Tähtis õiguslik teade

|

31987L0355

Nõukogu direktiiv, 25. juuni 1987, millega muudetakse direktiivi 71/316/EMÜ liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta

Euroopa Liidu Teataja L 192 , 11/07/1987 Lk 0046 - 0047 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 16 Lk 0145  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 16 Lk 0145  CS.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 ET.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 HU.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 LT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 LV.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 MT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 PL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 SK.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281 SL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 280  - 281

		Nõukogu direktiiv,25. juuni 1987,millega muudetakse direktiivi 71/316/EMÜ liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta(87/355/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivi 71/316/EMÜ (liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta), [4] viimati muudetud direktiiviga 87/354/EMÜ, [5] II lisa tuleb täiendada eraldustähti kujutavate joonistega, kus E tähistab Hispaaniat, EL Kreekat ja P Portugali;kõnealust lisa on tarvis muuta ka joonisel Iirimaad tähistavate eraldustähtede IR asendamiseks eraldustähtedega IRL,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevaga täiendatakse direktiivi 71/316/EMÜ II lisa punktis 3.2.1 märgitud jooniseid eraldustähtedega E, EL ja P ning eraldustähed IR asendatakse eraldustähtedega IRL.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2. Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 31. detsembriks 1987. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 25. juuni 1987Nõukogu nimeleesistujaH. De croo[1] EÜT C 317, 10.12.1986, lk 8.[2] Euroopa Parlamendi arvamus, 19. juuni 1987. a (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] EÜT C 150, 9.6.1987, lk 4.[4] EÜT L 202, 6.9.1971, lk 1.[5] EÜT L 192, 11.7.1987, lk 43.--------------------------------------------------


Tähtis õiguslik teade

|

32001L0116

Komisjoni direktiiv 2001/116/EÜ, 20. detsember 2001, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEMPs kohaldatav tekst.

Euroopa Liidu Teataja L 018 , 21/01/2002 Lk 0001 - 0115 CS.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 ET.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 HU.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 LT.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 LV.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 MT.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 PL.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 SK.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314 SL.ES Peatükk 13 Köide 27 Lk 199  - 314

