Tähtis õiguslik teade

|

31989L0517

Komisjoni direktiiv, 1. august 1989, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 76/761/EMÜ mootorsõidukite esilaternaid, mida kasutatakse kaug- ja/või lähitulelaternatena, ja nende hõõglampe käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

Euroopa Liidu Teataja L 265 , 12/09/1989 Lk 0015 - 0023 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 19 Lk 0077  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 19 Lk 0077  CS.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 ET.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 HU.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 LT.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 LV.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 MT.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 PL.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 SK.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48 SL.ES Peatükk 13 Köide 010 Lk 40  - 48

		Komisjoni direktiiv,1. august 1989,millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 76/761/EMÜ mootorsõidukite esilaternaid, mida kasutatakse kaug- ja/või lähitulelaternatena, ja nende hõõglampe käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(89/517/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud direktiiviga 87/403/EMÜ, [2] eriti selle artiklit 11,võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/761/EMÜ mootorsõidukite esilaternaid, mida kasutatakse kaug- ja/või lähitulelaternatena, ja nende hõõglampe käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [3] viimati muudetud direktiiviga 87/354/EMÜ, [4] eriti selle artiklit 10,ning arvestades, et:kogemustele tuginedes ja praegust tehnika taset arvestades on võimalik teatud nõudeid täiustada ja tegelike liiklusoludega paremini kohandada, tõstes sellega sõidukikasutajate ja teiste liiklejate turvalisust;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas mootorsõidukisektoris tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arenguga kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/761/EMÜ lisade loetelu ning I, II, V ja VI lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale. Lisatakse uus VII lisa, mis on samuti esitatud käesoleva direktiivi lisas.Artikkel 21. Alates 1. jaanuarist 1990 ei tohi liikmesriigid:a) - keelduda sõidukitüübile EMÜ tüübikinnituse andmisest, direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 kolmandas taandes nimetatud dokumendi väljastamisest ega siseriikliku tüübikinnituse andmisest ega- keelata sõidukite kasutuselevõtmistkaug- ja/või lähitulelaternatena kasutatavate esilaternatega ja nende hõõglampidega (edaspidi viidates vastavalt "esilaternad" ja "lambid") seonduvatel põhjustel, kui viimased vastavad käesoleva direktiivi sätetele;b) - keelduda nimetatud esilaternatele ja lampidele osa EMÜ tüübikinnituse või osa siseriikliku tüübikinnituse andmisest, kui need vastavad käesoleva direktiivi sätetele, ega- keelata esilaternate ja lampide turuletoomist, kui need kannavad vastavalt käesoleva direktiivi sätetele väljastatud osa EMÜ tüübikinnitusmärki.2. Alates 1. juulist 1990:a) - ei väljasta liikmesriigid direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 kolmandas taandes nimetatud dokumenti sõidukitüübile, mille puhul esilaternad ja lambid ei vasta käesoleva direktiivi sätetele,- võivad liikmesriigid keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mille puhul esilaternad ja lambid ei vasta käesoleva direktiivi sätetele;b) - ei anna liikmesriigid osa EMÜ tüübikinnitust esilaternatele ja lampidele, kui need ei vasta käesoleva direktiivi sätetele,- võivad liikmesriigid keelduda osa siseriikliku tüübikinnituse andmisest nimetatud esilaternatele ja lampidele, kui need ei vasta käesoleva direktiivi sätetele.3. Alates 1. aprillist 1994 võivad liikmesriigid keelata selliste sõidukite kasutuselevõtmise, mille esilaternad ja lambid ei vasta käesoleva direktiivi sätetele, ning selliste esilaternate ja lampide turuletoomise, mis ei kanna vastavalt käesoleva direktiivi sätetele väljastatud tüübikinnitusmärki.4. Erandina käesoleva artikli lõike 2 punktis b sätestatust tunnustavad liikmesriigid jätkuvalt direktiivi 76/761/EMÜ sätete kohaselt sellise esilaterna ja lambi tüübile antud osa EMÜ tüübikinnitust, mis on ette nähtud juba kasutuselolevatele sõidukitele paigaldamiseks.Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. detsembril 1989. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Esimese lõigu kohaselt vastuvõetud õigusnormid sisaldavad otsest viidet käesolevale direktiivile.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 1. august 1989Komisjoni nimelasepresidentMartin Bangemann[1] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[2] EÜT L 220, 8.8.1987, lk 44.[3] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 96.[4] EÜT L 192, 11.7.1987, lk 43.--------------------------------------------------LISALisade loetelusse lisatakse VI lisa järel järgmine uus VII lisa:"VII lisa – Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate stabiilsuse testimine."I lisa muudetakse järgmiselt:Punktid 1–1.1.5 asendatakse järgmisega:"1. MÕISTED1.1. Käesolevas direktiivis kohaldatakse järgmiste mõistete puhul direktiivis 76/756/EMÜ sätestatud määratlust:- kaugtulelatern,- lähitulelatern,- latern,- valgusallikas hõõglampide puhul,- sõltumatud laternad,- grupeeritud laternad,- kombineeritud laternad,- vastastikku ühendatud laternad,- valgustusseadme valgusava,- nähtav pind,- valgust kiirgav pind,- nulltelg,- nullkese.1.2. Laterna tüüpLaterna tüüp – laternad, mis ei erine üksteisest selliste oluliste näitajate poolest, nagu näiteks:1.2.1. kaubanimed või kaubamärgid;1.2.2. optilise süsteemi näitajad;1.2.3. täiendavate osade olemasolu, mis võimaldavad muuta optilisi omadusi peegeldumise, murdumise või neeldumise muutmise kaudu;1.2.4. sobivus kasutamiseks parem- või vasakpoolses või nii parem- kui vasakpoolses liikluses;1.2.5. võime toimida lähi- või kaugtulena või nii lähi- kui kaugtulena."Punkti 5.4 viimane lõik