title: Nõukogu direktiiv, 7. veebruar 1983, millega muudetakse direktiivi 64/433/EMÜ ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta (83/90/EMÜ)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31983L0090

Euroopa Liidu Teataja L 059 , 05/03/1983 Lk 0010 - 0033 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 16 Lk 0007  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 27 Lk 0054  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 16 Lk 0007  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 27 Lk 0054

		Nõukogu direktiiv,7. veebruar 1983,millega muudetakse direktiivi 64/433/EMÜ ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta(83/90/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse assamblee arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:kuni ühendusesisest kaubandust takistavad liikmesriikide erinevad tervishoiunõuded liha osas, ei ole ühisturu ja eriti turgude asjaomase ühise korralduse harmoonilisel toimimisel soovitud tulemust;kõnealuste erinevuste kõrvaldamiseks tuleb liikmesriikide tervishoidu käsitlevad sätted ühtlustada;kõnealuse ühtlustamise aluseks on nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiiv 64/433/EMÜ ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta [4], viimati muudetud direktiiviga 81/476/EMÜ [5]; vahepeal on nimetatud direktiivis tehtud mitmeid muudatusi ja uute arengutendentside arvessevõtmiseks on vaja teha täiendavad kohandusi; seetõttu tuleks seda vastavalt muuta;sellise ühtlustamise eesmärk peab eelkõige olema standardida lihale tapamajades ja lihalõikusettevõtetes ning ladustamise ja transpordi ajal kohaldatavad tervishoiunõuded; liikmesriikide pädevad asutused peaksid ühendusesisest kaubandust silmas pidades vastutama käesolevas direktiivis sätestatud tervishoiunõuetele vastavate tapamajade, lihalõikusettevõtete ja külmhoonete tunnustamise eest ja kindlustama, et vastava tunnustamise tingimusi järgitakse;käesolevas direktiivis sätestatud normide ühtseks kohaldamiseks kõikides liikmesriikides tuleks kehtestada ka ühenduse kontrollikord; tuleks sätestada kord, millega määratakse kõnealune kontroll kindlaks vastavalt ühenduses kehtestatud korrale otsusega 68/361/EMÜ [6] moodustatud alalises veterinaarkomitee raames;tuleks ette näha lihamassi kasutamine ühendusesiseseks kauplemiseks mõeldud lihatoodete tootmisel;tuleks vastu võtta põhimõte, mille alusel viiakse läbi proovivõtukontrolle nende ainejääkide kindlakstegemiseks, mis võivad mõjutada värske liha tervislikkust;sihtriikidel tuleks võimaldada läbi viia mittediskrimineerivaid kontrolle ja vaatlusi vastavalt asutamislepingu üldsätetele, et teha kindlaks, kas saadetised vastavad käesoleva direktiivi nõuetele;samaaegselt tuleks tekstis parandada teatud terminoloogilised puudused, eelkõige need, mis puudutavad erinevate keeleliste versioonide vastavust, kuna need võivad tekitada raskusi asjaomaste sätete kohaldamisel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 64/433/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklid 1–9a asendatakse järgmise tekstiga:"Artikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse ühendusesisese kauplemise suhtes järgmist liiki koduloomade värske lihaga: veised (sealhulgas pühvlid), sead, lambad, kitsed ja kabjalised koduloomad.2. Käesolev direktiiv ei mõjuta siseriiklikke määrusi liha kohta, mis moodustab osa reisijate isiklikust pagasist ja on ettenähtud isiklikuks tarbimiseks, eraisikutele pisipakina saadetava liha kohta või kaubanduslikul eesmärgil liikmesriikide vahel sõitvatel transpordivahenditel meeskonnale ja reisijatele toiduks ettenähtud liha kohta.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) liha — kõik koduveiste (sealhulgas -pühvlite), -sigade, -lammaste, -kitsede ja -kabjaliste inimtoiduks ettenähtud osad;b) värske liha — liha, sealhulgas vaakumpakendatud või kontrollitud keskkonnas pakitud liha, mida säilimise tagamiseks ei ole töödeldud muul viisil kui külmtöötlusega;c) lihamass — lihaga kaetud kontidelt, välja arvatud koljuluudelt, randme- ja pöialiigestest allpool asuvatelt jäsemeosadelt ja sigade puhul sabaluudelt mehhaanilisel viisil saadud liha, mis on ettenähtud vastavalt direktiivi 77/99/EMÜ artiklile 6 tunnustatud ettevõtetele;d) rümp — tapetud looma terve lihakeha pärast veretustamist, lahkamist ning jäsemete eraldamist randme- ja pöiapära kohalt, pea, saba ja udara eemaldamist ning veiste, lammaste, kitsede ja kabjaliste puhul lisaks pärast nülgimist;e) rups — muu värske liha kui punktis d defineeritud rümbaliha, isegi kui see jääb loomulikult ühendatuks rümbaga;f) sisikond — rindmiku-, kõhu- ja vaagnaõõnsustest, sealhulgas hingetorust ja söögitorust pärinev rups;g) riiklik veterinaararst — liikmesriigi pädeva keskasutuse poolt ametisse määratud veterinaararst;h) ekspordiriik — liikmesriik, kust värsket liha saadetakse teise liikmesriiki;i) sihtriik — liikmesriik, kuhu värske liha saadetakse teisest liikmesriigist;j) transpordivahendid — mootorsõidukite, raudteesõidukite ja õhusõidukite osad, mis on ette nähtud kaupade vedamiseks, ja laevatrümmid või maismaa-, mere- või õhutranspordil kasutatavad konteinerid;k) ettevõte — tunnustatud tapamaja, tunnustatud lihalõikusettevõte või tunnustatud külmhoone;l) pakkimine — värske liha kaitsmine, kasutades esmast ümbrist või esmamahutit, mis on asjaomase värske lihaga otsekontaktis; esmane ümbris või esmamahuti;m) pakendamine — pakitud värske liha asetamine teise mahutisse; pakend — kõnealune mahuti.Artikkel 31. Iga liikmesriik tagab, et tema territooriumilt saadetakse teise liikmesriigi territooriumile ainult värsket liha, mis vastab järgmistele nõuetele:A. Rümbad, poolrümbad või kõige enam kolmeks tükiks jaotatud poolrümbad ja veerandrümbad peavad:a) olema saadud vastavalt artiklile 8 tunnustatud ja kontrollitud tapamajast;b) olema pärit tapaloomalt, keda on tapaeelselt kontrollinud riiklik veterinaararst vastavalt I lisa V peatükile ja kes on tunnistatud kõnealuse kontrolli tulemusel tapakõlblikuks ühendusesisese värske lihaga kauplemise eesmärgil;c) olema töödeldud rahuldavates hügieenitingimustes vastavalt I lisa VI peatükile;d) neid on tapajärgselt kontrollinud riiklik veterinaararst vastavalt I lisa VII peatükile ja neil ei ole tuvastatud muutusi, välja arvatud lühikest aega enne tapmist tekitatud traumaatilised vigastused, lokaalsed väärarendid või muutused, tingimusel et vajaduse korral on asjakohaste laboratoorsete testidega tehtud kindlaks, et need ei muuda rümpa ja rupsi inimtoiduks kõlbmatuks või ohtlikuks inimese tervisele;e) olema varustatud I lisa X peatükis sätestatud tervisemärgiga;f) veol sihtriiki peab nendega olema kaasas terviseohutuse sertifikaat vastavalt I lisa XII peatükile;g) kooskõlas I lisa XIII peatükiga olema pärast tapajärgset kontrolli hoitud rahuldavates hügieenitingimustes vastavalt artiklile 8 tunnustatud ja vastavalt I lisa IX peatükile kontrollitud ettevõtetes;h) olema transporditud sihtriiki rahuldavates hügieenitingimustes vastavalt I lisa XIV peatükile.B. A jaos osutatud tükkidest väiksemad tükid või konditustatud liha peavad:a) olema konditustatud või tükeldatud vastavalt artiklile 8 tunnustatud ja kontrollitud lihalõikusettevõttes;b) olema konditustatud või tükeldatud ning saadud vastavalt I lisa VIII peatükile ja:- pärinema liikmesriigi territooriumil tapetud loomade värskest lihast ja vastama A jaos sätestatud nõuetele, välja arvatud need, millele on osutatud punktides f ja h ja mis on transporditud vastavalt I lisa XIV peatükile, või- pärinema teisest liikmesriigist sisse toodud värskest lihast ja vastama A jaos sätestatud nõuetele või- kolmandatest riikidest imporditava värske liha puhul pärinema kolmandatest riikidest vastavalt ühenduse sätetele imporditud värskest lihast;c) olema ladustatud kooskõlas I lisa XIII peatüki tingimustega vastavalt artiklile 8 tunnustatud ja vastavalt I lisa IX peatükile kontrollitud ettevõttes;d) olema kontrollitud riikliku veterinaararsti poolt vastavalt I lisa IX peatükile;e) olema pakendatud vastavalt I lisa XI peatükis sätestatud nõuetele;f) vastama A jao punktide c, e, f ja h nõuetele.C. Rups peab pärinema ekspordiriigi tunnustatud tapamajast või lihalõikusettevõttest ja vastama A või B jao nõuetele.D. Värske liha, mis on ladustatud liikmesriigi tunnustatud külmhoones vastavalt käesolevale direktiivile või direktiivile 72/462/EMÜ ning mida ei ole seejärel käideldud muul otstarbel kui seoses ladustamisega, peab:a) vastama A jao punktide c, e, g ja h nõuetele;b) veol sihtriiki peab sellega olema kaasas II lisas esitatud näidisele vastav sertifikaat.Kõnealune sertifikaat peab olema koostatud riikliku veterinaararsti poolt terviseohutuse sertifikaadi alusel, mis on lisatud värske liha saadetisele selle ladustamisel, ja impordi korral peab sellel olema märge värske liha päritolu kohta.2. Siiski, ilma et see piiraks ühenduse loomatervishoiunõudeid, ei kohaldata lõiget 1:a) sihtriigi loal muuks otstarbeks kui inimtoiduks sisse toodud värske liha suhtes;b) näituseks, eriuuringuteks või analüüsideks ettenähtud värske liha suhtes, tingimusel et ametliku kontrolli abil tagatakse, etnimetatud liha ei kasutata inimtoiduks ning kui näitus on lõppenud või eriuuringud või analüüsid on läbi viidud, siis liha, välja arvatud analüüsi eesmärkidel kasutatav liha, hävitatakse;c) sihtriigi loal sisse toodud ja ainult rahvusvahelistele organisatsioonidele ja kõnealusel territooriumil baseeruvale, kuid teise riigi lipu all teenivatele relvajõududele tarnimiseks ettenähtud värske liha.Esimeses lõigus osutatud juhtudel tagab sihtriik, et kõnealust liha ei kasutata muuks otstarbeks, kui oli ettenähtud kõnealusele territooriumile sissetoomisel.3. Ametlikku veterinaararsti võib lõike 1 punkti A alapunktis d osutatud tapajärgse kontrolli teostamisel, lõike 1 punkti B alapunktis d osutatud järelevalve teostamisel ja I lisa XIV peatüki nõuetele vastavust kinnitava järelevalve teostamisel abistada tema alluvuses ja vastutusel olevad assistendid.Kõnealust abi reguleerivad üksikasjalikud eeskirjad kehtestatakse vajalikus ulatuses artiklis 16 sätestatud korras.Käesolevas lõigus osutatud assistentide erialase kvalifikatsiooni ja nende töökohustuste üksikasjad määrab kindlaks nõukogu vastavalt komisjoni ettepanekule.Artikkel 41. Lisaks artiklis 3 sätestatud nõuetele tagab iga liikmesriik, et tema territooriumilt saadetakse teise liikmesriiki ainult järgmistele nõuetele vastavat värsket liha:a) värske sealiha — välja arvatud vastavalt direktiivi 77/96/EMÜ I lisale külmtöödeldud värske liha — peab olema läbinud trihhinoosiuuringu vastavalt käesoleva direktiivi I lisa VII peatüki lõikele 41D.Tegutsedes ühehäälselt komisjoni ettepaneku alusel, millele on lisatud pärast kõigi liikmesriikide meditsiini- ja veterinaarekspertidega konsulteerimist koostatud aruanne, otsustab nõukogu, kas esimesele lõigule vastav süstemaatiline trihhinoosiuuring on vajalik või ei. Eitava otsuse korral otsustab nõukogu ühtlasi, millistel asjaoludel ei ole kõnealune uuring vajalik;b) ilma et see piiraks direktiivi 81/602/EMÜ artiklit 5, peavad loomad või liha olema läbinud proovivõtul põhineva jääkainete uuringu.Kõnealuse uuringu käigus kontrollitakse nii farmakoloogilise toimega ainete kui nende muundeproduktide ja muude lihale edasikandunud ainete jääke, mis võivad osutuda ohtlikuks inimese tervisele.Liha, milles uurimise käigus tuvastatakse jääkaineid lubatud hälbeid ületavates kogustes, tuleb kõrvaldada ühendusesisesest kaubandusest.Jääkide uuringud tuleb teha vastavalt tõestatud meetoditele, mis on teaduslikult tunnustatud, ning eelkõige sätestatud ühenduse või