liikmesriike, pidades seejuures silmas konfidentsiaalsusnõudeid. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Käesolevat artiklit kohaldatakse ka Luksemburgi suhtes.2. Liikmesriik, kellel pärast direktiivi jõustamist on tehnilistel põhjustel olulisi probleeme turu avamisel teatavatele artikli 21 lõike 1 punktis b nimetatud piiratud mitte-kodutarbijate rühmadele, võivad taotleda sellest normist erandit, mille komisjon võib anda kuni 18 kuu möödumiseni artikli 30 lõikes 1 nimetatud kuupäevast. Igal juhul lõpeb kõnealune erand artikli 21 lõike 1 punktis c nimetatud kuupäeval.Artikkel 27Läbivaatamise kordKui artikli 28 lõikes 3 nimetatud aruandes jõutakse järeldusele, mille tulemusel komisjon – arvestades võrkudele juurdepääsu läbiviimise tulemuslikkust liikmesriigis, mis on võrkudele täieliku, mittediskrimineeriva ja takistusteta juurdepääsu aluseks – teeb järelduse, et teatavad käesoleva direktiiviga ettevõtjatele pandavad kohustused (sealhulgas jaotusvõrgu haldurite juriidilise eraldamisega seonduv) ei ole püstitatud eesmärgiga kooskõlas, võib asjaomane liikmesriik esitada komisjonile taotluse kõnealusest kohustusest vabastuse saamiseks.Taotlusest teatab liikmesriik viivitamata komisjonile, lisades kogu asjakohase teabe, mis on vajalik tõestamaks, et aruande järeldus tulemuslikust võrgule juurdepääsu tagamisest kehtib ka edaspidi.Kolme kuu jooksul pärast teate saamist võtab komisjon vastu otsuse asjaomase liikmesriigi taotluse kohta ning teeb vajadusel ettepanekud Euroopa Parlamendile ja nõukogule direktiivi vastavate sätete muutmiseks. Direktiivi muutmise ettepanekute hulgas võib komisjon panna ette vabastada asjaomane liikmesriik teatavatest nõuetest, kui see liikmesriik rakendab vajadusel teisi sama tulemuslikke meetmeid.Artikkel 28Aruandlus1. Komisjon jälgib ja kontrollib käesoleva direktiivi kohaldamist ning esitab üldise arenguaruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule enne käesoleva direktiivi jõustumise järgse aasta möödumist ning seejärel igal aastal. See aruanne hõlmab vähemalt järgmist:a) saadud kogemused ja edasiminek täieliku ja hästitoimiva elektrienergia siseturu loomisel ning sellega seotud ületamist nõudvad takistused, sealhulgas turgu valitseva seisundi, turu koondumise, turuvallutusliku ja konkurentsivastase käitumise aspektid ning nende turgumoonutav mõju;b) käesolevas direktiivis sisalduvate eristamise ja tarifitseerimise nõuete tulemuslikkus ühenduse elektrivõrgule õiglase ja mittediskrimineeriva juurdepääsu ja võrdväärse konkurentsitaseme tagamisel ning samuti elektrituru tarbijatele avamise majanduslikud, keskkonnaalased ja sotsiaalsed tagajärjed;c) ülevaade süsteemi võimsustega seotud küsimustest ning elektrienergia tarnekindlusest ühenduses, eelkõige olemasolevast ja prognoositavast nõudluse ja pakkumise suhtest, võttes arvesse piirkondade vahelise vahetuse füüsiliselt võimalikke mahte;d) erilist tähelepanu pööratakse liikmesriikide meetmetele tippnõudluse rahuldamiseks ja ühe või mitme tarnija väljalangemise korvamiseks;e) artikli 15 lõikes 2 sätestatud erandi rakendamine, pidades silmas osaluskünnise võimalikku korrigeerimist;f) üldine hinnang kahepoolsete suhete arengule elektrienergiat eksportivate või transportivate kolmandate riikidega, sealhulgas turu integratsiooni areng ning kaubanduse ja võrkudele juurdepääsu sotsiaalne ja majanduslik mõju neile kolmandatele riikidele;g) vajadus võimalike ühtlustusnõuete järele, mis ei ole seotud käesoleva direktiivi sätetega;h) liikmesriikide lahendused artikli 3 lõikes 6 sätestatud elektrienergia märgistamise nõuete praktiliseks rakendamiseks ning selleteemaliste komisjoni soovituste arvessevõtmise viis.Vajadusel võib aruanne sisaldada soovitusi, mis käsitlevad eelkõige märgistamissätete ulatust ja omadusi, sealhulgas näiteks olemasolevatele võrdlusallikatele viitamise viis ja nende allikate sisu ning eelkõige viis, kuidas oleks võimalik andmed vähemalt elektritarnija eelmise aasta kütusetarbest elektrienergia tootmisel tekkinud CO2 heitmete ja radioaktiivsete jäätmete kohta teha läbipaistval, hõlpsasti kättesaadaval ja võrreldaval viisil kättesaadavaks kogu Euroopa Liidus, kuidas oleks võimalik ühtlustada liikmesriikides võetavaid meetmeid tarnijate poolt esitatud andmete õigsuse