jäetakse välja.Punkti 5.4 järel lisatakse järgmine uus punkt 5.5:"5.5. Tagamaks, et laternate fotomeetrilised näitajad kasutamise käigus märgatavalt ei muutu, tuleb vastavuses VII lisa sätetega läbi viia täiendavad katsed; vastavust punkte 5.2–5.4 nõuetele kontrollitakse visuaalselt ning vajaduse korral ka katseseadmete abil."Punkt 8 asendatakse järgmisega:"8. TOODETE VASTAVUS KINNITATUD TÜÜBILEIga osa EMÜ tüübikinnitusmärgiga esilatern peab vastama kinnitatud tüübile ning eespool punktis 6 ja VII lisa punktis 3 sätestatud fotomeetrilistele nõuetele."II lisa muudetakse järgmiselt:Punktile 1 lisatakse järgmised tähised:+++++ TIFF +++++Selliselt muudetud punkti järel lisatakse järgmised uued punktid 2 ja 3:"2. Lähitulelaterna hõõglampi võib/ei või* sisse lülitada samaaegselt kaugtulelaterna ja/või muu vastastikku ühendatud laterna hõõglambiga.3. Laternat võib kasutada hõõgniidiga/hõõgniitidega, mille nimipinge on 6 V, 12 V või 24 V*."Punktid 2–16 loetakse punktideks 4–18.V lisa muudetakse järgmiselt:4. liite punkt 1 "Joonis" asendatakse järgmisega:"4. liideKAKS HÕÕGNIITI: VASTASTIKUNE VAHETATAVUS+++++ TIFF +++++SelgitusedIX. Võrdlustasandi 2 paigaldustugiX. Võrdlustasandi 1 paigaldustugiXI. LähitulehõõgniitXII. KaugtulehõõgniitXIII. EkraanXIV. MaanduskontaktribaXV. Kaugtule kontaktribaXVI. Lähitule kontaktribaXVII. Võrdlustasand 1XVIII. Võrdlustasand 2XIX. Lõige m-m'XX. Lõige n–n'XXI., XXII. Detailid"4. liite punkt 3"Märkused"muudetakse järgmiselt.Punkt 9 asendatakse järgmisega:"9. Kontaktribad (XIV, XV ja XVI) tuleb paigaldada eespool nimetatud järjekorras ning paigaldustugede suhtes kas joonisel näidatud asendis või selle suhtes 180º nurga all, kusjuures lubatud hälve on mõlemal juhul ± 20º."VI lisa muudetakse järgmiselt:Punkt 1.2.1.3 asendatakse järgmisega:"1.2.1.3 piisavalt üksikasjalik joonis (kolmes eksemplaris) tüübi kindlaksmääramiseks, millel on kujutatud laterna eestvaade, vajadusel koos klaasi detailse rihvelmustriga, ning laterna ristlõige.Joonisel tuleb ära näidata valgusava piirjooned ning osa EMÜ tüübikinnitusmärgi (eelkõige osa tüübikinnitusnumbri ja kategooriale viitava(te) tähis(t)e) asukoht."Punkti 2.1.4 järel lisatakse järgmine uus punkt 2.1.5:"2.1.5 Osa EMÜ tüübikinnitustunnistusel tuleb kõigil juhtudel ära näidata VII lisa punktis 1.1.1.1 kirjeldatud katsetuste ajal kasutatud töörežiim ning VII lisa punktis 1.1.1.2 sätestatud lubatav(ad) pinge(d).Seadmel peab olema selleks ette nähtud kohas järgmine märk:- esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva direktiivi sätetele ja on projekteeritud nii, et lähitulehõõgniidi ja mis tahes muu sellise valgusallika hõõgniidi, millega kõnealune latern võib olla vastastikku ühendatud, samaaegne sisselülitamine on välistatud, kaldkriips (/) osa tüübikinnitusmärgile kantud lähitule tähise järel,- esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva direktiivi VII lisa sätetele ainult juhul, kui neile rakendatav pinge on 6 V või 12 V, hõõglambi pesa läheduses tähis, mis koosneb ristiga tähistatud arvust 24+++++ TIFF +++++."Punkt 4.2 sõnastatakse järgmiselt:"4.2. See märk koosneb ristkülikuga ümbritsetud e-tähest, millele järgneb/järgnevad tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldusnumber või eraldustähed:1  Saksamaa,2  Prantsusmaa,3  Itaalia,4  Madalmaad,6  Belgia,9  Hispaania,11  Ühendkuningriik,13  Luksemburg,18  Taani,21  Portugal,EL  Kreeka,IRL  Iirimaa.Märgil peab olema ka asjaomasele esilaterna või lambi tüübile väljastatud osa EMÜ tüübikinnitustunnistuse numbrile vastav osa EMÜ tüübikinnitusnumber, mille ees on üks number või kaks numbrit, mis tähistavad osa EMÜ tüübikinnituse andmise kuupäeva seisuga nõukogu direktiivis 76/761/EMÜ tehtud viimase olulise muudatuse järjekorranumbrit. Käesoleva direktiivi puhul on järjekorranumber hõõglampide puhul 2 ja esilaternate puhul 01. See number tuleb märkida esilaterna puhul ristküliku kohale ja hõõglambi puhul ristküliku lähedale."Punkti 4.3.5 järel lisatakse järgmine uus punkt 4.3.6:"4.3.6 Peale selle peab märgistus vastama ka käesoleva lisa punkti 2.1.5 sätetele."Liidet muudetakse järgmiselt:Joonise 8 järel lisatakse järgmised uued joonised 9 ja 10 ning nende juurde kuuluvad selgitused:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Joonis 9Tähised nii lähitule kui kaugtule osas käesoleva direktiivi nõuetele vastava ja ainult parempoolses liikluses kasutamiseks mõeldud esilaterna puhul, | Joonis 10Tähised ainult lähitule osas käesoleva direktiivi nõuetele vastava ja ainult parempoolses liikluses kasutamiseks mõeldud esilaterna puhul, |mille lähitulehõõgniiti ei saa sisse lülitada samaaegselt R2 hõõglambi kaugtulehõõgniidiga ega mis tahes muu sellise laterna kaugtulehõõgniidiga, millega kõnealune latern võib olla vastastikku ühendatud. |VI lisa järel lisatakse järgmine uus VII lisa:"VII LISATÖÖTAVATE ESILATERNATE FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE STABIILSUSE TESTIMINEPlastklaasidega esilaternate puhul ei piisa kinnituse saamiseks vastavusest käesoleva lisa nõuetele.KOMPLEKTSETE ESILATERNATE TESTIMINEPärast fotomeetriliste näitajate kindlaksmääramist käesoleva direktiivi sätete kohaselt – kaugtule puhul punktides Emax ja lähitule puhul punktides HV, 50R ja B50L (või vasakpoolses liikluses kasutamiseks mõeldud esilaternate puhul punktides HV, 50L ja B50R) – testitakse komplektset prooviesilaternat fotomeetriliste näitajate stabiilsuse suhtes töötamise ajal. Komplektse esilaterna all mõeldakse terviklikku laternat koos seda ümbritsevate kereosade ja laternatega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi.1. FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE STABIILSUSE TESTKatsed viiakse läbi kuivas ja tuuletus keskkonnas temperatuuril 23 °C ± 5 °C, kusjuures komplektne esilatern asetatakse statiivile viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil.1.1. Puhas esilaternEsilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2.1.1.1. Katse käikEsilaternal lastakse töötada kindlaksmääratud ajavahemiku vältel selliselt, et:1.1.1.1. a) kui