rahvusvahelisel tasandil.Jääkide uuringuid peab olema võimalik hinnata artiklis 16 sätestatud korras kehtestatud standardmeetodite alusel pärast seda, kui veterinaaria teaduskomitee on avaldanud oma arvamuse.Samas korras tuleb igas liikmesriigis määrata vähemalt üks referentlaboratoorium jääkide uurimiseks, kui kohaldatakse artiklite 8 ja 10 sätteid.Komisjon avaldab standardmeetodid ja referentlaboratooriumide loetelu Euroopa Ühenduste Teatajas.2. Nõukogu kinnitab komisjoni ettepaneku alusel enne 1. jaanuari 1985:- kontrollimise täpsustatud korra,- lõike 1 punkti b teises lõigus osutatud ainete puhul lubatud hälbed,- proovide võtmise sageduse.Samas korras võib teha otsuse, kas uurida ka muid kui lõike 1 punkti b teises lõigus osutatud aineid.3. Enne 1. aprilli 1984 ja pärast konsulteerimist veterinaaria teaduskomiteega esitab komisjon aruande koos sobivate ettepanekutega värske liha hügieeninõuetele vastava tootmise üle teostatud mikrobioloogilise kontrolli kohta.Artikkel 5Ilma et see piiraks direktiivi 81/602/EMÜ, tagab iga liikmesriik, et tema territooriumilt ei saadeta teise liikmesriigi territooriumile järgmisi lihaliike:a) värsket liha, mis pärineb:i) aretamise eesmärgil peetavatelt isastelt sigadelt;ii) krüptorhiid- ja hermafrodiitsigadelt;iii) kastreerimata isastelt sigadelt, kelle rümbakaal ületab nõukogu poolt enne 1. septembrit 1983 kindlaksmääratavat piirmäära;kui see ei ole mõeldud töötlemiseks ühel direktiivis 77/99/EMÜ sätestatud viisil ja sellel on artiklis 16 sätestatud korras kindlaks määratud eritähis;b) hakkliha, sarnasel viisil tükeldatud liha ja lihamassi;c) värsket liha, mis:i) pärineb loomadelt, kellele on manustatud stilbeene või stilbeenide derivaate, nende sooli, estreid või türeostaatilisi aineid ja liha, mis sisaldab nende ainete jääke;ii) sisaldab muude hormonaalse toimega ainete, antibiootikumide, antimonide, arseeni, pestitsiidide või muude ohtlike või värske liha tarbimisel inimese tervisele ohtlikuks või kahjulikuks osutuda võivate ainete jääke, kui kõnealused jäägid ületavad lubatud hälvete taseme või, kui lubatud hälvet ei ole sätestatud, siis koguses, mille ohutus on teaduslikult tõestatud ja mille kohta veterinaaria teaduskomitee on avaldanud oma arvamuse;d) värsket liha, mis pärineb loomadelt, kellele on manustatud aineid, mis võivad muuta liha ohtlikuks või kahjulikuks inimese tervisele ja mille kohta veterinaaria teaduskomitee on avaldanud oma arvamuse;e) värsket liha, mida on töödeldud ioniseeriva või ultraviolettkiirgusega või mis on märgistatud muude kui käesolevas direktiivis tervisemärgile ettenähtud värvainetega;f) värsket liha, mis pärineb loomadelt, kellel on avastatud mis tahes vormis tuberkuloos, ja värsket liha, mis pärineb loomadelt, kellel on tapajärgselt avastatud mis tahes vormis tuberkuloos või üks või mitu veiste tsüstitserki või tselluloostsüstitserki kas elava või surnuna, või sigade puhul, trihhiinid;g) liiga noorelt tapetud loomade liha;h) rümpade või rupsi osi, millel esinevad lühikest aega enne tapmist tekitatud traumaatilised vigastused, väärarendid, nakatumised või muutused, millele on osutatud artikli 3 lõike 1 punkti A alapunktis d;i) veiste päid, pea lihas- või muude kudede osi, välja arvatud keeled ja ajud;j) liha, mis pärineb loomadelt, kellele on manustatud pehmendavaid toimeaineid;k) verd, mis ei ole saadud artiklis 16 sätestatud korras kindlaks määratud hügieeninõuetele vastavates tingimustes;l) alla 100 grammise kaaluga värske liha tükke.Artikkel 61. Sihtriigid võivad, tingimusel et nad järgivad asutamislepingu üldsätteid, anda ühele või mitmele ekspordiriigile üldloa või teatavate juhtudega piiratud loa, et tuua asjaomase sihtriigi territooriumile:i) värsket sealiha, mis erandina artikli 4 lõikest 1 ei ole läbinud trihhinoosikontrolli vastavalt I lisa VII peatüki lõikele 41D;ii) artikli 5 punktis a osutatud ja muuks otstarbeks ettenähtud värsket sealiha;iii) artikli 5 punktides b ja i–1 osutatud värsket liha.Kõnealuseid tooteid lubatakse lähetada ainult vastavalt artikli 3 lõigetele 1 ja 3.2. Kui sihtriik annab üldloa vastavalt lõikele 1, teatab ta sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile.3. Ekspordiriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et terviseohutuse sertifikaadis, mille näidis on esitatud II lisas, oleks märgitud, et on kasutatud ühte lõikes 1 sätestatud võimalust.Artikkel 71. Nõukogu sätestab ühehäälselt vastavalt komisjoni ettepanekule enne 31. detsembrit 1985 lisanõuded, millele külmutatud liha peab vastama.Kuni nimetatud nõuete jõustumiseni on Kreeka Vabariigil lubatud järgida, arvestades asutamislepingu üldsätteid, siseriiklikke eeskirju külmutatud liha kohta.2. Kreeka Vabariigil on lubatud jätkata, arvestades asutamislepingu üldsätteid, kontrolli teostamist kabjaliste liha üle, pidades silmas kõnealuse liha kasutamise suhtes kehtivaid võimalikke piiranguid.3. Nõukogu võtab enne 1. jaanuari 1985 komisjoni ettepaneku alusel vastu lisatingimused hügieeninõuetele vastava tootmise ja artikli 2 punktis c osutatud liha kohta.Kuni kõnealuste sätete jõustumiseni võivad liikmesriigid, arvestades asutamislepingu üldsätteid, järgida asjakohaseid siseriiklikke määrusi.Artikkel 81. Iga liikmesriik koostab loetelu ettevõtetest, millele ta on andnud tunnustuse ja millel on veterinaarloa number. Liikmesriigid edastavad kõnealuse loetelu teistele liikmesriikidele ja komisjonile.Liikmesriik annab ettevõttele tunnustuse üksnes juhul, kui on tagatud käesoleva direktiivi järgimine. Liikmesriigid tühistavad loa, kui loa saamise tingimusi enam ei täideta.Kui on läbi viidud kontroll vastavalt artiklile 9, võtab asjaomane liikmesriik selle tulemusi arvesse. Teisi liikmesriike ja komisjoni teavitatakse loa tühistamisest.2. Tunnustatud ettevõtete kontroll ja järelevalve toimuvad riikliku veterinaararsti vastutusel, keda võivad ainult tehnilist laadi ülesannete täitmisel aidata selleks spetsiaalselt ettevalmistatud töötajad. Riiklikul veterinaararstil peab igal ajal olema vaba juurdepääs kõigile ettevõtete osadele, et kontrollida käesoleva direktiivi täitmist.Artiklis 16 sätestatud korras määratakse kindlaks üksikasjalikud eeskirjad kõnealuse abi kohta.3. Kui liikmesriik leiab, eelkõige pärast artikli 10 lõigetes 1 ja 2 sätestatud kontrolli läbiviimist, et mõnes teise liikmesriigi ettevõttes ei järgita või enam ei järgita tunnustamist reguleerivaid sätteid, siis teavitab ta sellest vastavalt kõnealuse riigi pädevat keskasutust. Nimetatud asutus võtab kõik vajalikud meetmed ning teavitab esimese liikmesriigi pädevat keskasutust tehtud otsustest ja nende põhjustest.Kui esimene liikmesriik leiab, et kõnealuseid meetmeid ei ole võetud või et need meetmed ei ole piisavad, otsivad kaks liikmesriiki koos viise ja vahendeid olukorra parandamiseks; vajadusel võidakse teha kohapealseid kontrolle. Vaidluse korral artikli 4 lõike 1 kohaldamise üle leitakse lahendus artiklis 16 sätestatud korras kindlaks määratud standardmeetodi alusel pärast seda, kui veterinaaria teaduskomitee on avaldanud oma arvamuse.Asjaomased liikmesriigid teavitavad komisjoni vaidlustest ja leitud lahendustest.Kui kõnealused liikmesriigid ei suuda saavutada kokkulepet, siis pöörduvad nad seitsme päeva jooksul komisjoni poole, kes taotleb arvamust ühelt või mitmelt veterinaararstilt.Kõnealuse arvamuse või vastavalt artikli 9 lõikele 1 avaldatud arvamuse alusel võidakse liikmesriikidele anda luba keelata ajutiselt artiklis 15 sätestatud korras nimetatud ettevõttest pärineva liha sissetoomine oma territooriumile.Kõnealune luba võidakse tühistada artiklis 15 sätestatud korras ühe või mitme veterinaareksperdi poolt esitatud uue arvamuse alusel.Veterinaareksperdid peavad olema muude kui vaidlusse hõlmatud liikmesriikide kodanikud.Käesoleva lõike üldised rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 16 sätestatud korras.Artikkel 91. Komisjoni veterinaareksperdid võivad teha kohapealseid kontrolle, kui see on vajalik käesoleva direktiivi ühtse kohaldamise huvides; nad võivad kontrollida, kas tunnustatud ettevõtted käesolevat direktiivi, eelkõige I lisa I, II ja III peatükki tegelikult täidavad. Komisjon teavitab liikmesriike uurimise tulemustest.Liikmesriik, kelle territooriumil kontrolli tehakse, annab ekspertidele kogu nende tööks vajaliku abi.Käesoleva artikli rakendamise üldsätted määratakse kindlaks artiklis 16 ettenähtud korras.Samas korras kehtestatakse eeskirjad, mida tuleb järgida käesolevas lõikes sätestatud kontrolli eesmärgil.2. Enne 1. jaanuari 1988 vaatab nõukogu käesoleva artikli läbi komisjoni aruande alusel, mis võib sisaldada ka asjakohaseid ettepanekuid.Artikkel 101. Ilma et see piiraks artikleid 6, 8 ja 9, võib sihtriik kontrollida, kas kõigi käesoleva direktiivi artiklis 2 määratletud värske liha saadetistega on kaasas ettenähtud terviseohutuse sertifikaat.2. Eeskirjade eiramise tõsise kahtluse korral võib sihtriik viia läbi mittediskrimineerivaid kontrolle, et kontrollida direktiivi nõuete täitmist.3. Reeglina viiakse kontrollid ja vaatlused läbi kaupade sihtkohas; neid võib viia läbi ka mõnes teises sobivas kohas, kuid alati tingimusel, et valitud kohal tekiks kaupade edasisaatmisel võimalikult vähe takistusi.Lõigetes 1 ja 2 osutatud kontrollid ja ülevaatused ei tohi põhjustada liigseid viivitusi kaupade veol ja turuleviimisel ega viivitusi, mis võivad kahjulikult mõjutada liha kvaliteeti.4. Kui lõike 2 alusel läbiviidud kontrolli käigus leitakse, et liha ei vasta käesolevale direktiivile, siis võib sihtriigi pädev asutus lasta kaubasaatjal, kaubasaajal või nende esindajatel valida, kas saata saadetis tagasi või kasutada liha muul otstarbel, mis on lubatud tervishoiunõuetega; või vastasel juhul lasta liha hävitada. Igal juhul võetakse ettevaatusabinõud kõnealuse liha vääriti kasutamise vältimiseks.5. a) Kaubasaatjat või tema esindajat tuleb teavitada kõnealustest otsustest ja nende põhjustest. Kõnealust isikut tuleb vastava taotluse korral viivitamata teavitada otsustest ja nende põhjustest kirjalikult ning märkida kehtivate õigusaktidega sätestatud edasikaebamise võimalused, vormid ja nende täitmise tähtajad.b) kui need otsused põhinevad nakkushaiguse diagnoosil või inimese tervisele ohtlikul riknemisel, tuleb nendest viivitamata teavitada tootja liikmesriigi pädevat keskasutust ja komisjoni;c) pärast kõnealust teavitamist võib võtta asjakohased meetmed artiklis 16 sätestatud korras, eelkõige teistes liikmesriikides asjaomase värske liha suhtes võetud meetmete kooskõlastamise eesmärgil.6. Enne 1. jaanuari 1988 vaatab nõukogu käesoleva artikli läbi komisjoni aruande alusel, mis võib sisaldada ka asjakohaseid ettepanekuid.Artikkel 111. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikides kehtivate õigusaktidega ettenähtud edasikaebeõigust käesolevas direktiivis sätestatud ja pädevate asutuste poolt vastu võetud otsuste peale.2. Liikmesriigid lubavad sellise liha saatjatel, mille turustamine on keelatud artikli 10 alusel, nõuda eksperdi arvamust. Iga liikmesriik tagab, et enne kui pädevad asutused võtavad muid meetmeid, näiteks liha hävitamine, on ekspertidel võimalus otsustada, kas artikli 10 lõike 4 tingimused on täidetud.Ekspert peab olema muu liikmesriigi kui ekspordi- või sihtriigi kodanik.Komisjon koostab liikmesriikide ettepanekute põhjal loetelu ekspertidest, kes võivad sellise arvamuse koostada. Pärast liikmesriikidega konsulteerimist kehtestab komisjon üldeeskirjad, mida kohaldatakse eelkõige selliste arvamuste koostamise korra suhtes.Artikkel 12Käesoleva direktiivi lisasid võib nõukogu muuta komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega, pidades eelkõige silmas nende kohandamist vastavalt teaduse ja tehnoloogia arengule.VII peatükki tuleb muuta vastavalt käesolevale korrale enne 1. jaanuari 1985.Artikkel 13Vastavalt artiklis 16 sätestatud korrale võib sarnaseid tagatisi pakkuvatele liikmesriikidele vastava taotluse korral teha erandeid I lisa lõike 13 punkti c teisest, kolmandast ja neljandast taandest ning lõikest 24, lõike 41 punktist C ja lõike 45 punktist c. Kõnealuste eranditega määratakse kindlaks nimetatud lisa nõuetega vähemalt võrdväärsed tervishoiunõuded.Artikkel 14Kui käesoleva direktiivi jõustumise ajal ei kohaldata värske liha importimist kolmandatest riikidest käsitlevaid ühenduse sätteid, siis kuni nende sätete kohaldamiseni ei tohi siseriiklikud õigusnormid, mis käsitlevad importi kõnealustest riikidest, olla soodsamad kui ühendusesisest kaubandust reguleerivad õigusnormid.Artikkel 151. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab eesistuja küsimuse oma algatusel või liikmesriigi nõudmisel viivitamata nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta otsusega asutatud alalisele veterinaarkomiteele (edaspidi komitee).2. Liikmesriikide hääli komitees arvestatakse vastavalt asutamislepingu artiklis 148 sätestatule. Eesistuja ei hääleta.3. Komisjoni esindaja esitab võetavate meetmete kava. Komitee esitab meetmete kohta oma arvamuse kahe päeva jooksul. Arvamus esitatakse 45 poolthäälega.4. Kui meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu ja rakendab viivitamata. Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee oma arvamust ei esita, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku meetmete vastuvõtmiseks. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole meetmeid võtnud 15 päeva möödumisel kuupäevast, mil antud küsimuses tema poole pöörduti, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu ja rakendab need viivitamata, kui nõukogu ei ole lihthäälteenamusega kõnealuseid meetmeid tagasi lükanud.Artikkel 161. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab eesistuja omal algatusel või liikmesriigi taotlusel küsimuse viivitamata komiteele.2. Liikmesriikide hääli komitees arvestatakse vastavalt asutamislepingu artiklis 148 sätestatule. Eesistuja ei hääleta.3. Komisjoni esindaja esitab võetavate meetmete eelnõu. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee meetmete kohta arvamuse. Arvamus esitatakse 45 poolthäälega.4. Kui meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu ja kohaldab viivitamata. Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee oma arvamust ei esita, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku meetmete vastuvõtmiseks. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole kolme kuu jooksul alates ettepaneku esitamise kuupäevast meetmeid võtnud, võtab ettepandud meetmed vastu komisjon ja kohaldab neid viivitamata, kui nõukogu ei ole lihthäälteenamusega kõnealuseid meetmeid tagasi lükanud."2. Artiklid 10 ja 11 muutuvad artikliteks 17 ja 18.3. Lisad asendatakse käesoleva direktiivi lisadega.Artikkel 2Nõukogu võtab komisjoni ettepaneku alusel enne 1. jaanuari 1985 vastu ühenduse määrused käesolevast direktiivist tulenevate inspekteerimiskulude kohta.Artikkel 31. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuaril 1985 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kuni direktiivi 64/433/EMÜ artikli 4 lõike 2 ja 3 rakendamiseni ja ilma et see piiraks kõnealuse direktiivi artiklit 8, kohaldatakse sihtriigis käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäeval kehtivaid siseriiklikke õigusakte, liikmesriikide poolt kõnealusel kuupäeval sõlmitud kokkuleppeid direktiivi 64/433/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktis b, lõigetes 2 ja 3 sätestatud kontrolli kohta ning kinnitusi kõnealuse kontrolli kohta, võttes asjakohaselt arvesse asutamislepingu üldsätteid.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 7. veebruar 1983Nõukogu nimeleesistujaH. J. Rohr[1] EÜT C 255, 7.10.1981, lk 2.[2] EÜT C 267, 11.10.1982, lk 51.[3] EÜT C 64, 15.3.1982, lk 26.[4] EÜT 121, 29.7.1964, lk 2012/64.[5] EÜT L 186, 8.7.1981, lk 20.[6] EÜT L 255, 18.10.1968, lk 23.--------------------------------------------------I LISAETTEVÕTETE TUNNUSTAMISE ÜLDTINGIMUSEDEttevõtetel peavad olema vähemalt:1. ruumides, kus toodetakse, töödeldakse või ladustatakse värsket liha:a) veekindel põrandakate, mis on hõlpsasti puhastatav ja desinfitseeritav, kõdunemiskindel ning paigaldatud nii, et võimaldada vee äravoolamist; vesi peab olema juhitud äravoolu suunas, millel on restid ja haisulukud lõhnade leviku takistamiseks. Siiski peavad ettevõtetel olema:- I peatüki lõike 13 punktides d ja f, II peatüki lõike 14 punktis a ja III peatüki lõike 15 punktis a osutatud ruumide puhul veekindel põrandakate, mis on hõlpsasti puhastatav, desinfitseeritav, kõdunemiskindel ning paigaldatud nii, et võimaldada vee äravoolamist, lõike 15 punktis a osutatud ruumide puhul seade, mille abil saab vett kergesti eemaldada,- III peatüki lõike 16 punktis a osutatud ruumide puhul veekindel ja kõdunemiskindel põrandakate;b) siledad, vastupidavad, veekindlad seinad, mis on kaetud heleda pestava kattega vähemalt kahe meetri kõrguseni, taparuumides vähemalt kolme meetri kõrguseni; jahutus- või külmruumides ja ladudes peavad seinad olema kaetud vähemalt ladustamise kõrguseni. Seina ja põranda vahelised nurgad peavad olema ümarad või samalaadselt viimistletud, välja arvatud III peatüki lõike 16 punktis a osutatud ruumides.Puidust seinte kasutamine III peatüki lõikes 16 osutatud ruumides ei anna alust loa tühistamiseks, tingimusel et ruumid on ehitatud enne 1. jaanuari 1983;c) kulumiskindlast ja mittekorrodeeruvast materjalist uksed, mis puidu korral on mõlemalt poolt kaetud sileda ja veekindla kattega;d) kõdunemiskindlad ja lõhnata isolatsioonimaterjalid;e) piisav ventilatsioon ning vajadusel auru hea ärajuhtimine;f) piisav loomulik või kunstlik valgustus, mis ei moonuta värve;2. a) töökohtadele võimalikult lähedal piisav arv seadmeid käte puhastamiseks ja desinfitseerimiseks ning töövahendite puhastamiseks sooja veega. Kraanid peavad olema käte abita kasutatavad. Käte pesemiseks peab kõnealustel seadmetel olema soe ja külm jooksev vesi või eelnevalt sobiva temperatuurini segatud vesi, puhastus- ja desinfitseerimisvahendid ning ühekordselt kasutatavad käterätikud;b) töövahendite desinfitseerimisseadmed, milles sooja vee temperatuur on vähemalt 82 °C;3. asjakohased seadmed kaitseks kahjurite, näiteks putukate, näriliste jne eest;4. a) korrosioonikindlast materjalist tööriistad ja seadmed, näiteks lõikelauad, eemaldatava lõikuspinnaga lauad, mahutid, konveierilindid ja saed, mis ei riku liha ning mida on kerge puhastada ja desinfitseerida. Puidu kasutamine on keelatud, välja arvatud ruumides, kus hoitakse ainult vastavalt hügieeninõuetele pakitud värsket liha;b) korrosioonikindlad vahendid ja seadmed, mis vastavad hügieeninõuetele:- liha käitlemiseks,- lihamahutite ladustamiseks nii, et liha ja mahutid ei puutu vahetult kokku põranda ega seintega;c) seadmed liha hügieeniliseks käitlemiseks ja kaitsmiseks peale- ja mahalaadimise ajal;d) spetsiaalsed veekindlad mittekorrodeeruvad kaante ja kinnitustega mahutid inimtoiduks kõlbmatu liha jaoks, et vältida kõrvaliste isikute poolt neist asjade eemaldamist, või lukustatav ruum kõnealuse liha ja rupsi jaoks, kui kogused on piisavalt suured, et selline ruum vajalikuks osutub, või kui liha ja rupsi ei viida ära ega hävitata iga tööpäeva lõpus; kui kõnealune liha eemaldatakse torude kaudu, peavad need olema konstrueeritud ja paigaldatud nii, et vältida värske liha saastumisohtu;5. külmutusseadmed liha sisetemperatuuri hoidmiseks käesolevas direktiivis nõutud tasemel. Kõnealustel seadmetel peab olema heitveetorudega ühendatud äravoolusüsteem, mis ei tekita liha saastumisohtu;6. survejoogiveega varustatus üksnes direktiivi 80/778/EMÜ tähenduses; erandjuhtudel on siiski lubatud tehnilise vee varu auru tekitamiseks, tulekustutustöödeks ja külmutusseadmete jahutamiseks, tingimusel et selleks paigaldatud torud välistavad kõnealuse vee kasutamise muudel eesmärkidel ega tekita värske liha saastumisohtu. Tehnilise vee torud peavad olema selgelt eristatud joogiveetorudest;7. piisav kuuma joogivee varu direktiivi 80/778/EMÜ tähenduses;8. hügieeninõuetele vastav heitvee äravoolusüsteem;9. nõuetekohaselt varustatud lukustatav ruum, mida kasutab üksnes veterinaarteenistus või III peatüki lõikes 16 osutatud ladude puhul selleks sobivad ruumid;10. vahendid käesolevas direktiivis ettenähtud veterinaarkontrolli tõhusaks läbiviimiseks mis tahes ajal;11. piisav arv riietusruume siledate, veekindlate, pestavate seinte ja põrandatega, valamute, duššide ja veeklosettidega. Veeklosetid ei tohi avaneda otse tööruumidesse. Valamute juures peab olema soe ja külm jooksev vesi või eelnevalt sobiva temperatuurini segatud vesi, käte puhastus- ja desinfitseerimisvahendid ning ühekordselt kasutatavad käterätikud; valamute kraanid peavad olema kasutatavad käte abita. Tualettide lähedal peab olema piisav arv kõnealuseid valamuid;12. koht ja piisavad seadmed transpordivahendite puhastamiseks ja desinfitseerimiseks. Nimetatud koht ja seadmed ei ole kohustuslikud, kui kehtib nõue, et transpordivahendeid puhastatakse ja desinfitseeritakse ametlikult tunnustatud rajatistes.I PEATÜKKTAPAMAJADE TUNNUSTAMISE ERITINGIMUSED13. Lisaks üldnõuetele peavad tapamajadel olema vähemalt:a) piisava suurusega laut või kui klimaatilised tingimused lubavad, loomade ootetarandikud; seinad ja põrandad peavad olema vastupidavad, veekindlad, hõlpsasti puhastatavad ja desinfitseeritavad; kõnealused rajatised peavad olema varustatud loomade jootmiseks ja vajadusel söötmiseks ning haisulukkude ja restidega varustatud sobiva äravoolusüsteemiga vedelike juhtimiseks äravoolu suunas;b) piisavalt suured taparuumid töö rahuldavaks teostamiseks; nii sigade kui teiste loomaliikide tapmiseks ettenähtud taparuumides peab olema spetsiaalne ruum sigade tapmiseks; kõnealune spetsiaalne ruum ei ole siiski vajalik juhul, kui sigade ja muude loomade tapmine leiab aset erinevatel aegadel; kuid sellisel juhul tuleb kuumtöötlemine, karvatustamine, sleimimine ja kõrvetamine viia läbi spetsiaalsetes kohtades, mis on tapaliinist selgesti eraldatud vähemalt viiemeetrise vaba ruumi või vähemalt kolme meetri kõrguse vaheseinaga;c) piisavalt suured eraldi ruumid, mis on ettenähtud ainult:- magude ja soolte tühjendamiseks ja puhastamiseks,- soolte ja sisikonna töötlemiseks, kui see toimub tapamajas,- muu kui eelmistes taanetes nimetatud rupsi ettevalmistamiseks ja puhastamiseks, sealhulgas muud laadi rupsist piisavalt kaugel asuv eraldi koht peade ladustamiseks, kui nimetatud protseduurid viiakse läbi tapamajas ja mitte tapaliinil,- nahkade, sarvede, sõrgade ja seaharjaste hoidmiseks, kui neid ei kõrvaldata tapamajast tapapäeval;d) eraldi koht rupsi pakendamiseks, kui see toimub tapamajas;e) lukustatavad rajatised või kui klimaatilised tingimused lubavad, siis sulud haigete ja taudikahtlaste loomade jaoks; lukustatavad rajatised nimetatud loomade tapmiseks, arestialuse liha ladustamiseks ja konfiskeeritud liha ladustamiseks. Kõnealuste loomade tapmiseks ettenähtud ruumid ei ole vajalikud tunnustatud ettevõttes, kus liikmesriigi eeskirjad keelavad tappa kõnealuseid loomi samal päeval loomadega, kelle liha on ette nähtud ühendusesiseseks kauplemiseks, või nõuavad, et neid tapetakse pärast nende loomade tapmist, kelle liha on ette nähtud ühendusesiseseks kauplemiseks ja et võetakse meetmed kõnealuse liha saastumise vältimiseks. Sellisel juhul tuleb rajatised ametliku järelevalve