kontrollimiseks ning turgu valitseva seisundi ja turu koondumise negatiivse mõju vastaseid meetmeid.2. Iga kahe aasta järel peab lõikes 1 nimetatud aruanne sisaldama ka meetmete analüüsi, mida liikmesriigid võtavad avalike teenuste osutamise kohustuste täitmiseks, koos nende meetmete tulemuslikkuse vaatlusega eelkõige seoses nende mõjuga elektriturul esinevale konkurentsile. Aruanne võib vajadusel sisaldada soovitusi meetmete kohta, mida tuleks võtta siseriiklikul tasandil avalike teenuste osutamise kõrge standardi saavutamiseks, või meetmete kohta, mis on mõeldud turu sulgumise vältimiseks.3. Hiljemalt 1. jaanuariks 2006 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule üksikasjaliku aruande elektrienergia siseturu loomise üldise arengu kohta. Eelkõige käsitletakse aruandes järgmist:- võrgule mittediskrimineeriva juurdepääsu olemasolu,- tõhus reguleerimine,- võrkude vastastikuse ühendamise infrastruktuuri arendamine, transiiditingimused ja varustuskindluse seisund ühenduses,- millisel määral saavad väikesed ettevõtted ja kodumajapidamised kasu turu avanemisest, eriti seoses avalike teenuste ja universaalteenuse osutamise standarditega,- millisel määral on turud tegelikult avatud tulemuslikule konkurentsile, kaasa arvatud turgu valitseva seisundi, turu koondumise, turvallutusliku ja konkurentsivastase käitumise aspektid,- tarbijapoolse tarnijate vahetamise ja tariifide üle peetavate läbirääkimiste tegelik ulatus,- hinnasuundumused, sealhulgas tarnehinnad seoses turgude avanemise määraga,- direktiivi kohaldamisel saadud kogemused, mis käsitlevad võrguhaldurite tegelikku sõltumatust vertikaalselt integreeritud ettevõtjatest, ning tegevuslikust sõltumatusest ja raamatupidamisarvestuste eristamisest erinevate meetmete rakendamine, millel on juriidilise eristamisega võrdväärne mõju.Vajaduse korral esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepanekuid, eelkõige avalike teenuste osutamise kõrgete standardite tagamiseks.Vajaduse korral esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepanekuid, eelkõige selleks, et tagada jaotusvõrgu haldurite täielik ja tõhus sõltumatus enne 1. juulit 2007. Vajadusel ja kooskõlas konkurentsiõigusega käsitlevad need ettepanekud ka turgu valitseva seisundi, turu koondumise ning turuvallutusliku ja konkurentsivastase käitumise küsimustega tegelemise meetmeid.Artikkel 29Kehtetuks tunnistamisedDirektiiv 90/547/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. juulist 2004.Direktiiv 96/92/EÜ tunnistatakse alates 1. juulist 2004 kehtetuks, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud nimetatud direktiivi siseriiklikku õigusse ülevõtmise ja kohaldamise tähtaegadega. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ja loetakse vastavalt B lisa vastavustabelile.Artikkel 30Rakendamine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. juulil 2004. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid võivad artikli 15 lõike 1 kohaldamise edasi lükata 1 juulini 2007. See ei tohi piirata artikli 15 lõikes 2 sisalduvate nõuete täitmist.3. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näeb ette liikmesriik.Artikkel 31JõustumineKäesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamise päeva Euroopa Liidu Teatajas.Artikkel 32AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 26. juuni 2003Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaA. Tsochatzopoulos[1] EÜT C 240 E, 28.8.2001, lk 60 ja EÜT C 227 E, 24.9.2002, lk 393.[2] EÜT C 36, 8.2.2002, lk 10.[3] Euroopa Parlamendi 13. märtsi 2002. aasta arvamus (ELT C 47 E, 27.2.2003, lk 350), nõukogu 3. veebruari 2003. aasta ühine seisukoht (ELT C 50 E, 4.3.2003, lk 15) ja Euroopa Parlamendi 4. juuni 2003. aasta otsus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 27, 30.1.1997, lk 20.[5] Vt ELT L 176, 15.7.2003, lk 57.[6] Vt ELT L 176, 15.7.2003, lk 1.[7] EÜT L 313, 13.11.1990, lk 30. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 98/75/EÜ (EÜT L 276, 13.10.1998, lk 9).[8] EÜT L 395, 30.12.1989, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1310/97 (EÜT L 180, 9.7.1997, lk 1).[9] Direktiivi 83/349/EMÜ pealkirja on kohandatud, et võtta arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite numeratsiooni muutumist vastavalt Amsterdami lepingu artiklile 12; algselt viidati artikli 54 lõike 3 punktile g.