tüübikinnitust taotletakse ainult ühele valgusallikale (kaugtulele või lähitulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse; [1]b) vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga lamp või kaks hõõglampi):- kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel samaaegselt sisse vaid üks hõõgniit, [2] viiakse katse läbi vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud valgusallikal lastakse töötada [3] punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel,- kõigil ülejäänud juhtudel [4], [5] rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit:15 minutit töötab lähitulehõõgniit,5 minutit töötavad kõik hõõgniidid;c) grupeeritud valgustusfunktsioonide (valgusallikate) puhul lülitatakse samaaegselt sisse kõik üksikud valgusallikad viimaste puhul ettenähtud perioodiks: a) võttes ühtlasi arvesse vastastikku ühendatud valgusallikate kasutamist; b) vastavalt tootja spetsifikatsioonidele.1.1.1.2. TestpingePinget tuleb reguleerida selliselt, et rakendatav võimsus oleks 6 V või 12 V hõõglampide puhul direktiivis kehtestatud nimivõimsusest 15 % võrra suurem ning 24 V hõõglampide puhul ettenähtud nimivõimsusest 26 % võrra suurem.Rakendatav võimsus peab kõigil juhtudel olema kooskõlas 12 V nimipingega hõõglambi vastava väärtusega, välja arvatud juhul, kui taotleja kinnitab, et antud esilaternat võib kasutada teistsuguse pinge juures. Viimasel juhul kasutatakse katse läbiviimisel suurima kasutamist võimaldava võimsusega hõõglampi.1.1.2. Katsetulemused1.1.2.1. Visuaalne vaatlusKui esilatern on ümbritseva õhu temperatuuril stabiliseerunud, puhastatakse esilaterna klaas ja välisklaas (selle olemasolul) puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel kontrollitakse seda visuaalselt: esilaterna klaasil ega välisklaasil (selle olemasolul) ei tohi olla ühtki tuvastatavat moonutust, deformatsiooni, mõra ega värvimuutust.1.1.2.2. Fotomeetriline testKäesoleva direktiivi nõuetele vastavuse tuvastamiseks kontrollitakse fotomeetrilisi näitajaid järgmistes punktides:lähituli:parempoolse liikluse jaoks valmistatud või kohandatud esilaternate puhul 50 R, B 50 L ja HV;vasakpoolse liikluse jaoks valmistatud või kohandatud esilaternate puhul 50 L, B 50 R ja HV;kaugtuli:väärtusele Emax vastav punkt.Vajadusel viiakse sisse parandused, võtmaks arvesse esilaterna statiivi võimalikku deformatsiooni soojuse mõjul (valguse ja varju piirjoone määramise kohta vt punkt 2 allpool).Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne testi mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud viga.1.2. Määrdunud esilaternPärast esilaterna testimist punkti 1.1 kohaselt valmistatakse see ette kooskõlas punkti 1.2.1 sätetega, seejärel lastakse laternal töötada ühe tunni vältel punktis 1.1.1 kirjeldatud viisil ning seda kontrollitakse punktis 1.1.2 sätestatud viisil.1.2.1. Esilaterna ettevalmistamine1.2.1.1. KatseseguEsilaternale kantav vee ja saasteaine segu valmistatakse üheksast kaaluosast räniliivast tera suurusega 0–100 μm, ühest kaaluosast pulbrilisest puusöest tera suurusega 0–100 μm, 0,2 kaaluosast NaCMCst ning sobivast kogusest destilleeritud veest, mille erijuhtivus on alla 1 mS/m.Segu ei või olla vanem kui 14 päeva.1.2.1.2. Katsesegu kandmine esilaternaleKatsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse siis kuivada. Protseduuri korratakse seni, kuni valgustugevuse väärtus on langenud 15–20 protsendini käesolevas lisas kirjeldatud tingimustes mõõdetud väärtustest igas järgmises punktis:kaugtulevihu fotomeetrilise jaotuse Emax väärtusele vastav punkt kaugtule-/lähitulelaterna puhul;kaugtulevihu fotomeetrilise jaotuse Emax väärtusele vastav punkt ainult lähitulelaterna puhul;50 R ja 50 V [6] parempoolse liikluse jaoks valmistatud või kohandatud ainult lähitulelaterna puhul;50 L ja 50 V [7] vasakpoolse liikluse jaoks valmistatud või kohandatud ainult lähitulelaterna puhul.1.2.1.3. MõõteseadmedMõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna osa tüübikatsetuste käigus kasutatavate seadmetega. Fotomeetrilise testi läbiviimisel kasutatakse standardhõõglampi (võrdlushõõglampi).2. KATSE SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VALGUSE JA VARJU PIIRJOONE VERTIKAALSE ASUKOHAMUUTUSE MÄÄRAMISEKSKäesoleva katse eesmärgiks on kontrollida, et töötava lähitulelaterna valguse ja varju piirjoone vertikaalsuunaline nihkumine soojuse mõjul ei ületa nõutavat väärtust.Pärast esilaterna testimist kooskõlas punktiga 1 eespool viiakse sellega läbi punktis 2.1 kirjeldatud katse, eemaldamata seda vahepeal katsestatiivilt ning muutmata selle asendit statiivi suhtes.2.1. Katse käikKatse viiakse läbi kuivas ja tuuletus keskkonnas temperatuuril 23 ºC ± 5 °C.Katses kasutatakse masstootmises valmistatavat hõõglampi, mis on töötanud vähemalt ühe tunni. Esilaternal lastakse töötada lähitulerežiimis, eemaldamata seda vahepeal katsestatiivilt ning muutmata selle asendit statiivi suhtes. (Katse viiakse läbi punkti 1.1.1.2 kohaselt reguleeritud pingel.) Valguse ja varju piirjoone horisontaalse osa asukohta (vertikaalsirge V–V ja parempoolse liikluse puhul punkti B 50 L või vasakpoolse liikluse puhul punkti B 50 R läbiva vertikaalsirge vahel) kontrollitakse vastavalt pärast seda, kui latern on töötanud 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60).Eespool kirjeldatud valguse ja varju piirjoone asukohamuutust mõõdetakse mis tahes meetodi abil, mis tagab piisava täpsuse ja reprodutseeritavad tulemused.2.2. Katsetulemused2.2.1. Milliradiaanides (mrad) väljendatav katsetulemus loetakse lähitulelaterna puhul vastuvõetavaks, kui täheldatud absoluutväärtusΔ r=ei ületa 1,0 mrad.2.2.2. 