		Komisjoni direktiiv 2001/116/EÜ,20. detsember 2001,millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/40/EÜ, [2] eriti selle artikli 13 lõiget 2,ning arvestades järgmist:(1) Direktiivi 70/156/EMÜ ja selle lisasid on korduvalt muudetud ning et neid tuleb ka edaspidi muuta, seetõttu tuleks lisad selguse huvides ühendada terviktekstiks.(2) Kõnesolevates lisades sisalduvat kogu sõiduki tüübikinnituseks vajalikke haldusdokumente käsitlevat sätet tuleks kohaldada ka sisepõlemismootoriga varustatud M1-kategooria sõidukitele.(3) Direktiivi 70/156/EMÜ lisad, mida on muudetud käes-oleva direktiiviga, sätestavad ka muudesse kategooriatesse kui M1 kuuluvate sõidukite kogu sõiduki tüübikinnituseks vajalikud haldusdokumendid. Selliseid tüübikinnitusi tuleks siiski anda alles pärast direktiivi 70/156/EMÜ kehtetuks tunnistava ja seda asendava direktiivi ning asjakohaste üksikdirektiivide muudatuste jõustumist, mida peetakse vajalikuks seoses kohaldamisega muudele kui M1-kategooria sõidukitele.(4) Asjakohane on sätestada ka tüübikinnitusnumbrite ühtne väljastamiskord.(5) Direktiivi 70/156/EMÜ tuleks vastavalt muuta.(6) Käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiiviga 70/156/EMÜ asutatud tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 1970/156/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 4 lõike 1 teises lõigus kustutatakse järgmine tekst: "ja antakse eri-tüübikinnitusnumber vastavalt VII lisa sätetele".2. Artikli 8 lõike 2 alapunkti c kuuendas lõigus kustutatakse järgmine tekst: "ja asendatakse eri-tüübikinnitusnumbrid tavaliste tüübikinnitusnumbritega".3. Direktiivi 70/156/EMÜ lisad asendatakse käesoleva direktiivi lisa tekstiga.Artikkel 21. Tüübikinnitusel rakendavad liikmesriigid direktiivi 70/156/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, ainult sisepõlemismootoriga varustatud M1-kategooria sõidukitele.2. Eriotstarbeliste M1-kategooria sõidukite korral rakendavad liikmesriigid direktiivi 70/156/EMÜ, mida on muudetud direktiiviga 1998/14/EÜ, [3] artikli 4 lõiget 1 ainult tootja soovil.3. Direktiiviga 87/358/EMÜ [4] muudetud direktiivi 70/156/EEC artikkel 10 kehtib edasi muude kui lõikes 1 viidatud sõidukite tüübikinnituse korral.Artikkel 31. EÜ tüübikinnituste põhjal väljaantavate vastavussertifikaatide osas võib olemasolevaid näidiseid edasi kasutada kuni 30. juunini 2003.2. Käesoleva direktiiviga ei tunnistata kehtetuks ühtegi enne selle jõustumist välja antud tüübikinnitust ega takistata selliste tüübikinnituste laiendamist selle direktiivi alusel, mille kohaselt esialgne tüübikinnitus anti.Artikkel 41. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. juuliks 2002. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile. Liikmesriigid kohaldavad neid õigusnorme alates 1. juulist 2002.Kui liikmesriigid need õigusnormid vastu võtavad, lisavad nad nendesse õigusnormidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 5Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. detsember 2001Komisjoni nimelkomisjoni liigeErkki Liikanen[1] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[2] EÜT L 292, 9.11.2001, lk 21.[3] EÜT L 91, 25.3.1998, lk 1.[4] EÜT L 192, 11.7.1987, lk 51.--------------------------------------------------LISADE LOETELUI lisa | Sõidukite EÜ tüübikinnituseks vajalike andmete täielik loend |II lisa | Sõidukikategooriate ja -tüüpide määratlused |III lisa | Teatis sõiduki EÜ tüübikinnituse kohta |IV lisa | Sõiduki EÜ tüübikinnituse nõuete loetelu |V lisa | Sõiduki EÜ tüübikinnitusmenetlus |VI lisa | Sõiduki EÜ tüübikinnitustunnistus |VII lisa | EÜ tüübikinnitustunnistuse numeratsioonisüsteem |VIII lisa | Katsetulemused |IX lisa | EÜ vastavussertifikaat |X lisa | Toodangu vastavuse kontrollimise kord |XI lisa | Eriotstarbeliste sõidukite olemus ja neile kohaldatavad sätted |XII lisa | Suurimad lubatud tükiarvud väikeseeriatele ja seeria lõpetamise korral |XIII lisa | Üksikdirektiivide kohaselt välja antud EÜ tüübikinnituste loend |XIV lisa | Mitmeastmeline EÜ tüübikinnitusmenetlus |XV lisa | Sõiduki päritolusertifikaat — M1-kategooriasse mittekuuluva baas-/mittekomplektse sõiduki tootja avaldus |--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 98/29/EÜ, 7. mai 1998, keskmise tähtajaga või pikaajalise kindlustuskattega tehingute ekspordikrediidikindlustust käsitlevate peamiste sätete ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31998L0029