[10] EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/65/EÜ (EÜT L 283, 27.10.2001, lk 28).[11] EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37. Direktiivi on muudetud direktiiviga 98/48/EÜ (EÜT L 217, 5.8.1998, lk 18).[12] Direktiivi 78/660/EMÜ pealkirja on kohandatud, et võtta arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite numeratsiooni muutumist vastavalt Amsterdami lepingu artiklile 12; algselt viidati artikli 54 lõike 3 punktile g.[13] EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/65/EÜ (EÜT L 283, 27.10.2001, lk 28).--------------------------------------------------A LISATarbijakaitsemeetmedIlma et see piiraks tarbijakaitset käsitlevaid ühenduse eeskirju, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 97/7/EÜ [1] ning nõukogu direktiivi 93/13/EÜ, [2] võetakse artiklis 3 nimetatud meetmeid selleks, et tagada tarbijatele:a) õigus sõlmida elektriteenuse osutajaga leping, milles tuuakse välja:- tarnija nimi ja aadress,- osutatavad teenused, pakutava teenuse kvaliteedi tase ja ühenduse esmakordse sisseseadmise aeg,- kui neid on, siis pakutavate hooldusteenuste liigid,- ajakohase teabe saamise viisid kõigi kohaldatavate tariifide ja hooldustasu liikide kohta,- lepingu kestus, teenuste ja lepingu pikendamise ja lõpetamise tingimused, lepingust taganemise õiguse olemasolu,- võimalikud kompensatsioonid ja tagasimaksekord, mida kohaldatakse juhul, kui teenuse kvaliteet ei ole kokkulepitud tasemel, ning- punkti f kohase vaidlusküsimuste lahendamise menetluse algatamise kord.Tingimused peavad olema õiglased ja eelnevalt hästi teada. Igal juhul peaks see teave olema tarbijale kättesaadav enne lepingu sõlmimist või kinnitamist. Kui leping sõlmitakse vahendaja kaudu, peab eespool nimetatud teave samuti olema kättesaadav enne lepingu sõlmimist;b) õigeaegne teatis lepingutingimuste kõigi muutuste kohta ning taganemisõiguse teatavakstegemine teatise saamisel. Teenuse osutajad peavad nendega liitunud tarbijatele ise õigeaegselt teatama kõigist tasu suurendamistest hiljemalt ühe arve esitamise normaaltähtaja jooksul pärast suurenemise jõustumist. Liikmesriigid tagavad, et tarbijatel oleks vabadus lepingutest taganeda, kui nad ei nõustu neile elektriteenuse osutaja poolt teatatud uute tingimustega;c) läbipaistva teabe saamine elektriteenustele juurdepääsu ja kasutamise suhtes kohaldatavate hindade, tariifide ja üldtingimuste kohta;d) tasumisviiside lai valik. Iga muudatus tingimustes peab kajastama erinevatest maksesüsteemidest tarnijale tulenevaid kulusid. Üldtingimused peavad olema õiglased ja läbipaistvad. Need peavad olema selged ja arusaadavad. Tarbijaid tuleb kaitsta ebaõiglaste või eksitavate müügiviiside eest;e) tasuta tarnijavahetus;f) läbipaistvad, lihtsad ja odavad kaebuste lahendamise menetlused. Need menetlused peavad võimaldama õiglast ja kiiret vaidluste lahendamist ning kui olukord seda tingib, rakendama kulude ja/või kahju hüvitamise süsteemi. Võimaluse korral peaksid nad järgima komisjoni soovituses 98/257/EÜ [3] sätestatud põhimõtteid;g) kui neil on liikmesriikide poolt artikli 3 lõike 3 alusel vastuvõetud sätete kohaselt juurdepääs universaalteenusele, teave nende õiguste kohta seoses universaalteenusega.[1] EÜT L 144, 4.6.1997, lk 19.[2] EÜT L 95, 21.4.1993, lk 29.[3] EÜT L 115, 17.4.1998, lk 31.--------------------------------------------------B LISAVastavustabelDirektiiv 96/92/EÜ | Käesolev direktiiv || |Artikkel 1 | Artikkel 1 | Kohaldamisala |Artikkel 2 | Artikkel 2 | Mõisted |Artikkel 3 ja artikli 10 lõige 1 | Artikkel 3 | Avalike teenuste osutamise kohustus ja tarbijakaitse |— | Artikkel 4 | Varustuskindluse järelevalve |Artikli 7 lõige 2 | Artikkel 5 | Tehnilised eeskirjad |Artiklid 4 ja 5 | Artikkel 6 | Uute võimsuste arendamise loaprotseduur |Artiklid 4 ja 6 | Artikkel 7 | Pakkumismenetlus uute võimsuste leidmiseks |Artikli 7 lõige 1 | Artikkel 8 | Võrguhaldurite määramine |Artikli 7 lõiked 3–5 | Artikkel 9 | Võrguhaldurite ülesanded |Artikli 7 lõige 6 | Artikkel 10 | Edastusvõrgu haldurite sõltumatuse tagamine |Artikkel 8 | Artikkel 11 | Võrgujärjekord ja tasakaalustamine |Artikkel 9 | Artikkel 12 | Edastusvõrgu haldurite konfidentsiaalsusnõuded |Artikli 10 lõiked 2 ja 3 | Artikkel 13 | Jaotusvõrgu haldurite määramine |Artikkel 11 | Artikkel 14 | Jaotusvõrgu haldurite ülesanded |— | Artikkel 15 | Jaotusvõrgu haldurite sõltumatuse tagamine |Artikkel 12 | Artikkel 16 | Jaotusvõrgu haldurite konfidentsiaalsusnõuded |— | Artikkel 17 | Ühendhaldur |Artikkel 13 | Artikkel 18 | Raamatupidamisele juurdepääsu õigus |Artikkel 14 | Artikkel 19 | Raamatupidamisarvestuste eristamine |Artiklid 15–18 | Artikkel 20 | Kolmandate isikute juurepääs |Artikkel 19 | Artikkel 21 | Turu avanemine ja vastastikkus |Artikkel 21 | Artikkel 22 | Otseturud |Artikli 20 lõiked 3–4 ja artikkel 22 | Artikkel 23 | Reguleerivad asutused |Artikkel 23 | Artikkel 24 | Kaitsemeetmed |— | Artikkel 25 | Elektri impordijärelevalve |Artikkel 24 | Artikkel 26 | Erandid |— | Artikkel 27 | Läbivaatamise kord |Artiklid 25 ja 26 | Artikkel 28 | Aruandlus |— | Artikkel 29 | Kehtetukstunnistamised |Artikkel 27 | Artikkel 30 | Rakendamine |Artikkel 28 | Artikkel 31 | Jõustumine |Artikkel 29 | Artikkel 32 | Adressaadid || Lisa A | Tarbijakaitsemeetmed |--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 30. mai 1989, tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0361

Euroopa Liidu Teataja L 153 , 06/06/1989 Lk 0030 - 0031 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 29 Lk 0107  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 29 Lk 0107

		Nõukogu direktiiv,30. mai 1989,tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede kohta(89/361/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut [1],võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust [2],võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:lammaste ja kitsede aretamisel ja kasvatamisel on oluline koht ühenduse põllumajanduses; need tegevusalad on tuluallikaks põllumajandusega tegeleva elanikkonna ühele osale;lammaste ja kitsede aretamist ja kasvatamist tuleks soodustada; rahuldavad tulemused sel alal sõltuvad oluliselt tõupuhaste loomade kasutamisest;tõuraamatutesse kandmises on erinevusi; kõnealused erinevused takistavad ühendusesisest kaubandust; kaubanduse lõplikuks liberaliseerimiseks on vaja eelkõige tõuraamatutesse kandmise edasist ühtlustamist;kõnealuste erinevuste kaotamiseks ja seeläbi sektori põllumajanduse tootlikkuse suurendamisele kaasaaitamiseks tuleks ühendusesisene kaubandus liberaliseerida;liikmesriikidel peaks olema lubatud nõuda ühenduse menetluste kohaselt koostatud tunnistuste esitamist;tuleks ette näha sätted, et vältida tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede importi kolmandatest riikidest tingimustel, mis ei ole nii ranged kui ühenduses kohaldatavad tingimused;tuleks vastu võtta teatavaid tehnilisi aspekte puudutavad rakendusmeetmed; kavandatavate meetmete rakendamiseks tuleks näha ette liikmesriikide ja komisjoni tihe koostöö alalises zootehnikakomitees;ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv käsitleb zootehnilisi probleeme, mis võivad tekkida ühendusesisesel kauplemisel tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede ning nende sperma, munarakkude ja embrüotega.2. Kuni asjakohaste ühenduse sätete jõustumiseni kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses riiklikke veterinaareeskirju, tingimusel et need on kooskõlas EMÜ asutamislepingu üldsätetega.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) tõupuhtad aretuslambad ja -kitsed – lammas või kits, kelle vanemad ja vanavanemad on kantud sama tõu tõuraamatusse ning kes ka ise on tõuraamatusse kantud või selles registreeritud ja sissekandmiseks kõlblik;b) tõuraamat – raamat, register, kartoteek või andmekandja:- mida haldab tõuaretusorganisatsioon või -ühing, mille on heaks kiitnud liikmesriik, kus see on asutatud, või kõnealuse liikmesriigi ametiasutus, ja- kuhu kantakse asjaomased tõupuhtad aretuslambad või -kitsed koos viitega nende eellastele.Artikkel 31. Liikmesriigid ei või zootehnilistel põhjustel keelata, piirata või takistada:- ühendusesisest kauplemist puhtatõuliste aretuslammaste ja -kitsede ning nende sperma, munarakkude ja embrüotega,- vastavalt artiklile 4 tõuraamatuid pidavate või sisseseadvate tõuaretusorganisatsioonide või -ühingute ametlikku heakskiitmist.2. Liikmesriik võib siiski kuni artiklites 4 ja 6 osutatud ühenduse