1,0 mrad < Δ r≤ 1,5 mrad, viiakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil läbi uus katse teise esilaternaga, mille puhul on eelnevalt rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit eesmärgiga stabiliseerida laterna mehaanilised osad statiivil asendis, mis kajastab esilaterna korrektset paigutust sõidukil:- lähitulelaternal lastakse töötada ühe tunni vältel (rakendatav pinge reguleeritakse punktis 1.1.1.2 ettenähtud viisil),- latern lülitatakse üheks tunniks välja.Esilaterna tüüp loetakse vastuvõetavaks, kui esimese proovilaterna puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rI ja teise proovilaterna puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rII aritmeetiline keskmine ei ületa 1,0 mrad:Δ r+ Δ r≤ 1,0 mrad3. TOODETE VASTAVUS KINNITATUD TÜÜBILEÜhte katses kasutatavatest esilaternatest testitakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil, rakendades selle suhtes eelnevalt kolm korda järjest punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.Esilatern loetakse vastuvõetavaks, kui Δ r ei ületa 1,5 mrad.Kui kõnealune väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, viiakse läbi uus katse teise esilaternaga. Pärast seda ei tohi kummagi proovilaterna puhul mõõdetud absoluutväärtuste aritmeetiline keskmine ületada 1,5 mrad."[1] Kui testitav esilatern on grupeeritud või vastastikku ühendatud küljeääretulelaternatega, lülitatakse katsetamise ajaks sisse ka need laternad. Kui seadme koosseisus on suunatulelatern, lülitatakse see sisse vilkuvas töörežiimis, mille puhul sees/väljas faaside ajaline suhe on üks ühele.[2] Kui esitulega vilgutamise ajal põleb korraga kaks või enam laterna hõõgniiti, ei loeta seda tavapäraseks hõõgniitide samaaegseks kasutamiseks.[3] Kui testitav esilatern on grupeeritud või vastastikku ühendatud küljeääretulelaternatega, lülitatakse katsetamise ajaks sisse ka need laternad. Kui seadme koosseisus on suunatulelatern, lülitatakse see sisse vilkuvas töörežiimis, mille puhul sees/väljas faaside ajaline suhe on üks ühele.[4] Kui esitulega vilgutamise ajal põleb korraga kaks või enam laterna hõõgniiti, ei loeta seda tavapäraseks hõõgniitide samaaegseks kasutamiseks.[5] Kui testitav esilatern on grupeeritud või vastastikku ühendatud küljeääretulelaternatega, lülitatakse katsetamise ajaks sisse ka need laternad. Kui seadme koosseisus on suunatulelatern, lülitatakse see sisse vilkuvas töörežiimis, mille puhul sees/väljas faaside ajaline suhe on üks ühele.[6] 50 V asub 25 m kaugusel paikneva ekraani puhul 375 mm allpool H-d vertikaalsirgel V–V.[7] 50 V asub 25 m kaugusel paikneva ekraani puhul 375 mm allpool H-d vertikaalsirgel V–V.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 27. september 1977, mootorsõidukijuhtide vaatevälja käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31977L0649

Euroopa Liidu Teataja L 267 , 19/10/1977 Lk 0001 - 0022 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 8 Lk 0007  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 7 Lk 0003  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 8 Lk 0007  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 8 Lk 0052  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 8 Lk 0052

		Nõukogu direktiiv,27. september 1977,mootorsõidukijuhtide vaatevälja käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(77/649/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muu hulgas ka juhi vaatevälja kohta;kõnealused nõuded on liikmesriigiti erinevad; seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukitüübi suhtes rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [3] ettenähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust;tehniliste nõuete koostamisel on soovitatav seada samad eesmärgid, nagu on seatud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kõnealuse valdkonna töös;kõnealuseid nõudeid kohaldatakse M1 kategooria mootorsõidukite suhtes (mootorsõidukite rahvusvaheline liigitus on esitatud direktiivi 70/156/EMÜ I lisas);mootorsõidukeid käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine eeldab iga liikmesriigi territooriumil ühiste nõuete kohaselt tehtud kontrollimiste vastastikust tunnustamist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis tähendab "sõiduk" teedel kasutamiseks mõeldud, vähemalt neljarattalist M1-kategooria mootorsõidukit, mille suurim ettenähtud kiirus on üle 25 km/h.Artikkel 2Ükski liikmesriik ei tohi keelduda sõidukile EMÜ või siseriikliku tüübikinnituse andmisest juhi vaateväljaga seotud põhjustel, kui see vastab I, III ja IV lisas sätestatud nõuetele.Artikkel 3Ükski liikmesriik ei tohi keelduda ühegi sõiduki registreerimisest või keelata selle müüki, kasutuselevõtmist või kasutamist juhi vaateväljaga seotud põhjustel, kui see vastab I, III ja IV lisas sätestatud nõuetele.Artikkel 4Tüübikinnituse andnud liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et tagada oma informeeritus kõikidest I lisa punktis 2.2 nimetatud osades või karakteristikutes tehtud muudatustest. Kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused otsustavad, kas muudatustega sõidukitüübi korral on vaja uut katsetamist ning uue katseprotokolli koostamist. Kui selliste katsete tulemusena ilmneb, et käesoleva direktiivi nõuded on jäetud täitmata, siis muudatust ei kinnitata.Artikkel 5Mis tahes muudatused, mis on vajalikud I, III, IV ja V lisa nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 sätestatud korras.Seda korda ei kohaldata siiski muudatuste suhtes, mis kehtestavad norme teiste parameetritega vaatevälja suhtes kui 180° ettepoole suunatud vaateväli.Artikkel 61. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid 18 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. september 1977Nõukogu nimeleesistujaA. Humblet[1] EÜT C 125, 8.6.1976, lk 49.[2] EÜT C 197, 23.8.1976, lk 10.[3] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.