all spetsiaalselt puhastada ja desinfitseerida enne nende kasutamist ühendusesiseseks kauplemiseks ettenähtud loomade tapmiseks või tuleb võtta meetmed, et tagada kõnealuste loomade tapmine spetsiaalselt selleks ettenähtud eraldi rajatistes, mitte tunnustatud ettevõttes;f) piisavalt suured jahutus- ja külmruumid, mis on varustatud korrosioonikindlate seadmetega, mis takistavad värske liha transportimisel või hoidmisel selle kokkupuutumist põranda või seintega;g) vahendid tapamaja sisse- ja väljapääsu kontrollimiseks;h) hoones peab must ja puhas pool olema selgelt eraldatud, et kaitsta puhast poolt saastumise eest;i) seadmed, mis võimaldavad looma pärast uimastamist võimalikult kaua töödelda rippasendis; mingil juhul ei tohi ülesriputatud loom töötlemise ajal kokku puutuda põrandaga;j) ripptee liha edasise käitlemise tarvis;k) spetsiaalne sektsioon sõnniku ladustamiseks, kui sõnnikut hoitakse tapamaja territooriumil;l) sobivalt varustatud ruum trihhinellauuringu tegemiseks, kui nimetatud uuring viiakse läbi ettevõttes.II PEATÜKKLIHALÕIKUSETTEVÕTETE TUNNUSTAMISE ERITINGIMUSED14. Lisaks üldnõuetele peavad lihalõikusettevõtetel olema vähemalt:a) piisavalt suured jahutus- ja külmruumid liha säilitamiseks ja kui ettevõttes hoitakse pakendatud liha, siis eraldi samasugune ruum pakendatud liha jaoks;b) salvestava termomeetri või salvestava teletermomeetriga varustatud ruum lõikamiseks, konditustamiseks ja pakkimiseks;c) ruum pakendamiseks, kui ei ole täidetud XI peatüki lõikes 62 sätestatud tingimused;d) ruum pakendamis- ja pakkimismaterjalide ladustamiseks.III PEATÜKKLADUDE TUNNUSTAMISE ERITINGIMUSED15. Lisaks üldnõuetele peavad ladudel, kus ladustatakse värsket liha vastavalt XIII peatüki lõike 65 esimesele taandele, olema vähemalt:a) piisavalt suured ja hõlpsasti puhastatavad jahutus- ja külmruumid, kus värsket liha on võimalik ladustada lõike 65 esimeses taandes sätestatud temperatuuridel;b) salvestav termomeeter või salvestav teletermomeeter kõigis laoruumides.16. Lisaks üldnõuetele peavad ladudel, kus ladustatakse värsket liha vastavalt XIII peatüki lõike 65 teisele taandele, olema vähemalt:a) piisavalt suured ja hõlpsasti puhastatavad ruumid, kus värsket liha on võimalik ladustada lõike 65 teises taandes sätestatud temperatuuridel;b) salvestav termomeeter või salvestav teletermomeeter kõigis laoruumides.IV PEATÜKKETTEVÕTETE TÖÖTAJATE, RUUMIDE JA SEADMETE HÜGIEEN17. Töötajatelt, ruumidelt ja seadmetelt nõutakse täielikku puhtust:a) töötajad peavad kandma eelkõige puhtaid tööriideid ja peakatteid, millel on vajaduse korral kaelakate. Loomade tapmisega tegelevad ja liha töötlevad või käitlevad töötajad peavad käsi pesema ja desinfitseerima mitu korda tööpäeva jooksul ning iga kord, kui tööd jätkatakse. Isikud, kes on olnud kontaktis haigete loomade või nakatunud lihaga, peavad viivitamata pärast seda hoolikalt pesema oma käsi ja käsivarsi sooja veega ja seejärel neid desinfitseerima. Tööruumides ja laoruumides on suitsetamine keelatud;b) loomade sissepääs ettevõttesse on keelatud, välja arvatud, kui on tegemist tapamajadesse toodavate tapmiseks ettenähtud loomadega ja kõnealuste tapamajade territooriumidel töö otstarbel vajalike loomadega. Närilisi, putukaid ja teisi kahjureid tuleb korrapäraselt hävitada;c) liha töötlemiseks kasutatavad seadmed ja vahendid tuleb hoida puhtana ning heas korras. Seadmeid ja töövahendeid tuleb hoolikalt puhastada ja desinfitseerida mitu korda tööpäeva jooksul, tööpäeva lõpus ning enne uuesti kasutamist, kui need on määrdunud.18. Ruume, tööriistu ja seadmeid ei tohi kasutada muudel eesmärkidel kui üksnes värske liha töötlemiseks. Kõnealust nõuet ei kohaldata III peatüki lõike 16 punktis a osutatud ruumides asuvate transpordiseadmete suhtes, kui liha pakendatakse. Lihalõikamistööriistu tuleb kasutada ainult liha lõikamiseks.19. Liha ja lihamahutid ei tohi vahetult kokku puutuda põrandaga.20. Kõikidel eesmärkidel tuleb kasutada joogivett; erandjuhtudel võib tehnilist vett siiski kasutada auru tekitamiseks, tingimusel et sel eesmärgil paigaldatud torustik välistab kõnealuse vee kasutamise muudel eesmärkidel ning ei tekita värske liha saastumise ohtu. Lisaks võib tehnilist vett erandjuhtudel kasutada külmutusseadmete jahutamiseks. Tehnilise vee torud peavad olema selgelt eristatud joogivee torudest.21. Tööruumide ja värske liha laoruumide põrandaid on keelatud katta saepuru või muude samalaadsete ainetega.22. Detergente, desinfektsioonivahendeid ja muid samalaadseid aineid tuleb kasutada nii, et need ei avaldaks negatiivset mõju töövahenditele, seadmetele ja värskele lihale. Pärast kasutamist tuleb asjaomaseid töövahendeid ja seadmeid põhjalikult joogiveega loputada.23. Liha on keelatud töödelda ja käidelda isikutel, kes võivad seda saastada.24. Kõik isikud, kes töötavad lihaga, peavad esitama arstitõendi. Sellega tuleb tõendada, et kõnealuseks tööks ei ole takistusi; arstitõendit tuleb uuendada igal aastal ning iga kord, kui riiklik veterinaararst seda nõuab; see peab olema veterinaararstile kättesaadav.V PEATÜKKTAPAEELNE KONTROLL25. Loomad peavad tapamajja saabumise päeval läbi tegema tapaeelse kontrolli. Kontrolli tuleb korrata vahetult enne tapmist, kui loom on ööbinud laudas.26. Riiklik veterinaararst peab teostama tapaeelse kontrolli ametieeskirjade alusel ja sobivas valgustuses.27. Kontrolliga tuleb kindlaks määrata:a) kas loomad põevad inimestele ja loomadele ülekanduvaid haigusi või kas on loomadel esinevate sümptomite või nende üldise seisukorra alusel põhjust arvata, et loomadel võib niisugune haigus olla;b) kas neil esineb haiguse või tervisehäire sümptomeid, mille tõttu nende liha võib osutuda inimtoiduks kõlbmatuks; tähelepanu tuleb pöörata ka kõigile loomadel esinevatele tunnustele, mis osutavad, et neile on manustatud farmakoloogilise mõjuga aineid või nad on saanud muid aineid, mis võivad muuta nende liha ohtlikuks inimese tervisele;c) kas nad on väsinud, ärritunud või vigastatud.28. Loomi ei tohi tappa, kui:a) neil esineb lõike 27 punktides a ja b osutatud tunnuseid või sümptomeid;b) nad ei ole saanud puhata piisava ajavahemiku jooksul, mis väsinud ja ärritunud loomade puhul ei tohi olla lühem kui 24 tundi, kui riiklik veterinaararst ei ole ühendusesisest kauplemist silmas pidades otsustanud teisiti;c) neil on avastatud mis tahes vormis tuberkuloos.VI PEATÜKKTAPMISE JA LÕIKAMISE HÜGIEEN29. Taparuumidesse toodud tapaloomad tuleb tappa viivitamata ning veretustamine, nülgimine või harjaste eemaldamine, töötlemine ja lahkamine tuleb läbi viia nii, et liha ei saastuks.30. Veretustamine peab olema täielik; inimtoiduks ettenähtud veri tuleb koguda täiesti puhastesse mahutitesse. Seda ei tohi segada käega, vaid ainult hügieeninõuetele vastavate tööriistadega.31. Loomad, välja arvatud sead, tuleb koheselt ja täielikult nülgida. Kui sigu ei nülita, tuleb neilt viivitamata eemaldada harjased, selleks võib kasutada harjaste eemaldamise vahendeid, tingimusel et sead pestakse pärastpoole põhjalikult joogiveega.32. Lahkamine tuleb teostada viivitamata ja lõpetada hiljemalt 45 minutit pärast uimastamist või rituaalse tapmise puhul pool tundi pärast veretustamist. Kopsud, südame, maksa, neeru, põrna ja keskseinandi võib kas eraldada või jätta need rümba külge oma loomulike ühendustega. Eraldamise korral tuleb need nummerdada või identifitseerida viisil, mis võimaldab nende määratlemise antud rümba juurde kuuluvaks; sama kehtib ka pea, keele, seedekulgla ja muude looma osade kohta, mida tuleb kontrollida. Eespool nimetatud osad peavad jääma rümba lähedusse kuni kontrolli lõpetamiseni. Kõikide liikide osas tuleb neerudelt eemaldada rasvkate. Veiste, sigade ja kabjaliste puhul tuleb eemaldada ka neeru ümbritsev kest.33. Töövahendeid ei tohi jätta liha sisse; keelatud on liha puhastada riide või muude materjalidega pühkimise teel, samuti on keelatud täispuhumine. Organi täispuhumine on siiski lubatud rituaalsel eesmärgil, tingimusel et õhuga täidetud organ eemaldatakse ühendusesisesest kauplemisest.34. Üle nelja nädala vanuste kabjaliste ja sigade rümbad ja üle kuue nädala vanuste veiste rümbad tuleb esitada kontrollimiseks piki selgroogu poolrümpadeks lõigatult. Kui see on kontrollimise otstarbel vajalik, võib riiklik veterinaararst nõuda iga pea või rümba pikisuunalist lahtilõikamist.35. Enne kontrolli läbiviimist ei tohi rümpa tükeldada ja tapetud looma muid osi eemaldada ega töödelda.36. Arestitud või konfiskeeritud liha, maod, sooled ja toiduks kõlbmatud kõrvalsaadused tuleb võimalikult kiiresti viia spetsiaalsetesse ruumidesse.37. Kui mitme looma veri ja rups on enne tapajärgse kontrolli teostamist kogutud ühte mahutisse, tuleb juhul, kui ühe asjaomase looma liha tunnistatakse inimtoiduks kõlbmatuks, jätta ühendusesisesest kaubandusest välja kogu mahuti sisu.VII PEATÜKKTAPAJÄRGNE KONTROLL38. Kõiki looma osasid, sealhulgas verd, tuleb kontrollida kohe pärast tapmist, et kinnitada kõnealuse liha kõlblikkust inimtoiduks.39. Tapajärgne kontroll peab hõlmama:a) tapetud looma visuaalset kontrolli, eelkõige punktis b osutatud organite kontrolli;b) teatud organite, eelkõige kopsude, maksa, põrna, keele ja teatud lümfisõlmede komplemist ning sõltuvalt riikliku veterinaararsti poolt tehtud järeldustest emaka ja udara komplemist;c) teatud organite ja lümfisõlmede lahtilõikamist; kui teatud organite visuaalne kontroll või komplemine näitab, et loomal on kahjustused, mis võivad saastada rümpa, seadmeid, töötajaid või tööruume, siis ei tohi neid organeid lahti lõigata taparuumis ega muudes ettevõtte ruumides, kus on värske liha saastumise oht;d) kõrvalekallete uurimist konsistentsi, värvuse, lõhna ja, kui vajalik, maitse osas;e) vajadusel laboratoorseid teste, eelkõige artikli 4 lõike 1 punktis b osutatud ainete osas.40. Riiklik veterinaararst peab eriti uurima:a) vere värvi, selle hüübimisomadusi ja võimalike võõrkehade esinemist veres;b) pea-, kõri-, neelutaguseid, ülalõuaaluseid ja kõrvallümfisõlmi (Lnn. retropharyngiales, mandibulares ja parotidei) ja mandleid, kusjuures keel on vabastatud, et võimaldada suu ja neelu limaskesta üksikasjalikku kontrollimist. Veiste ja sigade puhul tuleb mandlid pärast kontrollimist eemaldada;c) kopse, hingetoru, söögitoru ja bronhiaal- ja keskseinandi lümfisõlmi (Lnn. bifurcationes, eparteriales ja mediastinales), kusjuures hingetoru ja bronhide peaharud on pikisuunas avatud ja kopsud on lõigatud tagumises kolmandikus risti nende põhiteljega;d) südamepauna ja südant; viimane peab olema lõigatud pikisuunas, avades vatsakesed ning lõigates läbi vatsakeste vahelise seina;e) vahelihast;f) maksa, sapipõit ja sapiteid ning maksa ja kõhunäärme lümfisõlmi (Lnn. portales);g) seedekulglat, soolekeset, mao ja soolekinnisti lümfisõlmi (Lnn. gastrici mesenterici, craniales ja caudales);h) põrna;i) neerusid ja nende lümfisõlmi (Lnn. renales) ning põit;j) rinnakelmet ja kõhukelmet;k) suguelundeid; lehmadel tuleb udar avada pikisuunalise lõikega; välja arvatud juhul, kui see on inimtoidust välja jäetud; kultide ja pullide puhul pindmisi kubeme lümfisõlmi (Lnn. inguinales superficiales);l) udarat ja selle lümfisõlmi (Lnn. supramammarii); lehmadel tuleb udar avada pika ja sügava sisselõikega kuni piimanäärmeteni (sinus galactophores), välja arvatud juhul, kui seda ei kasutata inimtoiduks;m) noorloomadel nabapiirkonda ja liigeseid; kahtluse korral tuleb nabapiirkonda teha sisselõige ning liigesed avada.Eespool osutatud lümfisõlmedele tuleb süstemaatiliselt teha mitu sisselõiget ja viia läbi visuaalne kontroll.Kahtluse korral tuleb samal viisil teha sisselõige ka järgmistele lümfisõlmedele: kaela pindmised, abaluu eessed (Lnn. cervales superficiales), kaenlaalused (Lnn. axillares proprii et primae costae), rinnakualused (Lnn. sternales craniales), kaela seesmised (Lnn. cervicales profundi), roide-kaela (Lnn. costocervicales), põlveõndla (Lnn. poplitei), reie (Lnn. subiliaci), istmiku (Lnn. ischiatici), niude ja nimmealused (Lnn. iliaci et lumbales), kubeme pindmised (Lnn. inguinales superficiales) lümfisõlmed. Lammaste ja kitsede puhul on südame avamine, keele vabastamine, kopsude ja bronhide sisselõiked ja lümfisõlmede sisselõiked vajalikud ainult kahtluse korral, kuid kõnealused organid ja lümfisõlmed tuleb läbi uurida.Sigade puhul on pea lümfisõlmede, välja arvatud ülalõuaaluse lümfisõlme, sisselõiked ning kopsude ja seedekulgla lümfisõlmede ning neeru lümfisõlmede sisselõiked vajalikud ainult kahtluse korral, kuid kõnealused organid ja lümfisõlmed tuleb läbi uurida. Punktis c ettenähtud kopsude sisselõige ei ole vajalik, kui kopse ei kasutata inimtoiduks.41. Lisaks peab riiklik veterinaararst süstemaatiliselt läbi viima:A. Uuringu tsüstitserkoosi suhtes:a) üle kuue nädala vanuste veiste puhul tuleb kõnealuse uuringu käigus läbi vaadata:- keel, mille alumise pinna lihaskond tuleb pikisuunalise sisselõikega läbi lõigata, elundit sealjuures liialt vigastamata,- söögitoru, mis tuleb vabastada hingetorust,- süda, mis lisaks lõike 40 punktis d ettenähtud sisselõikele tuleb poolitada kahe vastandpunktist lähtuva sisselõikega alates südamekõrvakestest kuni -tipuni,- välised mälumislihased, millesse tuleb teha kaks sisselõiget paralleelselt alalõuaga,- sisemised mälumislihased (musculus pterygoidus lateralis, musculus pterygoidus medialis), mis tuleb tasapinnaliselt läbi lõigata,- diafragma, mille lihaseline osa tuleb vabastada seroossest osast, välja arvatud vasikate puhul,- rümba otseselt nähtavad lihaspinnad;b) sigade puhul tuleb kõnealuse uuringu käigus läbi vaadata otseselt nähtavad lihaspinnad, eriti reielihased, kõhusein, rasvkoest vabastatud nimmelihased, diafragma toed, roietevahelised lihased, süda, keel ja kõri.B. Veiste, lammaste ja kitsede puhul maksakaantõve uuringu maksa maopoolsele pinnale sisselõike tegemise teel, et uurida sapiteid, ja veiste puhul sügava sisselõike tegemise teel lobus caudatuse tüvele.C. Kabjaliste puhul malleuse uuringu hingetoru, kõri, ninaõõnte, põsekoobaste ja nende kõrvalurgete limaskestade põhjaliku läbivaatuse teel pärast pea pikuti läbilõikamist ja ninavaheseina eemaldamist.Kõnealuse läbivaatuse võib siiski asendada alternatiivsete läbivaatustega artiklis 16 ettenähtud korras.D. Värsket sealiha, mis sisaldab skeletilihaseid (vöötlihaskude), tuleb uurida trihhinoosi suhtes riikliku veterinaararsti järelevalve all ja vastutusel.Kõnealune uuring tuleb viia läbi vastavalt teaduslikult tunnustatud tõestatud meetoditele, eelkõige vastavalt ühenduse direktiivides või muudes rahvusvahelistes standardites sätestatud meetoditele.Tulemusi tuleb hinnata artiklis 16 sätestatud korras kindlaks määratud standardmeetodi abil ja pärast veterinaaria teaduskomitee arvamuse avaldamist; meetod peab olema vähemalt sama usaldusväärne kui direktiivi 77/96/EMÜ I lisa lõikes 1 sätestatud trihhinoskoopia meetod.Komisjon avaldab standardmeetodi Euroopa Ühenduste Teatajas.VIII PEATÜKKLÕIKAMISEKS ETTENÄHTUD LIHALE ESITATAVAD NÕUDED42. Artikli 3 lõike 1 punktis A osutatud tükkidest väiksemateks tükkideks lõikamine või konditustamine on lubatud ainult lihalõikusettevõtetes.43. Ettevõtte käitaja või tema esindaja peab hõlbustama ettevõtte järelevalvet, eriti kõiki vajalikuks peetavaid käitlemisi ning andma järelevalveteenistuse käsutusse vajalikud vahendid; eelkõige peab ta suutma taotluse korral teatada järelevalve eest vastutavale riiklikule veterinaararstile, kust tema lihalõikusettevõttesse toodud liha pärit on.44. Artikli 3 lõike 1 punkti B alapunkti b nõuetele mittevastavat liha tohib viia tunnustatud lihalõikusettevõtetesse vaid juhul, kui see paigutatakse spetsiaalsesse lattu; see tuleb lõigata mujal või muul ajal kui kõnealustele nõuetele vastav liha. Riiklikul veterinaararstil peab igal ajal olema juurdepääs kõikidele laoruumidele ja tööruumidele, et tagada range kinnipidamine eespool nimetatud sätetest.45. a) Värske liha tuleb viia II peatüki lõike 14 punktis b osutatud ruumidesse vastavalt vajadusele. Kohe pärast lõikamist ja vajadusel pärast pakendamist tuleb liha viia II peatüki lõike 14 punktis a osutatud asjaomasesse ruumi.b) Lõikamise, konditustamise, pakkimise ja pakendamise ajal peab liha sisetemperatuur olema püsivalt + 7 °C või madalam. Lõikamise ajal ei tohi lõikamisruumi temperatuur olla üle + 12 °C.c) Erandina lõigetest a ja b võib liha lõigata soojana. Sellisel juhul tuleb liha viia taparuumidest otse lõikamisruumi. Lisaks peavad taparuumid ja lõikamisruum asuma samas hoonetekompleksis ja üksteisele piisavalt lähestikku, et toimetada liha taparuumist lõikamisruumi ühe toiminguna ja viivitamata pärast lõikamisruumi viimist lahti lõigata. Kohe pärast lõikamist ja vajadusel pärast pakendamist tuleb liha viia asjakohasesse jahutusruumi.d) Lõikamine tuleb läbi viia nii, et liha ei määrduks. Luukillud ja vereklombid tuleb eemaldada. Tükeldatud ja inimtoiduks kõlbmatu liha tuleb koguda pärast lõikamist lõike 4 punktis d osutatud ruumidesse.IX PEATÜKKLÕIGATUD JA LADUSTATUD LIHA KONTROLL46. Tunnustatud lihalõikusettevõtted ja tunnustatud külmhooned peavad olema riikliku veterinaararsti järelevalve all. Riiklikku veterinaararsti tuleb teavitada õigeaegselt enne ühendusesiseseks kauplemiseks ettenähtud liha tükeldamist.47. Riikliku veterinaararsti järelevalve peab hõlmama järgmisi kohustusi:- järelevalve värske liha sissetoomise ja väljaviimise üle,- lõikes 46 osutatud ettevõtetes hoitava ja ühendusesiseseks kauplemiseks ettenähtud värske liha kontroll,- ühendusesiseseks kauplemiseks ettenähtud värske liha kontroll enne lõikamist ja väljaviimisel lõikes 46 osutatud ettevõtetest,- artikli 3 lõike 1 punkti A alapunktis f ja X peatüki lõikes 54 sätestatud dokumentide koostamine ja väljaandmine,- tööruumide, -seadmete ja -vahendite puhtuse kontroll vastavalt IV peatüki sätetele, samuti töötajate hügieeni, sealhulgas nende riiete kontroll,- kõik proovivõtud, mis on vajalikud laboratoorsete testide jaoks, näiteks kahjulike bakterite, lisandite või muude keelatud keemiliste ainete olemasolu kindlakstegemiseks. Kõnealuste testide tulemused tuleb registreerida,- muud kontrolliprotseduurid, mida veterinaararst peab vajalikuks, et tagada käesoleva direktiivi järgimine.X PEATÜKKTERVISEMÄRK48. Tervisemärgiga varustamine peab toimuma riikliku veterinaararsti vastutusel. Veterinaararst valdab ja hooldab sellel otstarbel:a) lihale tervisemärgi kandmiseks ettenähtud töövahendeid, mida veterinaararst võib assistentidele üle anda üksnes märgistamise ajal ning selleks ettenähtud ajavahemikuks;b) vastavalt käesolevale peatükile märgistatud etikette ja pakkematerjali. Etiketid ja pakkematerjal antakse assistentidele nende kasutamise ajaks ja nõutavas koguses.49. Tervisemärgil peavad olema:a) kas vähemalt 6,5 cm laiune ja 4,5 cm kõrgune ovaalne märk, millel on selgelt loetavas kirjas järgmine informatsioon:- ülemisel osal saatjariigi nimetuse esitähed suurtähtedega (st üks järgmistest variantidest):B/D/DK/F/GR/IRL/I/L/NL/UK,millele järgneb ettevõtte veterinaarloa number,- alumisel osal üks järgmine esitähtede kombinatsioon: CEE, EEG, EWG, EØF, EEC või EOK;b) või vähemalt 6,5 cm laiune ja 4,5 cm kõrgune ovaalne märk, millel on selgelt loetavas kirjas järgmine informatsioon:- ülemisel osal saatjariigi nimetus suurtähtedega,- keskel ettevõtte veterinaarloa number,- alumisel osal üks järgmine esitähtede kombinatsioon: CEE, EEG, EWG, EØF, EEC või EOK.Tähed peavad olema vähemalt 0,8 cm kõrgused ja numbrid vähemalt 1 cm kõrgused.Lisaks võib tervisemärgil olla märge liha kontrollinud riikliku veterinaararsti kohta.50. Rümbad tuleb märgistada kas värvi- või põletustempliga vastavalt lõikele 49:- üle 65 kilogrammi kaaluvate rümpade puhul tuleb märgistada mõlemad poolrümbad vähemalt järgmistes kohtades: reite välispinnal, niuetel, seljal, rinnal ja õlal,- muud rümbad tuleb märgistada vähemalt neljas kohas, nimelt õlgadel ja reite välispindadel.51. Veiste, sigade ja kabjaliste maks tuleb märgistada põletustempliga vastavalt lõikele 49.Kogu muu rups, kui see ei ole pakitud või pakendatud vastavalt lõigetele 54 ja 55, tuleb märgistada värvi- või põletustempliga vastavalt lõikele 49.52. Lihalõikusettevõtetes ametlikult märgistatud rümpadest lõigatud jaotustükid tuleb juhul, kui need ei ole pakitud või pakendatud, märgistada värvi- või põletustempliga vastavalt lõikele 49.53. Pakend peab alati olema märgistatud vastavalt lõikele 54.54. Lõigetes 51 and 52 osutatud pakendatud lihatükkidel ja pakendatud rupsil peab olema tervisemärk vastavalt lõikele 49; märgil peab tapamaja veterinaarloa numbri asemel olema lihalõikusettevõtte veterinaarloa number. Märk peab olema pandud pakendil olevale etiketile või trükitud pakendile selliselt, et pakendi avamisel etikett rikutakse; etiketil peab olema ka seerianumber, kui pädev keskasutus ei ole otsustanud, et see ei ole ühendusesisese kaubanduse jaoks kohustuslik. Kui lihatükid või rups on pakendatud vastavalt XI peatüki lõikele 61, võib eespool osutatud etikett olla kinnitatud ümbrisele. Tapamajas pakendatud rupsi puhul peab märgil olema asjaomase tapamaja number.55. Standardsetesse pakenditesse pakitud ja otse tarbijale müümiseks ettenähtud värske liha puhul peab lisaks lõike 54 nõuetele ümbrisele või ümbrisele kinnitatud etiketile olema trükitud ka lõike 49 punktis a nõutud tervisemärk. Märgil peab tapamaja veterinaarloa numbri asemel olema lihalõikusettevõtte veterinaarloa number. Käesolevas lõikes nõutud märgi suhtes ei ole vaja kohaldada lõike 49 nõudeid märgi mõõtmete kohta. Tapamajas pakitud rupsi puhul peab märgil olema siiski asjaomase tapamaja number.56. Kabjaliste lihal ja selle pakendil peab olema artiklis 16 sätestatud korras kindlaks määratud spetsiaalne märk.57. Värske liha märgistamiseks kasutatavad värvained määratakse kindlaks artiklis 16 sätestatud korras. Kuni kõnealuse otsuse vastuvõtmiseni võib selleks kasutada ainult metüülvioletti.XI PEATÜKKVÄRSKE LIHA PAKKIMINE JA PAKENDAMINE58. a) Pakend (näiteks pakkekastid, pappkarbid) peab vastama kõikidele hügieeninõuetele, eelkõige:- see ei tohi muuta liha organoleptilisi omadusi,- selle kaudu ei tohi lihale kanduda inimese tervisele ohtlikke aineid,- see peab olema piisavalt tugev liha efektiivseks kaitsmiseks veo ja käitlemise ajal.b) Pakendeid võib liha jaoks korduvkasutada üksnes juhul, kui need on valmistatud hõlpsasti puhastatavast ja korrosioonikindlast materjalist, mis on eelnevalt puhastatud ja desinfitseeritud.59. Kui värske tükeldatud liha või rups pakitakse, siis tuleb seda teha kohe pärast lõikamist ja vastavalt hügieeninõuetele.Tükeldatud liha ja rups, välja arvatud searasva väliskihi tahked tükid ja kõhutükid, peavad alati olema kaitseümbrises, kui neid ei transpordita rippuvas asendis.Nimetatud ümbris peab olema läbipaistev ja värvitu ning vastama ka lõike 58 punkti a esimese ja teise taande tingimustele; seda ei tohi kasutada liha korduvpakkimiseks.60. Pakitud liha tuleb pakendada.61. Ümbris, mis vastab kõigile pakendi kaitsetingimustele, ei pea siiski olema läbipaistev ja värvitu ning teise mahutisse asetamine ei ole vajalik, kui lõike 58 tingimused on täidetud.62. Lõikamine, konditustamine, pakkimine ja pakendamine võib toimuda samas ruumis järgmistel tingimustel:a) ruum peab olema piisavalt suur ning sisustatud nii, et on tagatud toimingu hügieenilisus;b) pakend ja ümbris tuleb kohe pärast valmistamist paigutada tihedalt suletud kaitseümbrisesse; transportimisel ettevõttesse tuleb kõnealust kaitseümbrist kaitsta vigastuste eest ning ladustada ettevõtte eraldi ruumis hügieenilistes tingimustes;c) pakkematerjali ladustamiseks ettenähtud ruumid peavad olema tolmu- ja kahjurivabad ja neil ei tohi olla õhuühendust ruumidega, kus leidub aineid, mis võivad värsket liha saastada. Pakendeid ei tohi hoida põrandal;d) enne tööruumi toomist tuleb pakendid hügieenilistes tingimustes kokku panna;e) pakendid tuleb ruumi tuua hügieenilistes tingimustes ja kasutada viivitamata. Neid ei tohi käidelda töötajad, kes käitlevad värsket liha;f) kohe pärast pakendamist tuleb tooted viia selleks ettenähtud lattu.63. Käesolevas peatükis osutatud pakend võib sisaldada ainult ühe loomaliigi tükeldatud liha.XII PEATÜKKTERVISEOHUTUSE SERTIFIKAAT64. Riiklik veterinaararst peab pealelaadimise ajal välja andma terviseohutuse sertifikaadi originaaleksemplari, mis peab olema lihaga kaasas selle veol sihtriiki.Väljaantud sertifikaat peab vormilt ja sisult vastama II lisas esitatud näidisele ja olema koostatud vähemalt sihtriigi ametlikus keeles või keeltes. See peab olema koostatud ühel lehel.XIII PEATÜKKLADUSTAMINE65. - Värske liha tuleb kohe pärast tapajärgset kontrolli külmutada ja hoida püsival sisetemperatuuril: rümpade ja jaotustükkide puhul kuni + 7 °C ning rupsi puhul + 3 °C.