otsuste jõustumiseni jätkata nende riiklike sätete kohaldamist, mis on kooskõlas EMÜ asutamislepingu üldsätetega.Artikkel 4Komisjon määrab artiklis 8 ettenähtud korras enne 1. jaanuari 1991 kindlaks:- tõuraamatuid pidavate ja sisseseadvate tõuaretusorganisatsioonide ja -ühingute heakskiitmise kriteeriumid,- tõuraamatusse kandmise kriteeriumid,- tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede jõudluse kontrollimise ja aretusväärtuse hindamise meetodid,- tõulooma heakskiitmise kriteeriumid tema sperma, munarakkude või embrüote kasutamiseks.Artikkel 5Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele tõuraamatute pidamiseks ja sisseseadmiseks heaks kiidetud tõuaretusorganisatsioonid ja -ühingud, mis vastavad artikli 4 esimese taande kohaselt kindlaksmääratud kriteeriumidele.Artikkel 6Liikmesriigid võivad nõuda, et tõupuhaste tõulammaste ja -kitsede ning selliste loomade sperma, munarakkude ja embrüote turustamise ajal on nendega kaasas tõutunnistus, mis on koostatud artiklis 8 sätestatud korras komisjoni kehtestatud näidise kohaselt.Artikkel 7Kuni asjaomaste ühenduse eeskirjade rakendamiseni ei tohi tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede ning nende sperma, munarakkude ja embrüote importimisel kolmandatest riikidest kohaldada soodsamaid tingimusi kui need, mida kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses.Artikkel 8Käesolevas artiklis sätestatud korra kohaldamisel tegutseb otsusega 77/505/EMÜ [4] moodustatud alaline zootehnikakomitee vastavalt direktiivi 88/661/EMÜ [5] artiklis 11 sätestatud eeskirjadele.Artikkel 9Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 1991. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 30. mai 1989Nõukogu nimelpresidentC. Romero Herrera[1] EÜT C 348, 23.12.1987, lk 6.[2] EÜT C 94, 11.4.1988, lk 182.[3] EÜT C 80, 28.3.1988, lk 35.[4] EÜT L 206, 12.8.1977, lk 11.[5] EÜT L 382, 31.12.1988, lk 36.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2002/86/EÜ, 6. november 2002, millega muudetakse direktiivi 2001/101/EÜ tähtaja osas, millest alates Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2000/13/EÜ mittevastavate toodetega kauplemine on keelatud

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0086

Euroopa Liidu Teataja L 305 , 07/11/2002 Lk 0019 - 0019

		Komisjoni direktiiv 2002/86/EÜ,6. november 2002,millega muudetakse direktiivi 2001/101/EÜ tähtaja osas, millest alates Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2000/13/EÜ mittevastavate toodetega kauplemine on keelatudEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/13/EÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] muudetud komisjoni direktiiviga 2001/101/EÜ, [2] eriti selle artikli 6 lõike 6 teise lõigu esimest taanet,ning arvestades järgmist:(1) Liha sisaldavate toodete märgistamist käsitleva direktiivi 2001/101/EÜ sätteid kohaldatakse alates selle direktiivi liikmesriikide poolt ülevõtmise lõpptähtajale järgnevast päevast.(2) Vastavalt mõiste "liha" määratluse vastuvõtmisele märgistuse eesmärgil peavad asjaomased ettevõtjad tegema olulisi muudatusi oma toodete märgistuses eeskätt seoses koostisainete loetelu ja vajaduse korral lihasisaldusega.(3) Kuna selliseid tooteid on turul palju ja kuna kõnealused ettevõtted on väikesed või keskmise suurusega, on vaja piisavat üleminekuperioodi, et viia nende toodete märgistus vastavusse direktiiviga 2001/101/EÜ.(4) Lisaks tuleb ettevõtjatele ette näha võimalus müüa turul selliseid tooteid, mis on märgistatud enne üleminekuperioodi lõppu ja mille märgistus ei vasta eespool nimetatud sätetele.(5) Seetõttu tuleks direktiivi 2001/101/EÜ vastavalt muuta.(6) Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 2001/101/EÜ artikkel 2 asendatakse järgmisega:"Artikkel 21. Liikmesriigid lubavad direktiivile 2000/13/EÜ vastavate toodetega kauplemist alates 1. jaanuarist 2003.2. Liikmesriigid keelavad direktiivile 2000/13/EÜ mittevastavate toodetega kauplemise alates 1. juulist 2003.Direktiivile 2000/13/EÜ mittevastavate toodetega, mis on märgistatud enne 1. juulit 2003, lubatakse siiski kaubelda kuni varude ammendumiseni."Artikkel 2Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 6. november 2002Komisjoni nimelkomisjoni liigeDavid Byrne[1] EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29.[2] EÜT L 310, 28.11.2001, lk 19.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 21. november 1989, liikmesriikide haldusasutuste vastastikuse abi ning liikmesriikide haldusasutuste ja komisjoni koostöö kohta veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0608