--------------------------------------------------Lisade loeteluI lisa: | Reguleerimisala, mõisted, EMÜ tüübikinnituse taotlemine, EMÜ tüübikinnitus, spetsifikatsioonid, katsete läbiviimise kord |(II lisa) | |III lisa: | H-punkti ja seljatoe tegeliku kaldenurga kindlaksmääramise kord ning R- ja H-punkti suhtelise asukoha ning seljatoe ettenähtud kaldenurga ja seljatoe tegeliku kaldenurga vahelise suhte kontrollimise kord |IV lisa: | Sõiduki põhiliste võrdlusmärkide ja kolmemõõtmelise taustteljestiku vaheliste mõõtmete seoste kindlaksmääramise meetod |V lisa: | Lisa EMÜ sõiduki tüübikinnituse tunnistusele sõidukijuhi vaatevälja kohta. |--------------------------------------------------I LISAREGULEERIMISALA, MÕISTED, EMÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE, EMÜ TÜÜBIKINNITUS, TEHNILISED NÕUDED, KATSEPROTSEDUUR1. REGULEERIMISALA1.1. Käesolev direktiiv kehtib M1 kategooria sõidukite juhtide 180°-se ettepoole suunatud vaatevälja kohta.1.1.1. Selle eesmärgiks on tagada piisav vaateväli olukorras, kus esiklaas ja teised klaaspinnad on kuivad ja puhtad.1.2. Käesoleva direktiivi nõuded on sõnastatud nii, et nad kehtivad vasakpoolse rooliga M1 kategooria sõidukite suhtes. Nende nõuete kohaldamisel parempoolse rooliga M1 kategooria sõidukite suhtes tuleb vajadusel kriteeriumid vastupidiseks muuta.2. MÕISTED(2.1.) 2.2. Sõiduki tüüp juhi vaatevälja järgiSõiduki tüüp juhi vaatevälja järgi – sõidukid, mis ei erine järgmiste oluliste omaduste poolest:2.2.1. välis- ja sisekontuurid ning paigaldised 1. jaos piiritletud alas, mis võivad mõjutada nähtavust; ja2.2.2. esiklaasi kuju, mõõtmed ja paigaldusviis.2.3. Kolmemõõtmeline taustsüsteemKolmemõõtmeline taustsüsteem – taustsüsteem, mis koosneb vertikaalsest pikitasandist X-Z, horisontaaltasandist X-Y ja vertikaalsest risttasandist Y-Z (vt IV lisa liite joonis 5); taustsüsteemi kasutatakse selleks, et määrata kindlaks mõõtsuhe joonisel olevate arvutuslike punktide ja nende tegeliku asukoha vahel sõidukis. Sõiduki paigutamise protseduuri taustsüsteemi suhtes on täpsustatud IV lisas; kõik 0-tasandist lähtuvad koordinaadid peavad põhinema sõidukorras sõidukil (nagu on määratletud direktiivi 70/156/EMÜ I lisa punktis 2.6) koos ühe esiistmel paikneva reisijaga, kui reisija mass on 75 kg ± 1 %.2.3.1. Sõidukeid, mille vedrustussüsteem võimaldab auto kliirensit reguleerida, tuleb katsetada tootja poolt ette nähtud normaaltingimustes.2.4. Peamised koordinaatmärgidPeamised koordinaatmärgid – sõiduki kere avad, pinnad, märgid ja tunnussildid. Kasutatava koordinaatmärgi tüübi ja iga märgi asukoha X, Y ja Z telje suhtes kolmemõõtmelises taustsüsteemis ning arvutusliku 0-tasandi määrab kindlaks tootja. Need märgid võivad olla kere montaaži kontrollpunktideks.2.5. Istme seljatoe kaldenurk(Vt III lisa punkt 1.3)2.6. Istme seljatoe tegelik kaldenurk(Vt III lisa punkt 1.4)2.7. Seljatoe tootja poolt ettenähtud kaldenurk(Vt III lisa punkt 1.5)2.8. V-punktidV-punktid – punktid, mille asukoht reisijateruumis määratakse esiistme välimiste istekohtade keskpunkte läbivate vertikaalsete pikitasandite funktsioonina R-punkti ja istme seljatoe arvutusliku kaldenurga suhtes ning mida kasutatakse vaatevälja nõuetele vastavuse kontrollimiseks.2.9. R-punkt ehk istme võrdluspunkt(Vt III lisa punkt 1.2)2.10. H-punkt(Vt III lisa punkt 1.1)2.11. Esiklaasi märkpunktidEsiklaasi märkpunktid – punktid, mis paiknevad esiklaasi ja V-punktidest lähtuvate esiklaasi välispinnale kulgevate sirgete lõikepunktides.2.12. Läbipaistev alaLäbipaistev ala – sõiduki esiklaasi või muu klaaspinna ala, mille valguse läbilaskvus pinnaga risti mõõdetuna on vähemalt 70 %.2.13. P-punktidP-punktid – punktid, mille ümber pöördub juhi pea, kui ta jälgib silmade kõrgusel horisontaaltasandil asuvaid objekte.2.14. E-punktidE-punktid – punktid, mis kujutavad juhi silmade keskpunkte ja mille abil hinnatakse, mil määral A-postid varjavad vaatevälja.2.15. A-postA-post – mistahes katusetugi, mis paikneb V-punktidest 68 mm eespool asuvast vertikaalsest risttasandist eespool ja sisaldab läbipaistmatuid elemente nagu esiklaasi liistud ja uksepiidad, mis on toe külge kinnitatud või sellega külgnevad.2.16. Istme horisontaalne reguleerimisulatusIstme horisontaalne reguleerimisulatus – sõiduki tootja määratud tavaliste sõiduasendite diapasoon juhiistme reguleerimiseks X-telje sihis (vt 2.3).2.17. Istme laiendatud reguleerimisulatusIstme laiendatud reguleerimisulatus – sõiduki tootja poolt määratud asendite diapasoon istme reguleerimiseks X-telje sihis (vt 2.3), mis ei kuulu punktis 2.16 kirjeldatud tavaliste sõiduasendite hulka ja mida kasutatakse istmete lamamisasemeks muutmiseks või reisijatel autosse sisenemise võimaldamiseks.(2.18.) 3. EMÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE3.1. EMÜ tüübikinnitustaotluse seoses juhi vaateväljaga esitab sõiduki tootja või tootja volitatud esindaja.3.2. Taotlusega koos tuleb esitada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised andmed:3.2.1. sõiduki kirjeldus punktis 2.2 sätestatu osas koos mõõtjooniste ja sõitjatesalongi foto või laotusjoonisega. Tuleb esitada sõidukitüübi identifitseerimiseks vajalikud numbrid ja/või sümbolid; ja3.2.2. peamiste koordinaatmärkide piisavalt detailsed andmed, mis võimaldavad neid hõlpsasti leida ja tõendada nende asukohti üksteise ja R-punkti suhtes.3.3. Tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse kinnitatava sõidukitüübi representatiivsõiduk.4. EMÜ TÜÜBIKINNITUS(4.1.) (4.2.) 4.3. EMÜ tüübikinnitustunnistusele lisatakse V lisas olevale näidisele vastav tunnistus.(4.4.) – (4.4.1) – (4.4.2) (4.5.) (4.6.) (4.7.) (4.8.) 5. TEHNILISED NÕUDED5.1. Juhi vaateväli5.1.1. Esiklaasi läbipaistev ala peab hõlmama vähemalt esiklaasi märkpunkte; need on:5.1.1.1. horisontaal-märkpunkt punktist V1 eespool ja 17° vasakul (vt IV lisa liite joonis 1);5.1.1.2. ülemine vertikaal-märkpunkt punktist V1 eespool ja 7° horisontaaltasandist ülalpool. Kuni 30. septembrini 1981 vähendatakse seda nurka siiski 5°-ni;5.1.1.3. alumine vertikaal-märkpunkt punktist V2 eespool ja 5° horisontaaltasandist allpool;5.1.1.4. et tõendada esiklaasi teise poole vastavust ettepoole suunatud nähtavusele esitatavatele nõuetele, leitakse kolm täiendavat märkpunkti, mis on punktides 5.1.1.1–5.1.1.3 määratletud punktidega sümmeetrilised sõiduki keskpikitasandi suhtes.5.1.2. Kummagi A-posti binokulaarne peitenurk ei tohi pea pöördepunktide P1 ja P2 tasandil ületada järgmisi väärtusi (vt. IV lisa liite joonis 2):kuni 30. septembrini 1981: 7ºalates 1. oktoobrist 1981: 6º5.1.2.1. Binokulaarset peitenurka mõõdetakse horisontaaltasandil puutujate vahel, mis ühendavad:5.1.2.1.1. punkti E1 vasema A-posti