- Külmutamiseks ettenähtud liha tuleb pärast looma tapmist ja sellele järgnevat stabiliseerumisperioodi kiiresti külmutada. Külmutatud liha tuleb ladustada temperatuuril - 12oC või madalamal temperatuuril.66. Teisi tooteid, mis võivad mõjutada liha hügieeni või seda saastada, ei tohi ladustada III peatüki lõigetes 15 ja 16 osutatud ruumides, välja arvatud juhul, kui liha on pakendatud ja ladustatud eraldi.67. III peatüki lõigetes 15 ja 16 osutatud laoruumide säilitustemperatuur tuleb registreerida.XIV PEATÜKKVEDU68. Värsket liha tuleb vedada plommitud transpordivahendites, mille konstruktsioon ja sisseseade võimaldavad säilitada XIII peatükis määratud temperatuuri kogu veo vältel.Plommimist ei nõuta ühe ja sama liikmesriigi piires tapamajast lihalõikusettevõttesse veetava liha puhul.69. Kõnealuse liha transportimiseks ettenähtud transpordivahendid peavad vastama järgmistele nõuetele:a) transpordivahendite sisepinnad või muud osad, mis lihaga kokku puutuvad, peavad olema korrosioonikindlast materjalist, mis ei mõjuta liha organoleptilisi omadusi ega muuda liha inimese tervisele ohtlikuks; need pinnad peavad olema siledad, hõlpsasti puhastatavad ja desinfitseeritavad;b) need peavad olema varustatud efektiivsete vahenditega, et kaitsta liha putukate ja tolmu eest, ning olema vettpidavad;c) rümpade, poolrümpade või veerandrümpade ja pakkimata tükeldatud liha puhul peavad need olema varustatud liha riputamiseks ettenähtud korrosioonikindlate seadmetega, mis on paigaldatud sellisele kõrgusele, kus liha põrandat ei puuduta; kõnealust sätet ei kohaldata hügieenilises pakendis oleva külmutatud liha suhtes. Liha riputusseadmeid ei nõuta õhutranspordi puhul, tingimusel et liha hügieeniliseks pealelaadimiseks, hoidmiseks ja mahalaadimiseks on olemas sobivad korrosioonikindlad seadmed.70. Liha vedamiseks ettenähtud transpordivahendiga ei tohi mingil juhul vedada elusloomi või tooteid, mis võivad liha mõjutada või saastada.71. Tooteid, mis võivad mõjutada liha hügieeni või liha saastada, võib lihaga samaaegselt ja sama transpordivahendiga vedada vaid juhul, kui on võetud asjakohased ettevaatusabinõud. Samuti võib kõnealuste transpordivahenditega vedada magusid vaid juhul, kui need on kuumtöödeldud või puhastatud ning päid ja jalgu vaid juhul, kui need on nülitud või kuumtöödeldud ja karvatustatud.72. Värsket liha ei tohi transportida sõidukites või mahutites, mis ei ole puhtad ja desinfitseeritud.73. Rümbad, pool- ja veerandrümbad, välja arvatud vastavalt hügieeninõuetele pakendatud värske liha, tuleb transportida riputatud asendis, välja arvatud õhutranspordi puhul vastavalt lõike 69 punktile c.Muud jaotustükid või rups, mis ei ole pakendatud või paigutatud korrosioonikindlatesse mahutitesse, tuleb riputada või asetada tugedele. Kõnealused toed, pakendid või mahutid peavad vastama hügieeninõuetele ja eelkõige pakendite puhul käesoleva direktiivi sätetele. Sisikonda tuleb alati transportida tugevates vee- ja rasvakindlates pakendites, mida võib korduvkasutada ainult pärast puhastamist ja desinfitseerimist.74. Riiklik veterinaararst peab enne lähetamist kontrollima, kas transpordivahendid või mahutid ning laadimistingimused vastavad käesoleva peatüki hügieeninõuetele.--------------------------------------------------II LISANÄIDISED+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 93/96/EMÜ, 29. oktoober 1993, õpilaste õiguse kohta teises liikmesriigis elada

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0096

Euroopa Liidu Teataja L 317 , 18/12/1993 Lk 0059 - 0060

		Nõukogu direktiiv 93/96/EMÜ,29. oktoober 1993,õpilaste õiguse kohta teises liikmesriigis eladaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 7 teist lõiku,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:asutamislepingu artikli 3 punktis c nähakse ette, et ühenduse tegevuse hulka kuulub vastavalt asutamislepingule isikute vaba liikumise takistuste kõrvaldamine liikmesriikide vahel;asutamislepingu artikliga 8a nähakse ette siseturu rajamine 31. detsembriks 1992; siseturg hõlmab sisepiirideta ala, mille ulatuses tagatakse kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine vastavalt asutamislepingu sätetele;vastavalt Euroopa Kohtu otsusele ei tohi asutamislepingu artiklite 128 ja 7 kohaselt diskrimineerida liikmesriikide kodanikke seoses kutseõppe kättesaadavusega ühenduses; kui kutseõpe on ühe liikmesriigi kodanikule kättesaadav teises liikmesriigis, kaasneb sellega õigus teises liikmesriigis elada;sellele vastavalt tuleks kutseõppe kättesaadavuse tagamiseks sätestada tingimused, mis soodustaksid teises liikmesriigis elamise õiguse tõhusat teostamist;õpilaste teises liikmesriigis elamise õigus on osa omavahel seotud meetmete kogumist, mille eesmärk on kutseõpet edendada;teises liikmesriigis elamise õiguse kasutajad ei tohi põhjendamatult koormata vastuvõtva liikmesriigi eelarvet;ühenduse õiguse praeguse olukorraga, mis on kujunenud Euroopa Kohtu kohtupraktika alusel, ei kuulu õpilastele antav toetus asutamislepingu artikli 7 kohaselt asutamislepingu reguleerimisalasse;õigust teises riigis elada saab tegelikult teostada üksnes juhul, kui sama õigus antakse ka isiku abikaasale ning nende ülalpeetavatele lastele;käesoleva direktiivi subjektide suhtes tuleks kohaldada samalaadset halduskorda, nagu on ette nähtud eelkõige nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta direktiiviga 68/360/EMÜ [4] liikmesriikide töötajate ja nende perekondade liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires ning nõukogu 25. veebruari 1964. aasta direktiiviga 64/221/EMÜ, [5] mis käsitleb välisriigi kodanike liikumise ja elukohaga seonduvate avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu seisukohalt õigustatud erimeetmete kooskõlastamist;käesolevat direktiivi ei kohaldata õpilaste suhtes, kel on õigus teises riigis elada seetõttu, et nad osalevad tõhusalt majandustegevuses või on sisserännanud töötaja pereliikmed;7. juuli 1992. aasta otsusega asjas C-295/90 tunnistas Euroopa Kohus kehtetuks nõukogu 28. juuni 1990. aasta direktiivi 90/366/EMÜ [6] õpilaste õiguse kohta teises liikmesriigis elada, kuid jättis selle direktiivi toime kehtima, kuni kohasel õiguslikul alusel võetakse vastu uus direktiiv;direktiivi 90/366/EMÜ toime peaks kehtima 31. detsembrini 1993, mil liikmesriigid peavad olema vastu võtnud käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Selleks et luua teises liikmesriigis elamise õiguse kasutamist soodustavad tingimused ning tagada ilma diskrimineerimiseta kutseõppe kättesaadavus sellele liikmesriigi kodanikule, kes on vastu võetud kutseõppekursusele teises liikmesriigis, tunnustavad liikmesriigid kõikide teise liikmesriigi kodanikest õpilaste õigust elada teises liikmesriigis, kui neil ei ole seda õigust teiste ühenduse sätete kohaselt, ja õpilase abikaasa ja nende ülalpeetavate laste õigust elada teises liikmesriigis, juhul kui õpilane tõendab asjaomasele siseriiklikule asutusele avaldusega või omal valikul muu vähemalt võrdväärse samalaadse dokumendiga, et tal on piisavalt vahendeid selleks, et mitte koormata vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi seal elamise ajal, — kõnealune õigus elada teises liikmesriigis antakse tingimusel, et õpilane on registreerunud akrediteeritud õppeasutuses eesmärgiga läbida seal kutseõppekursus ning et tal on tervisekindlustus, mis katab vastuvõtvas liikmesriigis kõik ohud.Artikkel 21. Teises liikmesriigis elamise õiguse tähtaeg on piiratud kõnealuste õpingute kestusega.Teises liikmesriigis elamise õigust tõendatakse dokumendiga, mille nimi on "ühenduse liikmesriigi kodanike elamisluba" ning mille kehtivusaega võib piirata õpingute kestusega või ühe aastaga, kui õpingud vältavad üle ühe aasta; viimasel juhul uuendatakse luba igal aastal. Kui pereliikmel ei ole liikmesriigi kodakondsust, antakse talle teises liikmesriigis elamise õiguse kohta sama kehtivusajaga tõend, kui teda ülal pidavale abikaasale.Elamisloa või tõendi väljaandmiseks võib liikmesriik üksnes nõuda, et taotleja esitaks kehtiva isikutunnistuse või passi ning tõendaks, et ta vastab artiklis 1 sätestatud tingimustele.2. Käesoleva direktiivi subjektide suhtes kohaldatakse mutatis mutandis direktiivi 68/360/EMÜ artikleid 2, 3 ja 9.Liikmesriigi kodaniku abikaasa ja ülalpeetavad lapsed, kellel on õigus liikmesriigi territooriumil elada, võivad selle liikmesriigi territooriumil olla töövõtjaks või füüsilisest isikust ettevõtjaks, seda ka juhul, kui nad ei ole liikmesriigi kodanikud.Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi sätetest kõrvale kalduda üksnes avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu põhjendusel; sellisel juhul kohaldatakse direktiivi 64/221/EMÜ artikleid 2—9.Artikkel 3Käesoleva direktiiviga ei nähta teises liikmesriigis elamise õiguse alusel riigis viibivatele õpilastele ette mingisugust õigust saada vastuvõtvalt liikmesriigilt toimetulekutoetust.Artikkel 4Teises liikmesriigis elamise õigus kehtib seni, kuni õiguse kasutajad täidavad artiklis 1 sätestatud tingimusi.Artikkel 5Komisjon koostab hiljemalt kolm aastat pärast käesoleva direktiivi jõustumist ning pärast seda kolmeaastaste vaheaegadega aruande direktiivi kohaldamise kohta ning esitab selle Euroopa Parlamendile ja nõukogule.Eritähelepanu pöörab komisjon liikmesriikides artikli 1 kohaldamisel tekkida võivatele probleemidele; vajaduse korral esitab ta nõukogule ettepanekud probleemide lahendamise kohta.Artikkel 6Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 1993. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kuni nimetatud kuupäevani kehtib direktiivi 90/366/EMÜ toime.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 29. oktoober 1993Nõukogu nimeleesistujaR. Urbain[1] EÜT C 166, 17.6.1993, lk 16.[2] EÜT C 255, 20.9.1993, lk 70 ja EÜT C 315, 22.11.1993.[3] EÜT C 304, 10.11.1993, lk 1.[4] EÜT L 257, 19.10.1968, lk 13. Direktiivi on viimati muudetud 1985. aasta ühinemisaktiga.[5] EÜT 56, 4.4.1964, lk 850/64.[6] EÜT L 180, 13.7.1990, lk 30.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/100/EÜ, 7. detsember 2001, millega muudetakse nõukogu direktiivi 70/220/EMÜ mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEMPs kohaldatav tekst.