Euroopa Liidu Teataja L 351 , 02/12/1989 Lk 0034 - 0037 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 30 Lk 0216  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 30 Lk 0216

		Nõukogu direktiiv,21. november 1989,liikmesriikide haldusasutuste vastastikuse abi ning liikmesriikide haldusasutuste ja komisjoni koostöö kohta veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks(89/608/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:põllumajandussektoris on veterinaaria ja zootehnika valdkonnas kehtestatud ulatuslikud eeskirjad;ühtse põllumajanduspoliitika ja põllumajandustoodete ühisturu tõrgeteta toimimine ning võimalus kaotada piiridel veterinaarkontroll eesmärgiga luua sellisele kontrollile kuuluvate toodete siseturg muudab vajalikuks koostöö tugevdamise asutuste vahel, kes vastutavad liikmesriikides veterinaar- ja zootehnikaeeskirjade kohaldamise eest;seetõttu on vaja kehtestada eeskirjad, mille kohaselt liikmesriikide pädevad asutused peavad osutama üksteisele vastastikust abi ja tegema koostööd komisjoniga, et tagada veterinaar- ja zootehnikaeeskirjade nõuetekohane kohaldamine, eelkõige vältides ja avastades selliste eeskirjade rikkumisi ning selgitades välja tegevused, mis on või tunduvad olevat nende eeskirjadega vastuolus;nende eeskirjade kehtestamisel tuleks nii palju kui võimalik aluseks võtta ühenduse sätted, mis on kehtestatud nõukogu 19. mai 1981. aasta määrusega (EMÜ) nr 1468/81 liikmesriikide haldusasutuste vastastikuse abi ning liikmesriikide haldusasutuste ja komisjoni koostöö kohta tolli- ja põllumajandusküsimusi käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks, [4] muudetud määrusega (EMÜ) nr 945/87; [5] arvesse tuleb võtta ka sanitaareeskirjade spetsiifikat,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis sätestatakse viisid, kuidas veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide järelevalve eest vastutavad liikmesriikide pädevad asutused teevad koostööd teiste liikmesriikide pädevate asutustega ning komisjoni vastavate talitustega, et tagada nende õigusaktide järgimine.Artikkel 21. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:- veterinaarküsimusi käsitlevad õigusaktid – kõik ühenduse õigusaktid ning õigusaktid, mis aitavad kaasa nende ühenduse eeskirjade kohaldamisele, mis reguleerivad loomade ja inimeste tervishoidu seoses veterinaarsektori, loomade tervisekontrolli, liha ja teiste loomsete saaduste ning loomakaitsega,- zootehnikaküsimusi käsitlevad õigusaktid – kõik ühenduse õigusaktid ning õigusaktid, mis aitavad kaasa ühenduse zootehnikaküsimusi käsitlevate eeskirjade kohaldamisele,- taotluse esitanud asutus – liikmesriigi pädev asutus, kes esitab abitaotluse,- taotluse saanud asutus – liikmesriigi pädev asutus, kellele abitaotlus esitatakse.2. Iga liikmesriik esitab teistele liikmesriikidele ja komisjonile artiklis 1 nimetatud pädevate asutuste nimekirja.Artikkel 3Käesolevas direktiivis sätestatud abistamiskohustus ei hõlma kohustust esitada teavet või dokumente, mille artiklis 1 nimetatud pädevad asutused on saanud õigusasutuste taotlusel kasutatud volituste alusel.Ilma et see piiraks artikli 14 kohaldamist, võib abitaotluse korral sellise teabe või dokumendid siiski esitada, kui õigusasutus, kellega selles küsimuses konsulteeritakse, annab oma nõusoleku.I JAOTISAbistamine taotluse korralArtikkel 41. Kui asutus esitab nõuetekohaselt põhjendatud taotluse, peab taotluse saanud asutus:- esitama taotluse esitanud asutusele kõik sellised andmed, tõendid, dokumendid või nende tõestatud koopiad, mis on tema valduses või mille ta võib saada lõikes 2 kirjeldatud viisil ning mis võimaldavad tal kontrollida, kas veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevaid õigusakte täidetakse,- uurima vajaduse korral taotluse esitanud asutuse esitatud faktide õigsust ja teatama talle uurimise tulemused, sh selliseks uurimiseks vajaliku teabe.2. Selle teabe hankimiseks tuleb taotluse saanud asutusel