tagaküljega ja punkti E2 selle esiküljega ning5.1.2.1.2. punkti E3 parema A-posti esiküljega ja punkti E4 selle tagaküljega.5.1.2.2. Ühelgi sõidukil ei tohi olla rohkem kui kaks A-posti.5.1.3. V1 läbivast horisontaaltasandist allpool ja V2 läbivast kolmest tasandist ülalpool, millest üks on X-Z-tasandiga risti ja eest horisontaaltasandi suhtes 4° võrra allapoole kaldu, ja kaks ülejäänut on Y-Z-tasandiga risti ja eest horisontaaltasandi suhtes 4° võrra allapoole kaldu (vt IV lisa liite joonis 3) ei tohi juhi otseses 180° ulatuses ettepoole avanevas vaateväljas olla muid peitealasid kui need, mille tekitavad A-postid ja/või tuulutusakna jaotusprofiilid, tahavaatepeeglid ja klaasipuhasti harjad.Tahavaatepeeglid võivad siiski olla paigaldatud eespool määratletud vaatevälja piirkonda vaid juhul, kui muidu poleks täidetud nõukogu 1. märtsi 1971. aasta direktiivi 71/127/EMÜ (mootorsõidukite tahavaatepeegleid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [1] nõuded.5.1.3.1. Rooliratta ääre ja rooli sees oleva näidikulaua poolt tekitatud vaatevälja takistus on lubatav, kui punkti V2 läbiv tasand, mis on risti X-Z-tasandiga ja puutub rooliratta ääre kõrgeimat punkti, on eest vähemalt 1° horisontaaltasandist allapoole kaldu.5.2. V-punktide asukohad5.2.1. V-punktide asukohad R-punkti suhtes on esitatud tabelites I ja IV kolmemõõtmelise taustsüsteemi XYZ koordinaatide abil.5.2.1.1. Tabelis I on esitatud baaskoordinaadid istme seljatoe tootja poolt ettenähtud 25° kaldenurga korral. Koordinaatide positiivsed suunad on näidatud IV lisa liites joonisel 1.TABEL IV-punkt | X | Y | Z |V1 | 68 mm | – 5 mm | 665 mm |V2 | 68 mm | – 5 mm | 589 mm |5.3. P-punktide asukohad5.3.1. P-punktide asukohad R-punkti suhtes on esitatud tabelites II, III ja IV kolmemõõtmelise taustsüsteemi XYZ koordinaatide abil.5.3.1.1. Tabelis II on esitatud baaskoordinaadid istme seljatoe arvutusliku tootja poolt ette nähtud 25° kaldenurga korral. Koordinaatide positiivsed suunad on näidatud IV lisa liites joonisel 1.TABEL IIP-punkt | X | Y | Z |P1 | 35 mm | – 20 mm | 627 mm |P2 | 63 mm | 47 mm | 627 mm |5.3.1.2. Tabelis III on esitatud punktide P1 ja P2 X-telje koordinaatide täiendavate paranduste väärtused, kui punktis 2.16 määratletud istme horisontaalne reguleerimisulatus on üle 108 mm. Koordinaatide positiivsed suunad on näidatud IV lisa liite joonisel 1.TABEL IIIIstme horisontaalne reguleerimisulatus | Δ X |108–120 mm | – 13 mm |121–132 mm | – 22 mm |133–145 mm | – 32 mm |146–158 mm | – 42 mm |üle 158 mm | – 48 mm |5.4. Parandused 25°-st erinevate seljatoe tootja poolt ettenähtud kaldenurkade korralTabelis IV on esitatud iga P- ja V-punkti X- ja Z-telje koordinaatide täiendavate paranduste väärtused, kui istme seljatoe tootja poolt ette nähtud kaldenurk ei ole 25°. Koordinaatide positiivsed suunad on näidatud IV lisa liite joonisel 1.TABEL IVIstme seljatoe kaldenurk (º) | Horisontaalkoordinaadid Δ X | Vertikaalkoordinaadid Δ Z |5 | – 186 mm | 28 mm |6 | – 177 mm | 27 mm |7 | – 167 mm | 27 mm |8 | – 157 mm | 27 mm |9 | – 147 mm | 26 mm |10 | – 137 mm | 25 mm |11 | – 128 mm | 24 mm |12 | – 118 mm | 23 mm |13 | – 109 mm | 22 mm |14 | – 99 mm | 21 mm |15 | – 90 mm | 20 mm |16 | – 81 mm | 18 mm |17 | – 72 mm | 17 mm |18 | – 62 mm | 15 mm |19 | – 53 mm | 13 mm |20 | – 44 mm | 11 mm |21 | – 35 mm | 9 mm |22 | – 26 mm | 7 mm |23 | – 18 mm | 5 mm |24 | – 9 mm | 3 mm |25 | 0 mm | 0 mm |26 | 9 mm | – 3 mm |27 | 17 mm | – 5 mm |28 | 26 mm | – 8 mm |29 | 34 mm | – 11 mm |30 | 43 mm | – 14 mm |31 | 51 mm | – 18 mm |32 | 59 mm | – 21 mm |33 | 67 mm | – 24 mm |34 | 76 mm | – 28 mm |35 | 84 mm | – 32 mm |36 | 92 mm | – 35 mm |37 | 100 mm | – 39 mm |38 | 108 mm | – 43 mm |39 | 115 mm | – 48 mm |40 | 123 mm | – 52 mm |5.5. E-punktide asukohad5.5.1. Punktid E1 ja E2 asuvad kumbki 104 mm kaugusel punktist P1.Punkt E2 asub 65 mm kaugusel punktist E1 (vt IV lisa liite joonis 4).5.5.2. Sirgjoont E1 ja E2 pööratakse ümber punkti P1, kuni see on sõiduki vertikaalse keskpikitasandi normaaliks, eeldades, et:5.5.2.1. selles asendis moodustab punktist E1 lähtuv vasema A-posti tagaserva puutuja sirgega E1–E2 120° või väiksema nurga;5.5.2.2. kui see nurk on suurem kui 120°, tuleb sirget E1–E2 pöörata punkti P1 suhtes niikaua, kui nurk on 120° (viimatimainitud juhul vt. IV lisa liite joonis 2).5.5.3. Punktid E3 ja E4 asuvad kumbki 104 mm kaugusel punktist P1. Punkt E3 asub 65 mm kaugusel punktist E4. (vt IV lisa liite joonis 4).5.5.4. Sirgjoont E3–E4 pööratakse ümber punkti P2, kuni see moodustab parema A-posti tagaserva puutujaga, mis lähtub punktist E4, nurga 120° (vt IV lisa liite joonis 2).6. KATSEPROTSEDUUR6.1. Juhi vaateväli6.1.1. Sõiduki peamiste koordinaatmärkide ja kolmemõõtmelise taustsüsteemi vahelised mõõtsuhted määratakse IV lisas ettenähtud protseduuri kohaselt.6.1.2. Punktide V1 ja V2 asukohad määratakse R-punkti suhtes kolmemõõtmelise taustsüsteemi XYZ koordinaatide abil ning need on esitatud punktis 5.2.1.1 tabelis I ja punktis 5.4 tabelis IV. Esiklaasi märkpunktid leitakse seejärel parandatud koordinaatidega V-punktide abil, nagu on ette nähtud punktis 5.1.1.6.1.3. P-punktide, R-punkti ja juhi istekoha keskjoone vahelised suhted määratakse kolmemõõtmelise taustsüsteemi XYZ koordinaatidena punktis 5.3. toodud tabelite II ja III abil. Parandused 25°-st erinevate seljatoe tootja poolt ettenähtud kaldenurkade korral on esitatud punktis 5.4 tabelis IV.6.1.4. Binokulaarset peitenurka (vt 5.1.2) mõõdetakse horisontaaltasandil nii, nagu on osutatud IV lisa liites joonisel 2. Punktide P1 ja P2, mis on ühendatud punktidega E1 ja E2 ning vastavalt punktidega E3 ja E4, vahelised suhted on näidatud IV lisa liites joonisel 4.6.1.4.1. Sirge E1–E2 peab paiknema nii, nagu on kirjeldatud punktis 5.5.2. Seejärel mõõdetakse binokulaarset peitenurka punkti E1 vasema A-posti välisservaga ühendava puutuja ja punkti E2 vasema A-posti siseservaga ühendava puutuja vahel.6.1.4.2. Sirge E3–E4 peab paiknema nii, nagu on kirjeldatud punktis 5.5.4. Seejärel mõõdetakse binokulaarset peitenurka punkti E4 parema A-posti välisservaga ühendava puutuja ja punkti E3 parema A-posti siseservaga ühendava puutuja vahel.