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32001L0100

Euroopa Liidu Teataja L 016 , 18/01/2002 Lk 0032 - 0034

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/100/EÜ,7. detsember 2001,millega muudetakse nõukogu direktiivi 70/220/EMÜ mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu direktiiv 70/220/EMÜ [4] on üks mitmest üksikdirektiivist tüübikinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiiviga 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. [5](2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiiviga 98/69/EÜ (mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavate meetmete kohta ja direktiivi 70/220/EMÜ muutmise kohta) [6] kehtestati konkreetsed heitgaasimäärad süsinikmonooksiidi ja süsivesinike osas koos uue katsetusega nende heitgaaside mõõtmiseks madalatel temperatuuridel, kohandamaks M1-kategooria ja N1-kategooria I klassi ottomootoriga sõidukite heitgaasi kontrollisüsteemi praktikas kogetud ümbritsevate tingimustega.(3) Komisjon on kindlaks määranud kohased madala temperatuuri heitgaasimäärad N1-kategooria II ja III klassi ottomootoriga sõidukite tarvis. Nüüd on kohane kaasata madala temperatuuri katsetuste rakendusalasse ka eelnevalt sinna mitte kuulunud M1-kategooria ottomootoriga sõidukid, mis on mõeldud enam kui kuue sõitja vedamiseks, ja M1-kategooria ottomootoriga sõidukid, mille täismass on üle 2500 kg.(4) Ottomootoriga sõidukid, mis töötavad ainult gaaskütusel (veeldatud naftagaas või maagaas), on kohane nende heitgaaside omaduste tõttu madala temperatuuri katsetusest välja arvata. Sõidukeid, mille bensiinisüsteem on paigaldatud ainult avarii või käivitamise jaoks ja mille bensiinipaak ei mahuta rohkem kui 15 liitrit bensiini, tuleks lugeda ainult gaaskütusel töötavateks sõidukiteks.(5) Heitgaaside katsetus madalal temperatuuril on kohane ühtlustada heitgaaside katsetusega tavalise ümbritseva õhu temperatuuri juures. Seega tehakse madala temperatuuri katsetust vaid M- ja N-kategooria sõidukitega, mille täismass on kuni 3500 kg.(6) Seepärast tuleks direktiivi 70/220/EMÜ vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 70/220/EMÜ I ja VII lisa muudetakse käesoleva direktiivi lisa kohaselt.Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu üheksa kuu jooksul alates selle jõustumisest. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käes-olevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 7. detsember 2001Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimelEesistujaI. Durant[1] EÜT C 365 E, 19.12.2000, lk 268.[2] EÜT C 139, 11.5.2001, lk 1.[3] Euroopa Parlamendi 15. mai 2001. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata), nõukogu 16. oktoobri 2001. aasta ühine seisukoht (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja Euroopa Parlamendi 14. novembri 2001. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 76, 6.4.1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/1/EÜ (EÜT L 35, 6.2.2001, lk 34).[5] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/40/EÜ (EÜT L 203, 10.8.2000, lk 9).[6] EÜT L 350, 28.12.1998, lk 1.--------------------------------------------------LISADIREKTIIVI 70/220/EMÜ I LISA MUUDATUSED1. Tabel I.5.2, VI tüüp, asendatakse järgmisega:"Tüübikatsetus | M- ja N-kategooria ottomootoriga sõidukid | M1-ja N1-kategooria diiselmootoriga sõidukid |VI tüüp | Jah (täismass ≤ 3,5 t) | —" |2. Punkti 5.3.5 muudetakse järgmiselt:Viide joonelausele märkusele 1 ja joonealune märkus 1 jäetakse välja.3. Punkti 5.3.5.1 asendatakse järgmisega:"5.3.5.1. See katsetus tuleb teha kõigi M1- ja N1-kategooria ottomootoritega sõidukitega, välja arvatud ainult gaaskütusel (veeldatud naftagaas või maagaas) töötavad sõidukid. Sõidukeid, mis võivad kütusena kasutada nii bensiini kui gaaskütust, aga mille bensiinisüsteem on paigaldatud ainult avarii või käivitamise jaoks ja mille bensiinipaak ei mahuta rohkem kui 15 liitrit bensiini, loetakse VI tüübi katsetuses ainult gaaskütusel töötavateks sõidukiteks.Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või vedeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse VI tüübi katsetuses ainult bensiiniga.Seda punkti kohaldatakse M1-kategooria ja N1-kategooria I klassi sõidukite suhtes, välja arvatud sõidukid, mis on mõeldud enam kui kuuele sõitjale, ning sõidukite suhtes täismassiga üle 2500 kg [1].Alates 1. jaanuarist 2003 kohaldatakse seda punkti N1-kategooria II ja III klassi uute sõidukitüüpide suhtes, M1-kategooria uute sõidukitüüpide suhtes, mis on mõeldud enam kui kuuele sõitjale, ning M1-kategooria uute sõidukitüüpide suhtes, mille täismass on üle 2500 kg, kuid ei ületa 3500 kg."4. Punkti 5.3.5.2 tabel asendatakse järgmise tabeliga:"Katsetemperatuur 266 K (– 7 °C) |Kategooria | Klass | Süsinikmonooksiidi (CO) mass L1 (g/km) | Süsivesinike (HC) mass L2 (g/km) |M1 | — | 15 | 1,8 |N1 | I | 15 | 1,8 |N1 | II | 24 | 2,7 |III | 30 | 3,2 |DIREKTIIVI 70/220/EMÜ VII LISA MUUDATUSED5. Punkti 1 esimest lauset muudetakse järgmiselt:"1. Käesolevat lisa kohaldatakse ainult ottomootoritega sõidukite suhtes vastavalt I lisa punktile 5.3.5."6. Punkti 2.1.1 esimest lauset muudetakse järgmiselt:"2.1.1. Käesolevas peatükis käsitletakse ottomootoriga sõidukite ümbritseva õhu madalal temperatuuril tekkivate saasteainekoguste katsetamisel vajalikke seadmeid vastavalt I lisa punktile 5.3.5."7. Punktis 4.3.3 jäetakse viide joonealusele märkusele 1 ja joonealune märkus välja.[1] Käesoleva punkt on kohaldatav uute sõidukitüüpide suhtes alates 1. jaanuarist 2002.--------------------------------------------------


Tähtis õiguslik teade

|

31987L0524

Esimene komisjoni direktiiv, 6. oktoober 1987, milles sätestatakse ühenduse proovivõtumeetodid keemilise analüüsi jaoks kauasäilivate piimatoodete monitooringul

Euroopa Liidu Teataja L 306 , 28/10/1987 Lk 0024 - 0031 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 16 Lk 0212  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 16 Lk 0212  CS.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 ET.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 HU.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 LT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 LV.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 MT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 PL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 SK.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357 SL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 350  - 357

		Esimene komisjoni direktiiv,6. oktoober 1987,milles sätestatakse ühenduse proovivõtumeetodid keemilise analüüsi jaoks kauasäilivate piimatoodete monitooringul(87/524/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/591/EMÜ toiduainete kontrolliks vajalike ühenduse proovivõtu- ja analüüsimeetodite kehtestamise kohta, [1] eriti selle artikli 1 lõiget 1,ning arvestades, et:nõukogu 18. detsembri 1975. aasta direktiivis 76/118/EMÜ teatavate inimtoiduks ettenähtud, osaliselt või täielikult veetustatud piimakonserve käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [2] mida on viimati muudetud Hispaania ja Portugali ühinemisaktiga, sätestatakse ühenduse eeskirjad nimetatud toodete koostise, nimetuste, tootmistingimuste ja märgistamise kohta;direktiivi 85/591/EMÜ artikli 1 lõike 1 kohaselt tuleb proove seesugustest toodetest nende koostise või tootmistingimuste, pakendi või märgistuse kindlakstegemiseks võtta ühenduse meetodite kohaselt;on soovitav vastu võtta keemiliste analüüside tarvis proovide võtmiseks esmane rühm meetodeid, mille kohta on läbi viidud uurimused;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduainekomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada lisas osutatud proovide võtmine seal kirjeldatud meetodite kohaselt.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad kõik käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed hiljemalt 6. aprilliks 1989. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 6. oktoober 1987Komisjoni nimelasepresidentCockfield[1] EÜT L 372, 31.12.1985, lk 50.[2] EÜT L 24, 30.1. 1976, lk 49.--------------------------------------------------LISAPROOVIVÕTUMEETODID OSALISELT VÕI TÄIELIKULT VEETUSTATUD PIIMAKONSERVIDE KEEMILISE ANALÜÜSI JAOKS.I. ÜLDSÄTTED1. Administratiivjuhendid1.1 PersonalProovivõtmist viib läbi liikmesriikide eeskirjade kohaselt kvalifitseeritud ja volitatud isik.1.2. Proovinõude sulgemine ja märgistamineIga ametlikuks tarvitamiseks võetud proov suletakse proovivõtmispaigal ja identifitseeritakse liikmesriikide eeskirjade kohaselt.1.3. ParalleelproovidAnalüüsiks valmistatakse üheaegselt ette vähemalt kaks ekvivalentset proovi. Protseduur ning proovide arv tulenevad iga liikmesriigi asjakohastest siseriiklikest õigusaktidest, reservatsiooniga tulevikus koostatavatele ühenduse õigusaktidele.Proovid saadetakse laborisse võimalikult kiiresti peale proovivõtmist.1.4. AruanneProovidega käib kaasa liikmesriikide õigusaktide kohaselt koostatud aruanne.2. ProovivõtmisseadmedTehnilised nõudedKõik proovivõtmisseadmed peavad olema valmistatud sobivast, küllaldase tugevusega materjalist, mis ei too proovis kaasa muutusi, mis võivad mõjutada mõnd järgneva uuringu tulemust, ning ei põhjusta proovi võtmise ajal proovis muutusi. Soovitatav on roostevaba terase kasutamine.Kõik pinnad peavad olema siledad ja pragudeta ning nurgad ümmargused. Proovivõtmisseadmed peavad vastama iga analüüsitava toote suhtes kehtestatud nõuetele.3. ProovimahutidTehnilised nõudedProovimahutite ja nende sulgurite materjal ning ehitus peavad olema sellised, mis kaitsevad proovi piisavalt ning ei too proovis kaasa muutusi, mis võivad mõjutada mõne järgneva analüüsi või uuringu tulemust. Sobivate materjalide hulka kuuluvad klaas, mõned metallid ning mõned plastmassid. Eelistatavad on läbipaistmatud mahutid. Kui kasutatakse läbipaistvaid või poolläbipaistvaid mahuteid, tuleb proovi sisaldavaid mahuteid hoida pimedas.Mahutid ning nende sulgurid peavad olema puhtad ja kuivad. Mahuti kuju ja maht peavad vastama toote suhtes, millest proove võetakse, kehtestatud nõuetele.Kasutada võib ühekordseid plastikmahuteid, plastmassist valmistatud mahuteid, laminaate, mis sisaldavad alumiiniumfooliumi, või sobivaid plastikaatkotte koos kohase sulguriga.Kõik mahutid peale plastikaatkottide tuleb kindlalt sulgeda sobiva metallist või plastmassist punnkorgi või keermega korgiga, millel on vajaduse korral õhukindel plastmassist sisekate. Kasutatavad korgid ja sisekatted peaksid olema