või haldusasutusel, kelle poole ta pöördus, toimida nii, nagu tegutseks ta omal algatusel või oma riigi teise ametiasutuse taotlusel.Artikkel 51. Taotluse esitanud asutuse taotlusel ning järgides oma asukohaliikmesriigis kehtivaid eeskirju, teavitab või laseb teavitada taotluse saanud asutus taotluse esitanud asutust kõigist pädevate asutuste juriidilistest dokumentidest või otsustest, mis on seotud veterinaar- või zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide kohaldamisega.2. Teatamise taotlusega, kus nimetatakse teatamisele kuuluva akti või otsuse teema, peab taotluse saanud asutuse taotlusel kaasas olema tõlge taotluse saanud asutuse asukohaliikmesriigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest.Artikkel 6Taotluse esitanud asutuse taotlusel teostab taotluse saanud asutus järelevalvet või korraldab järelevalve või selle tugevdamise oma tegevuspiirkonnas, kus sellist eeskirjade eiramist kahtlustatakse, eelkõige järgmise üle:a) ettevõtted;b) kohad, kus kaubavarusid kogutakse;c) kaupade teadaolev liikumine;d) transpordivahendid.Artikkel 7Taotluse saanud asutus annab taotluse esitanud asutuse nõudel talle mis tahes asjakohast teavet, mis on tema valduses või mille ta saab artikli 4 lõike 2 kohaselt, eelkõige selliste aruannete ja muude dokumentide või nende tõestatud koopiate või väljavõtete näol, mis käsitlevad tegelikult avastatud toiminguid, mis taotluse esitanud asutuse arvates on vastuolus veterinaar- või zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktidega.II JAOTISAbistamine omal algatuselArtikkel 81. Iga liikmesriigi pädevad asutused on kohustatud vastavalt lõikele 2 abistama teiste liikmesriikide pädevaid asutusi ilma viimaste eelneva taotluseta.2. Kui nad peavad seda asjakohaseks seoses veterinaar- või zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide järgimisega, peavad liikmesriikide pädevad asutused:a) teostama nii palju kui võimalik artiklis 6 viidatud järelevalvet või korraldama sellise järelevalve;b) edastama teiste asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele niipea kui võimalik kogu olemasoleva teabe, eelkõige selliste aruannete ja teiste dokumentide või nende tõestatud koopiate või väljavõtete näol, mis käsitlevad toiminguid, mis on või võivad olla vastuolus veterinaar- või zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktidega, eelkõige teabe selliste toimingute sooritamise viiside ja meetodite kohta.III JAOTISLõppsättedArtikkel 91. Iga liikmesriigi pädevad asutused edastavad komisjonile niipea, kui see on neile kättesaadav:a) nende arvates asjakohase teabe, mis käsitleb järgmist:- kaubad, millega on tehtud või võib olla tehtud tehinguid, mis on vastuolus veterinaar- või zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktidega,- meetodid või protseduurid, mida on kasutatud või võib olla kasutatud nende õigusaktide vastaselt;b) teave puuduste või lünkade kohta nimetatud õigusaktides, mis on ilmnenud nende õigusaktide kohaldamisel.2. Komisjon edastab liikmesriikide pädevatele asutustele niipea, kui see on talle kättesaadav, mis tahes teabe, mis võimaldab järgida kehtestatavaid veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevaid õigusakte.Artikkel 101. Kui liikmesriigi pädevad asutused saavad teada toimingutest, mis on või võivad olla vastuolus veterinaar- või zootehnikaküsimusi käsitlevate eeskirjadega ja mis pakuvad erilist huvi ühenduse tasandil, eelkõige kui:- nimetatud rikkumine ulatub või võib ulatuda teistesse liikmesriikidesse,- nimetatud asutuste arvates on samalaadseid toiminguid tõenäoliselt tehtud ka teistes liikmesriikides,edastavad need asutused komisjonile niipea kui võimalik kas omal algatusel või komisjoni põhjendatud taotluse alusel kogu asjakohase teabe, vajaduse korral selliste dokumentide või nende koopiate või väljavõtete näol, mis on vajalikud faktide kindlakstegemiseks, et võimaldada komisjonil kooskõlastada liikmesriikide võetavaid meetmeid.Komisjon edastab kõnealuse teabe teiste liikmesriikide pädevatele asutustele.2. Kui lõikes 1 nimetatud teave käsitleb juhtumeid, mis tõenäoliselt kujutavad ohtu inimeste tervisele, ning teised ennetusmeetodid puuduvad, võidakse kõnealune teave pärast poolte ja komisjoni ühendusevõttu põhjendatult avalikustada.3. Füüsiliste