[1] EÜT L 68, 22.3.1971, lk 1.--------------------------------------------------(II LISA)--------------------------------------------------III LISAH-PUNKTI JA SELJATOE TEGELIKU KALDENURGA KINDLAKSMÄÄRAMISE KORD NING R- JA H-PUNKTI SUHTELISE ASUKOHA NING SELJATOE VALMISTAJA POOLT ETTENÄHTUD KALDENURGA JA SELJATOE TEGELIKU KALDENURGA VAHELISE SUHTE KONTROLLIMISE KORD1. MÕISTED1.1. H-punktH-punkt – sõitjatesalongis istuva reisija asendit iseloomustav punkt, mis asub vertikaalsel pikitasandil ja mida läbib punktis 3 kirjeldatud inimkeha simuleeriva mannekeeni puusaliigese teoreetiline pöördetelg.1.2. R-punkt ehk istme võrdluspunktR-punkt – istme võrdluspunkt, mis on sõiduki tootja poolt kindlaks määratud ja:1.2.1. mille koordinaadid on määratud vastavalt sõiduki ehitusele;1.2.2. mis vastab inimese puusaliigese teoreetilisele asukohale (H-punkt) madalaima ja kõige tagumise normaalse sõiduasendi korral või iga istekoha jaoks sõiduki tootja poolt kindlaks määratud kasutusasendile.1.3. Istme seljatoe kaldenurkIstme seljatoe kaldenurk – seljatoe kalle vertikaalsuunas.1.4. Istme seljatoe tegelik kaldenurkIstme seljatoe tegelik kaldenurk – H-punkti läbiva vertikaaljoone ja punktis 3 kirjeldatud inimkeha simuleeriva mannekeeni kere võrdlusjoone vahel moodustuv nurk.1.5. Seljatoe tootja poolt ettenähtud kaldenurkSeljatoe tootja poolt ettenähtud kaldenurk – tootja poolt ettenähtud nurk,1.5.1. mis määrab istme seljatoe kaldenurga madalaima ja kõige tagumise normaalse sõiduasendi või iga istekoha jaoks sõiduki tootja poolt kindlaks määratud kasutusasendi korral;1.5.2. mille moodustavad R-punktis püstjoon ja torso võrdlusjoon, ja1.5.3. mis teoreetiliselt vastab seljatoe tegelikule kaldenurgale.2. H-PUNKTIDE JA TEGELIKE ISTME SELJATOE KALDENURKADE MÄÄRAMINE2.1. H-punkt ja istme seljatoe tegelik kaldenurk määratakse iga istekoha jaoks, mis on tootja poolt ette nähtud. Kui sama istmerea istmeid võib käsitleda sarnastena (nt pikk iste, identsed istmed vmt), määratakse igale istmereale ainult üks H-punkt ja üks istme seljatoe tegelik kaldenurk. Sellisel juhul asetatakse punktis 3 kirjeldatud mannekeen kogu rea suhtes representatiivsele kohale. See koht on:2.1.1. esimeses reas juhiiste;2.1.2. tagumis(t)es reas/ridades välimine iste.2.2. H-punkti ja istme seljatoe tegeliku kaldenurga määramiseks viiakse vastav iste madalaimasse ja kõige tagumisse sõiduasendisse või tootja poolt määratud kasutusasendisse. Kui istme seljatoe kaldenurk on reguleeritav, tuleb seljatugi fikseerida tootja poolt ettenähtud asendis või, kui sellekohased juhtnöörid puuduvad, siis asendis, mis võimalikult täpselt vastab tegelikule kaldenurgale 25°.3. MANNEKEENI KIRJELDUS3.1. Kasutatakse kolmemõõtmelist mannekeeni, mille mass ja mõõtmed vastavad keskmise pikkusega täiskasvanud mehe parameetritele. Sellist mannekeeni kujutavad käesoleva lisa liite joonised 1 ja 2.3.2. Mannekeen koosneb:3.2.1. kahest osast, millest üks kujutab keha selja- ja teine istmikuosa, mis pöörduvad teineteise suhtes puusaliigese pöördetelge kujutava telje ümber. Nimetatud pöördetelje ja istekoha vertikaalse keskpikitasandi lõikumispunkt määrab H-punkti asukoha;3.2.2. kahest osast, mis kujutavad jalgu ja mis on liigendina istmikuosaga ühendatud; ja3.2.3. kahest osast, mis kujutavad jalalabasid ja mis on liigendina ühendatud sääreosadega, jäljendades pahkluid.3.2.4. Lisaks on mannekeeni istmikuosa varustatud loodiga, mis võimaldab kontrollida selle horisontaalsust.3.3. Kereosa raskused kinnitatakse vastavatesse raskuskeskmetesse, nii et mannekeeni kogumass oleks 75 kg ± 1 %. Andmed lisaraskuste masside kohta on esitatud käesolevale lisa liite joonisel 2 olevas tabelis.3.4. Mannekeeni kere võrdlusjoont tähistab sirge, mis läbib reite ja kere liigendühendust ning kaela ja rindkere teoreetilist ühenduskohta (vt käesolevale lisa liite joonis 1).4. MANNEKEENI PAIGUTAMINEKolmemõõtmeline mannekeen asetatakse järgnevalt:4.1. sõiduk asetatakse horisontaalpinnale ja istmed reguleeritakse punktis 2.2 ette nähtud asendisse;4.2. katsetatav iste kaetakse riidega, et mannekeeni õige ülesseadmine oleks hõlpsam;4.3. mannekeen asetatakse istmele nii, et selle pöördtelg oleks risti sõiduki keskpikitasandiga.4.4. mannekeeni jalad tuleb asetada järgmiselt:4.4.1. esiistmetel selliselt, et mannekeeni istmikuosa horisontaalsust näitav lood oleks tasakaalus;4.4.2. tagaistmetel nii, et jalad puudutaksid esiistet (niivõrd kui see on võimalik). Kui jalalabad on sel juhul erinevail põrandatasapindadel, kasutatakse jalga, mis puudutab esimesena esiistet, võrdluspunktina, ja teine jalalaba asetatakse nii, et seadme istmikuosa ristsuunalisust osutav vesilood näitab horisontaalasendit;4.4.3. kui H-punkti määratakse keskmise istekoha jaoks, tuleb mannekeeni jalad paigutada teine teisele poole tunnelit;4.5. jalgade külge kinnitatakse raskused, seatakse mannekeeni istmikuosa ristsuunalisust osutav vesilood horisontaalasendisse ja mannekeeni istmikuosa külge kinnitatakse reite massi kujutavad raskused;4.6. mannekeen tõmmatakse põlvede pöördteljest hoides seljatoest eemale ja selle seljaosa kallutatakse ettepoole. Mannekeen asetatakse sõiduki istmel uude asendisse, nihutades teda istmel tahapoole seni, kuni on tunda takistust ning seejärel toetatakse mannekeeni selg uuesti vastu seljatuge;4.7. mannekeenile rakendatakse kahel korral 10 ± 1 daN suurust horisontaalsuunalist jõudu. Jõu rakendamise suund ja koht on näidatud liite joonisel 2 musta noolega;4.8. istmikuosa raskused asetatakse paremale ja vasemale küljele, seejärel seatakse kere raskused õigesse asendisse. Mannekeeni ristkallet näitav lood hoitakse horisontaalasendis;4.9. hoides ristkallet näitavat loodi horisontaalasendis, painutada mannekeeni seljaosa ettepoole, kuni kere raskused on H-punkti kohal, et vältida võimalikku hõõrdumist seljatoe vastu;4.10. viia mannekeeni selg õrnalt tahapoole, lõpetades sellega mannekeeni ülesseadmise protseduuri. Mannekeeni ristkallet näitav lood peab