Euroopa Liidu Teataja L 148 , 19/05/1998 Lk 0022 - 0032

		Nõukogu direktiiv 98/29/EÜ,7. mai 1998,keskmise tähtajaga või pikaajalise kindlustuskattega tehingute ekspordikrediidikindlustust käsitlevate peamiste sätete ühtlustamise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 113,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades, et:(1) keskmise tähtajaga ja pikaajalisel ekspordikrediidikindlustusel on tähtis osa rahvusvahelises kaubanduses ja see on üks peamisi kaubanduspoliitilisi vahendeid;(2) keskmise tähtajaga ja pikaajalisel ekspordikrediidikindlustusel on oluline osa kaubandussuhetes arengumaadega ja sellega toetatakse nende maade integreerumist maailmamajandusse, mis on üks ühenduse arengupoliitika eesmärkidest;(3) liikmesriikides praegu kasutatavate keskmise tähtajaga ja pikaajalise ekspordikrediidikindlustuse ametlike süsteemide erinevused, mis on seotud kindlustuskatte, kindlustusmaksete ja kattepoliitikaga, võivad moonutada ettevõtetevahelist konkurentsi ühenduses;(4) käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed ei tohiks ületada piiri, mis on vajalik ühtlustamise eesmärgi saavutamiseks, et tagada ekspordipoliitika põhinemine ühtsetel põhimõtetel ja vältida ettevõtetevahelise konkurentsi moonutamist ühenduses;(5) olemasolevate konkurentsimoonutuste vähendamiseks on soovitav vastavalt asutamislepingu artiklile 112 ja ühtsete põhimõtete alusel ühtlustada erinevad ametlikud ekspordikrediidikindlustuse süsteemid nii, et need moodustaksid ühise kaubanduspoliitika lahutamatu osa;(6) valitsuste (või valitsuste kontrollitavate spetsiaalsete institutsioonide) pakutavad ekspordikrediidigarantii või -kindlustuse programmid, mille kindlustusmaksed ei kata piisavalt programmide pikaajalisi tegevuskulusid ja kahjusid, on liigitatud keelatud ekspordisubsiidiumideks mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994) [1] sõlmitud subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepinguga, eriti selle artikli 3 lõike 1 punktiga a ja selle I lisa punktiga j;(7) krediidikindlustusandjate kehtestatud kindlustusmaksed peaksid vastama kindlustusega kaetud riskile;(8) ühtlustamisega edendatakse riigi nimel või toetusel tegutsevate krediidikindlustusandjate koostööd ja tõhustatakse ettevõtete koostööd ühenduses vastavalt asutamislepingu artiklile 130;(9) nii ühtlustamine kui ka koostöö on olulised ja otsustavad tegurid ühenduse eksportijate konkurentsivõime jaoks ühendusevälistel turgudel;(10) Euroopa Ülemkogu poolt 1985. aasta juunis vastu võetud siseturu lõplikku moodustamist käsitlevas komisjoni valges raamatus rõhutatakse ühenduse ettevõtete vahelist koostööd soodustava keskkonna tähtsust;(11) nõukogu moodustas oma 27. septembri 1960. aasta otsusega [2] krediidikindlustuse, krediidigarantii ja finantskrediidipoliitika koordineerimisrühma;(12) kõnealune koordineerimisrühm nimetas 15. mail 1991. aastal eksperdid igast tolleaegsest liikmesriigist, kes 1992. aasta ühtse turu ekspertide rühmana esitasid 27. märtsil 1992, 11. juunil 1993 ja 9. veebruaril 1994 ettepanekuid sisaldavad aruanded;(13) nõukogu rakendas otsusega 93/112/EMÜ [3] ühenduse õiguse tasandil OECD kokkulepet riiklikult toetatava ekspordikrediidi suuniste kohta;(14) nõukogu 27. oktoobri 1970. aasta direktiiv 70/509/EMÜ ühise krediidikindlustuspoliitika vastuvõtmise kohta avalik-õiguslike ostjatega keskmise tähtajaga ja pikaajaliste tehingute osas [4] ja nõukogu 27. oktoobri 1970. aasta direktiiv 70/510/EMÜ ühise krediidikindlustuspoliitika vastuvõtmise kohta eraõiguslike ostjatega keskmise tähtajaga ja pikaajaliste tehingute osas [5] tuleks asendada käesoleva direktiiviga;(15) seda ekspordikrediidikindlustuse esialgset ühtlustamist tuleks käsitada esimese sammuna liikmesriikide eri süsteemide lähendamisel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1ReguleerimisalaKäesolevat direktiivi kohaldatakse liikmesriigist pärit kaupade ja/või teenuste ekspordiga seotud tehingute kindlustuskatte suhtes, kui seda toetust antakse otseselt või kaudselt ühe või enama liikmesriigi nimel või toetusel ning kui kogu riskiperiood ehk tootmisperioodi hõlmav tagasimakseperiood on vähemalt kaks aastat.Käesolevat direktiivi ei kohaldata pakkumis-, ettemakse-, täitmis- ega garantiiaja garantii suhtes. Seda ei kohaldata ka kohapeal ärilepingu täitmiseks kasutatavate ehitusseadmete