ja juriidiliste isikutega seotud teavet edastatakse lõike 1 kohaselt ainult sel määral, mis on hädavajalik veterinaar- või zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktidega vastuolus olevate toimingute avastamiseks.4. Kui liikmesriigi pädevad asutused toetuvad lõikele 1, ei pea nad edastama artikli 8 lõike 2 punktis b ja artiklis 9 sätestatud teavet teiste asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele.Artikkel 11Alalises veterinaarkomitees või alalises zootehnikakomitees kokkutulnud komisjon ja liikmesriigid peavad:- vaatama läbi käesoleva direktiiviga ettenähtud vastastikuse abi kokkulepete üldise toimimise,- vaatama läbi komisjonile artiklite 9 ja 10 kohaselt edastatud asjakohase teabe ning sellise teavitamise menetluse, et teha järeldusi.Sellise läbivaatamise alusel peab komisjon vajaduse korral tegema ettepanekuid kehtivate ühenduse õigusaktide muutmiseks või uute õigusaktide koostamiseks.Artikkel 12Käesoleva direktiivi kohaldamise eesmärgil võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, et:a) tagada artiklis 1 nimetatud pädevate asutuste vaheline tõrgeteta sisemine kooskõlastatus;b) seada omavahelistes suhetes vajaduse korral sisse just selleks eesmärgiks volitatud asutuste otsene koostöö.Artikkel 131. Käesoleva direktiiviga ei kohustata liikmesriikide pädevaid asutusi andma üksteisele abi, kui see tõenäoliselt kahjustaks riiklikku poliitikat või nende asukohariigi muid põhihuve.2. Abistamisest keeldumist tuleb põhjendada.Artikkel 14Käesolevas direktiivis sätestatud dokumente võib asendada mis tahes elektroonilises vormis oleva teabega, mis on koostatud samal eesmärgil.Artikkel 151. Käesoleva direktiivi alusel mis tahes vormis edastatud teave on konfidentsiaalne. Kõnealuse teabe suhtes kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus ja kaitse, mis laieneb samalaadsetele andmetele nii neid saava liikmesriigi siseriiklike õigusaktide kui ka ühenduse asutuste suhtes kohaldatavate vastavate sätete kohaselt.Esimeses lõigus nimetatud teavet ei tohi eelkõige edastada muudele isikutele kui neile, kelle ametiülesanded liikmesriigis või ühenduse institutsioonides nõuavad juurdepääsu nimetatud teabele. Samuti ei tohi seda teavet kasutada muudel eesmärkidel peale käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkide, välja arvatud juhul, kui teavet andev asutus on andnud selleks selgesõnalise nõusoleku ja kui teabe saanud asutuse asukohaliikmesriigi kehtivates õigusaktides ei ole selline teavitamine või kasutamine keelatud.Käesoleva direktiiviga ettenähtud teave edastatakse taotluse esitanud asutusele vaid ulatuses, mis ei ole vastuolus taotluse saanud asutuse asukohaliikmesriigis kehtivate õigusaktidega.Liikmesriigid tagavad, et vastastikuse abi kava raames saadud teave jääb konfidentsiaalseks ka siis, kui küsimuse käsitlemine on lõppenud.2. Lõige 1 ei takista käesoleva direktiivi kohaselt saadud teabe kasutamist mis tahes õiguslikes meetmetes või kohtumenetlustes, mis on hiljem algatatud veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide mittejärgimise tõttu, või ühenduse rahalisi vahendeid kahjustavate rikkumiste vältimiseks ja avastamiseks.Teabe esitanud pädevat asutust teavitatakse viivitamata sellisest kasutamisest.Artikkel 16Liikmesriigid teavitavad komisjoni ja teisi liikmesriike veterinaarasutuste ja kolmandate riikide vahelistest kahepoolsetest vastastikuse abi lepingutest.Komisjon omakorda teavitab liikmesriike sama laadi lepingutest, mille ta sõlmib kolmandate riikidega.Artikkel 17Liikmesriigid loobuvad vastastikku kõikidest käesoleva direktiivi kohaldamisega seotud kulude hüvitamise nõuetest, välja arvatud vajaduse korral ekspertidele makstavate tasude puhul.Artikkel 18Käesolev määrus ei mõjuta kriminaalasjades vastastikust abi reguleerivate eeskirjade kohaldamist liikmesriikides.Artikkel 19Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 1. juulit 1991. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 20Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 21. november 1989Nõukogu nimeleesistujaH. Nallet[1] EÜT C 225, 31.8.1988, lk 4.[2] EÜT C 326, 19.12.1988, lk 28.[3] EÜT C 56, 6.3.1989, lk 7.[4] EÜT L 144, 2.6.1981, lk 1.[5] EÜT L 90, 2.4.1987, lk 3.--------------------------------------------------