lahustumatud, mitteabsorbeerivad ja rasvakindlad, ning ei tohi mõjutada proovi lõhna, maitset, omadusi või koostist.Punnkorgid valmistatakse mitteabsorbeerivast, lõhnatust materjalist või kaetakse sellise materjaliga.4. ProovivõtumetoodikaProovimahuti suletakse koheselt peale proovi võtmist.5. Proovide hoidmineErinevate toodete soovitatav hoidmistemperatuur ei ületa 25 ºC. Hoidmisaega ning -temperatuuri tuleb arvestada koos, mitte teineteisest sõltumatult.6. Proovide transportimineProovid tuuakse analüüside eest vastutavasse laborisse võimalikult kiiresti (soovitatavalt 24 tunni jooksul peale proovi võtmist).Transpordi kestel võetakse tarvitusele ettevaatusabinõud vältimaks proovi rikkuvate lõhnade, otsese päikesevalguse ja 25 ºC ületavate temperatuuride ligipääsu.II. 1. MEETOD – PROOVIDE VÕTMINE OSALISELT VEETUSTATUD PIIMAKONSERVIDEST1. Reguleerimisala- magustamata kõrge rasvasisaldusega kondenspiim,- magustamata kondenspiim,- magustamata madala rasvasisaldusega kondenspiim,- magustamata kondenslõss,- magustatud kondenspiim,- magustatud kondenslõss,- magustatud madala rasvasisaldusega kondenspiim.2. Seadmed2.1. ÜldiseltVt üldsätete punkt 2.2.2. Varbkolvid ja segajadVarbkolvid või segajad vedelikumassi segamiseks peavad olema küllaldase pindalaga tekitamaks küllaldast turbulentsi põhjustamata räästunud lõhna ja maitset tootes. Pidades silmas mahutite erinevat kuju ja suurust ei saa soovitada mingit kindlat varbkolvikonstruktsiooni, kuid varbkolvid peavad olema konstrueeritud selliselt, et välditakse tootemahuti sisepinna kraapimist segamise ajal.Sobiv materjal on kirjeldatud üldsätete punktis 2.Soovitatav varbkolvikonstruktsioon, mis sobib vedelike segamiseks ämbrites ja plekknõudes, on järgmiste mõõtudega (joonis 1): 150 mm diameetriga ketas, milles on kuus 12,5 mm läbimõõduga auku 100 mm diameetriga ringis, on keskelt kinnitatud metallvarda külge, mille teine ots moodustab rõngaskäepideme. Varda pikkus koos käepidemega on umbes 1 meeter.Väikeste vedelikumahutite juures kasutamiseks sobiva varbkolvi ligikaudsed mõõtmed on järgmised (joonis 2): mitte vähem kui 2 meetri pikkune varras on varustatud 300 mm diameetriga kettaga, milles on 12 30 mm läbimõõduga auku 230 mm diameetriga ringis.Suurte nõude sisu segamiseks on soovitatav mehhaaniline loksutamine või segamine puhta suruõhuga. Kasutatav suruõhu rõhk ning ruumala tuleb viia miinimumini, vältimaks lõhna ja maitse teket.Märkus:Kui käesolevas juhendis nõutakse "puhta suruõhu" kasutamist, tuleb kasutada suruõhku, millest on eemaldatud kõik võõrlisandid (sh. õli, vesi ja tolm).2.3. SegajaLaialabaline, küllalt pikk et ulatuda tootemahuti põhjani, ning soovitavalt ühest servast mahuti profiili järgiva kujuga (vt. joonis 3).2.4. KulbidProovivõtmiseks sobiva suuruse ja kujuga kulp on toodud joonisel 4. Kulp peab olema varustatud massiivse, mitte vähem kui 150 mm pika käepidemega. Kulbi maht ei tohi olla alla 50 milliliitri. Eelistatav on painutatud käepide. Kulbi mahutiosa kooniline kuju võimaldab mitut kulpi üksteise sees hoida.Kasutada võib ka sarnase mahuga kulpi, mille paralleelsed seinad on gradueeritud viieks võrdseks lõiguks, hõlbustamaks võrdsete proovide võtmist eri mahutites olevast kaubapartiist.2.5. VarrasÜmar, umbes 1 meeter pikk ja 35 mm diameetriga.2.6. MahutiViieliitriste alamproovide võtmiseks, laia suuga.2.7. Lusikas või spaatelLaia labaga.2.8. ProovimahutidVt üldsätete punkt 3.3. Töö käik3.1. Proovide võtmine magustamata osaliselt veetustatud piimastVõetakse mitte vähem kui 200 grammine proov.3.1.1. Toode segatakse põhjalikult kas varbkolvi või segajaga või mehhaanilise loksutamise, ühest mahutist teise valamise või puhta suruõhu abil (vt punkti 2.2 märkus), kuni saavutatakse piisav homogeensus.Proov võetakse kulbi abil kohe peale segamist. Kui piisava homogeensuse saavutamine tekitab raskusi, võetakse mitu alamproovi tootemahuti eri osadest, kokku mitte vähem kui 200 grammi (see, kas proov on segu alamproovidest, märgitakse ära nii proovi märgistusel kui kaasapandavas aruandes).3.1.2. Proovi võtmine väikeses jaemüügipakendis kaubastProovi võib moodustada avamata terve mahuti. Võetakse üks või mitu sama partiinumbri või koodiga mahutit, saamaks kokku mitte vähem kui 200 grammise proovi.3.2. Proovide võtmine magustatud, osaliselt veetustatud piimast3.2.1. ÜldiseltProovide võtmine suurtest magustatud, osaliselt veetustatud piima konteineritest võib osutuda ülimalt raskeks, eriti kui toode ei ole homogeenne ja on väga viskoosne. Proovivõtmisprobleeme võivad põhjustada suurte sahharoosi- või laktoosikristallide olemasolu või mitmesuguste soolade väljasadenemine, mis võib aset leida kogu tootemassi ulatuses või seinte läheduses, või tombulise materjali olemasolu. Seesuguse olukorra saab kindlaks teha viies tootemahutisse proovivõtmisvarda, kontrollides läbi võimalikult suure kontaktpinna ning tõmmates varda välja. Kui suhkrukristallide suurus on alla 6 mm, ei tohiks nimetatud nähtused proovivõtmisel raskusi põhjustada. Kui toode ei ole homogeenne, märgitakse see ära nii proovi märgistusel kui kaasapandavas aruandes. Kuna magustatud kondenspiima säilitatakse sageli välistemperatuuril, on soovitatav representatiivse proovi saamiseks viia toode temperatuurile vähemalt 20 °C.3.2.2. Töö käikVõetakse mitte vähem kui 200 grammine proov.- Eemaldatava kaanega mahutidMahuti pealmine kaas, mida on eelnevalt põhjalikult puhastatud ja kuivatatud, et vältida võõrolluste pudenemist tootemassi avamise käigus, võetakse ära. Mahuti sisu segatakse segaja (joonis 3) abil põhjalikult läbi. Tera abil kaabitakse üle mahuti seinad ja põhi, et eemaldada nende külge jäänud materjali. Mahuti sisu segatakse põhjalikult, kombineerides ringlevaid ning vertikaalseid liigutusi ning hoides segajat kaldu, püüdes vältida õhu sattumist tootesse. Segaja tõmmatakse välja ja tema külge jäänud kondenspiim viiakse lusika või spaatli abil 5 liitrisesse mahutisse (2.6). Segamist ja väljatõmbamist korratakse, kuni on kogutud 2 kuni 3 liitrit. See kogus segatakse läbi ja võetakse mitte vähem kui 200 grammine proov.- Kinnised mahutid, millel on ühes otsas või küljel prundiaukPunktis 3.2.1 toodud põhjustel saab läbi prundiaugu proove võtta ainult kondenspiimast, mis on hea voolavusega ning ühtlase konsistentsiga. Mahuti sisu segatakse, varrast läbi prundiaugu sisse viies. Varras tõmmatakse peale kõikides suundades võimalikult sügavalt kontrollimist ning segamist välja ja võetakse proov punktis 3.2.1 kirjeldatud viisil. Teise võimalusena lastakse mahuti sisul sobivasse mahutisse voolata, hoolitsedes, et võimalikult suur osa mahuti sisust kätte saadakse. Peale segajaga läbisegamist võetakse proov punktis 3.2.1. kirjeldatud viisil.3.2.3. Proovi võtmine väikeses jaemüügipakendis kaubastProovi võib moodustada avamata terve mahuti. Võetakse üks või mitu sama partiinumbri või koodiga mahutit, saamaks kokku mitte vähem kui 200 grammise proovi.3.3. Proovide säilitamine, hoidmine ja transportVt üldsätete punktid 5 ja 6.III. 2. MEETOD: PROOVIVÕTMINE KAUASÄILIVATEST PULBRILISTEST PIIMATOODETEST1. ReguleerimisalaKäesolev meetod kirjeldab proovivõtmist järgmiste toodete keemiliseks analüüsiks:- kuivpiim või piimapulber,- kuivlõss või lõssipulber,- madala rasvasisaldusega kuivpiim või madala rasvasisaldusega piimapulber,- kõrge rasvasisaldusega kuivpiim või kõrge rasvasisaldusega piimapulber.2. SeadmedVt üldsätete punkt 2.2.1. Õõnespuurid, küllaldase pikkusega ulatumaks tootemahuti põhjaniSobivad käesoleva lisa IV osas toodud kirjeldusele vastavad õõnespuurid.2.2. Kühvel, lusikas või laia labaga spaatel2.3. ProovimahutidVt üldsätete punkt 3.3. Töö käik3.1. ÜldiseltKantakse hoolt, et tootemahuti sisu proovivõtmise ajal või eel õhuniiskust sisse ei imeks. Peale proovi võtmist suletakse tootemahuti kindlalt.3.2. ProovivõtmineVõetakse mitte vähem kui 200 grammine proov. Puhas ja kuiv õõnespuur viiakse läbi toote, vajadusel mahutit kallutades või külili hoides. Pilu suunatakse allapoole ja kasutatakse ühtlast läbistamiskiirust. Kui õõnespuur jõuab mahuti põhjani, pööratakse teda 180º, tõmmatakse välja ja tühjendatakse sisu proovimahutisse. Puuritakse kas üks või mitu korda, nii et saadav proov oleks mitte vähem kui 200 grammine. Proovimahuti suletakse kohe kui proov on võetud. Sama partii juures viiakse läbi samasugune proovivõtmine.3.2.1. Proovi võtmine väikeses jaemüügipakendis kaubast.Proovi võib moodustada avamata terve pakend. Kui võimalik, tuleks samast partiist võtta üks või mitu pakendit, saamaks kokku mitte vähem kui 200 grammise proovi.Märkus:Kui toode on kirjeldatud kui "lahustuv", peab proovi moodustama avamata terve pakend.3.3. Proovi säilitamine, hoidmine ja transportimineVt üldsätete punktid 5 ja 6.IV. ÕÕNESPUURID PROOVIDE VÕTMISEKS LAHTISTEST KAUASÄILIVATEST PULBRILISTEST PIIMATOODETEST1. PuuritüübidA-tüüp : pikkB-tüüp : lühike(vt joonis 5).2. MaterjalidTera ja vars peavad olema valmistatud poleeritud metallist, soovitavalt roostevabast terasest.Pikka tüüpi puuri käepide võiks soovitatavalt olla valmistatud roostevabast terasest.Lühikest tüüpi puuril peab olema küljest ära võetav puust või plastmassist käepide, mis kinnitub teral oleva bajonettfiksaatori abil.3. Ehitus3.1. Kuju, kasutatavad materjalid ning pinnatöötlus peavad olema sellised, mis võimaldavad puuri hõlpsasti puhastada.3.2. A-tüüpi puuri esileulatuva tera serv peab olema piisavalt terav, et teda saaks kasutada kaabitsana.3.3. Tera tipp peab olema piisavalt terav, et hõlbustada proovivõtmist.4. Peamised mõõdudPuurid peavad (lubatud hälve 10 %) vastama allolevas tabelis toodud mõõtudele.(mõõdud millimeetrites) || A – tüüp Pikk | B – tüüp Lühike |Tera pikkus | 800 | 400 |Terametalli paksus | 1 kuni 2 | 1 kuni 2 |Tera sisemine diameeter tipus | 18 | 32 |Tera sisemine diameeter käepideme või varre juures | 22 | 28 |Pilu laius tipus | 4 | 20 |Pilu laius käepideme või varre juures | 14 | 14 |5. Märkus õõnespuuride kasutamise kohta5.1. Vähevoolavate pulbrite puhul võib puuri vertikaalselt sisse viia. A-tüüpi puur täidetakse pööramisega täielikult ja seejärel võib selle vertikaalselt välja tõmmata. B-tüüpi puur täidetakse juba sisseviimise käigus, kuid välja tuleb see tõmmata kaldasendis, et ära hoida kadu alumisest otsast.5.2. Vabaltvoolava pulbri korral hoitakse mahutit kaldu ja puur sisestatakse peaaegu horisontaalselt, pilu allapoole ning tõmmatakse välja pilu ülespoole.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++| |+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------