olema horisontaalasendis. Kui see pole nii, tuleb eespoolkirjeldatud protseduuri korrata.5. TULEMUSED5.1. Kui mannekeen on paigutatud punktis 4 kirjeldatud viisil, siis on asjassepuutuva sõidukiistme H-punkt ja seljatoe tegelik kaldenurk määratud mannekeeni H-punkti ja kere võrdlusjoone kaldenurgaga.5.2. Mõõdetakse H-punkti koordinaadid kolme omavahel risti asetseva tasandi suhtes ja istme seljatoe tegelik kaldenurk, et võrrelda neid sõiduki tootja poolt esitatud andmetega.6. R- JA H-PUNKTIDE SUHTELISTE ASUKOHTADE KONTROLLIMINE NING SELJATOE VALMISTAJA POOLT ETTENÄHTUD KALDENURGA JA SELJATOE TEGELIKU KALDENURGA VAHELINE SUHE6.1. Vastavalt punktile 5.2 läbiviidud H-punkti ja seljatoe tegeliku kaldenurga mõõtmiste tulemusi võrreldakse R-punkti koordinaatidega ja sõiduki tootja poolt ettenähtud seljatoe kaldenurgaga.6.2. R- ja H-punktide suhtelisi asukohti ning istme seljatoe tootja poolt ettenähtud ja tegeliku kaldenurga suhet võib antud istekoha korral pidada rahuldavaks, kui H-punkt asetseb vastavalt oma koordinaatidele pikisuunalise ristküliku piires, mille horisontaalse ja vertikaalse külje pikkus on vastavalt 30 mm ja 20 mm, mille diagonaalid ristuvad R-punktis, ja seljatoe tegeliku kaldenurga erinevus tootja poolt ettenähtud kaldenurgast jääb 3º piiridesse.6.2.1. Kui need tingimused on täidetud, kasutatakse katsetamiseks R-punkti ja seljatoe (tootja poolt) ettenähtud kaldenurka ning vajaduse korral reguleeritakse mannekeeni asendit nii, et H-punkt langeb kokku R-punktiga ning seljatoe tegelik kaldenurk langeb kokku seljatoe ettenähtud kaldenurgaga.6.3. Kui H-punkt või kere tegelik kaldenurk ei rahulda punkti 6.2 nõudeid, määratakse H-punkt ja kere tegelik kaldenurk veel kaks korda (kokku kolm korda). Kui kahe nimetatud toimingu tulemused kolmest rahuldavad nõudeid, loetakse katse tulemused rahuldavaks.6.4. Kui vähemalt kahe katse tulemused kolmest ei vasta punkti 6.2 nõuetele, loetakse katsetus mitterahuldavaks.6.5. Kui tekib punktis 6.4 kirjeldatud olukord või kui kontrollimine ei ole võimalik, sest tootja ei ole esitanud andmeid R-punkti või istme seljatoe ettenähtud kaldenurga kohta, võib kasutada kolme katse tulemuste keskmist ning seda loetakse kohaldatavaks kõigil juhtudel, kui käesolevas direktiivis viidatakse R-punktile või seljatoe tootja poolt ettenähtud kaldenurgale.6.6. R- ja H-punktide suhteliste asukohtade ning istme seljatoe tootja poolt ette nähtud kaldenurga ja tegeliku kaldenurga suhte kontrollimiseks seeriana toodetud sõidukite korral asendatakse ristkülik, millele viidati punktis 6.2, ruuduga küljepikkusega 50 mm, ning istme seljatoe tegelik kaldenurk ei tohi ettenähtud kaldenurgast erineda üle 5°.--------------------------------------------------LiideKOLMEMÕÕTMELISE MANNEKEENI OSAD+++++ TIFF +++++MANNEKEENI MASS JA MÕÕTMEDMannekeeni mass | kg |Kere selja- ja istmikuosa kujutavad osad | 16 |Kere raskuste mass | 31 |Istmikuosa raskuste mass | 8 |Reite raskuste mass | 7 |Jalgade raskuste mass | 13 |Kokku: | 75 |+++++ TIFF +++++Joonis 2--------------------------------------------------IV lisaSÕIDUKI PEAMISTE KOORDINAATMÄRKIDE JA KOLMEMÕÕTMELISE TAUSTSÜSTEEMI VAHELISTE MÕÕTSUHETE MÄÄRAMISE MEETOD1. SÕIDUKI PEAMISTE KOORDINAATMÄRKIDE JA KOLMEMÕÕTMELISE TAUSTSÜSTEEMI VAHELINE SUHEKäesoleva direktiivi kohaselt tüübikinnituseks esitatud sõiduki konkreetsete sise- või välismõõtmete tõendamiseks tuleb sõiduki projekteerimise algetapil visandatud punktis 2.3 määratletud kolmemõõtmelise taustsüsteemi ja punktis 2.4 määratletud peamiste koordinaatpunktide vahelised suhted täpselt kindlaks määrata, nii et konkreetseid tootja joonistel olevaid punkte oleks võimalik nende jooniste kohaselt valmistatud reaalsel sõidukil identifitseerida.2. TAUSTSÜSTEEMI JA KOORDINAATPUNKTIDE VAHELISE SUHTE KINDLAKSMÄÄRAMISE MEETODSelleks tuleb konstrueerida maapinna ekvivalenttasand, mida tähistavad X-X- ja Y-Y-mõõdud. Vastavat meetodit on kujutatud käesoleva lisa liite joonisel 6, kusjuures ekvivalenttasandiks on jäik, sile ja tasane pind, mille külge on tugevalt kinnitatud kaks mõõteskaalat ja millele asetatakse sõiduk; skaalad on gradueeritud millimeetrites, X-X mõõteskaala peab olema vähemalt 8 meetrit pikk ja Y-Y mõõteskaala vähemalt 4 meetrit pikk. Need kaks mõõteskaalat peavad teineteise suhtes paiknema täisnurga all, nagu on näidatud käesoleva lisa liite joonisel 6. Nende mõõteskaalade lõikepunkt on maa nullpunkt.3. EKVIVALENTTASANDI KONTROLLIMINESelleks, et võtta arvesse võimalikud ekvivalenttasandi või katseala ebatasasused, tuleb mõõta hälbed maa nullpunkti suhtes piki X- ja Y-telge iga 250 mm tagant ning registreerida näidud, et sõiduki kontrollimisel saaks viia sisse vastavad parandused.4. TEGELIK KATSEASENDSelleks, et võtta arvesse väikesed muudatused vedrustuse kõrguses jm, peavad käepärast olema vahendid, et viia peamised koordinaatmärgid enne edasiste mõõtmiste alustamist õigetele koordinaatidele vastavalt nende asukohale joonistel. Lisaks sellele peab olema võimalik sõiduki asendit veidi külg- ja/või pikisuunas korrigeerida, et viia see taustsüsteemi suhtes õigesse asendisse.5. TULEMUSEDKui sõiduk on taustsüsteemi suhtes ning vastavalt projektjoonisele õigesti asetatud, saab ettepoole suunatud vaateväljale esitatavaile nõuetele vastavuse uurimiseks vajalike punktide asukohad hõlpsasti kindlaks määrata.Nõuetele vastavuse kindlaksmääramise katsemeetodid võivad sisaldada teodoliitide, valgusallikate või varjuseadmete kasutamist või mistahes muid meetodeid, mille abil saab tõestatult samaväärseid tulemusi.+++++ TIFF +++++V-PUNKTIDE KINDLAKSMÄÄRAMINE+++++ TIFF +++++POSTIDE PEITENURGADSkeem näitab P- ja E-punktide asukohta vasema ja parema posti korral(vt erijuht I lisa punktis 5.5.2.2)+++++ TIFF +++++TAKISTUSTE HINDAMINE JUHI ETTEPOOLE SUUNATUD 180° VAATEVÄLJAS+++++ TIFF +++++E- JA P-PUNKTIDE SUHTELISTE ASUKOHTADE MÕÕTSKEEM+++++ TIFF +++++KOLMEMÕÕTMELINE TAUSTSÜSTEEM+++++ TIFF +++++RÕHTNE TÖÖTASAPIND--------------------------------------------------V lisaNÄIDIS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------