ja -materjalidega seotud riskide kindlustuskatte suhtes.Artikkel 2Liikmesriikide kohustusedLiikmesriigid tagavad, et iga institutsioon, kes annab liikmesriigi nimel või toetusel valitsuse esindajana või valitsuse kontrolli all ja/või valitsuse loal otseselt või kaudselt kindlustuskatte ekspordikrediidikindlustuse, garantii või liikmesriigi refinantseerimise vormis, edaspidi "kindlustajad", kindlustab tehingud, mis on seotud kaupade ja/või teenuste eksportimisega vastavalt lisa sätetele, kui need on mõeldud ühendusevälistele riikidele ning nende eest tasutakse ostja- või tarnijakrediidiga või sularahas.Artikkel 3RakendusotsusedKomisjon teeb lisa punktis 46 nimetatud otsused artiklis 4 sätestatud korras.Artikkel 4KomiteeKomisjoni abistab komitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.Komisjon võtab meetmed vastu ning neid kohaldatakse viivitamata. Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas, teatab komisjon sellest viivitamata nõukogule. Sellisel juhul:- lükkab komisjon vastuvõetud meetmete kohaldamise edasi mitte rohkem kui ühe kuu võrra alates kõnealusest teatamisest,- võib nõukogu teha eelmises alapunktis osutatud tähtaja jooksul kvalifitseeritud häälteenamusega teistsuguse otsuse.Artikkel 5Aruandlus ja kontrollKomisjon esitab 31. detsembriks 2001 nõukogule aruande käesoleva direktiivi sätete kohaldamisel saadud kogemuste ja selle tulemusel saavutatud lähenemise kohta.Artikkel 6Seos teiste menetlustegaKäesoleva direktiiviga ettenähtud menetlused täiendavad otsusega 73/391/EMÜ [6] kehtestatud menetlusi.Artikkel 7Kehtetuks tunnistamineKäesolevaga tunnistatakse kehtetuks direktiiv 70/509/EMÜ ja direktiiv 70/510/EMÜ.Artikkel 8Õigusaktide ülevõtmineLiikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. aprilliks 1999. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 9JõustumineKäesolev määrus jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 10AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 7. mai 1998Nõukogu nimeleesistujaM. Beckett[1] EÜT L 336, 23.12.1994, lk 156.[2] EÜT 66, 27.10.1960, lk 1339/60.[3] EÜT L 44, 22.2.1993, lk 1. Otsust on viimati muudetud otsusega 97/530/EÜ (EÜT L 216, 8.8.1997, lk 77).[4] EÜT L 254, 23.11.1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[5] EÜT L 254, 23.11.1970, lk 26. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[6] EÜT L 346, 17.12.1973, lk 1. Otsust on muudetud otsusega 76/641/EMÜ (EÜT L 223, 16.8.1976, lk 25).--------------------------------------------------LISAEKSPORDIKREDIIDIKINDLUSTUSE ÜHISED PÕHIMÕTTEDI PEATÜKK: KINDLUSTUSKATTE KOOSTISOSAD1. jagu: Üldpõhimõtted ja -mõisted1. Ühiste põhimõtete kehtivusalaa) Käesolevas lisas sätestatud ühiseid põhimõtteid kohaldatakse avalik-õigusliku või eraõigusliku ostjaga tarnijakrediidi tehingutele antava kindlustuskatte ning avalik-õigusliku või eraõigusliku laenuvõtjaga ostjakrediidi tehingutele antava kindlustuskatte suhtes.b) Ühiseid põhimõtteid kohaldatakse kõigi punktis 4 määratletud riskide kindlustuskatte suhtes. Kindlustusandja võib siiski igal üksikjuhul eraldi otsustada, et kindlustuskatte andmine piirdub üksnes teatavate riskidega.c) Kui vastavalt käesoleva lisa punktile 5 avalik-õiguslikuna käsitatav üksus tagab täielikult ja tingimusteta kõik eraõigusliku võlgniku kohustused, kohaldatakse avalik-õigusliku võlgniku puhul kehtivaid ühiseid põhimõtteid.Käesolevas lisas tähendab "võlgnik" punktis 1.a osutatud ostjat või laenuvõtjat või nende kindlustatud tehingu garanti.2. Tarnijakrediidi kirjeldusa) Tarnijakrediidiks nimetatakse ühe või enama tarnija ning ühe või enama ostja vahelist liikmesriikidest pärit kaupade ja/või teenuste eksporti käsitlevat ärilepingut, millega ostja kohustub maksma tarnijale, kasutades selleks sularaha või krediiditehingut.b) Tarnijakrediidi kindlustuskatet käsitlevaid sätteid kohaldatakse juhul, kui kindlustuskate antakse liikmesriigis vastavalt asutamislepingu artiklile 58 asutatud ettevõtetele.c) Kui ärilepingut rahastatakse ostjakrediidist või muude rahastamiskokkulepete alusel, järgitakse eksportijale ärilepingu alusel antava kindlustuskatte puhul tarnijakrediidi kindlustuskatte suhtes kehtivaid sätteid.3. Ostjakrediidi kirjeldusa) Ostjakrediidiks nimetatakse ühe või enama finantsasutuse ning ühe või enama laenuvõtja vahelist laenulepingut liikmesriikidest pärit kaupade ja/või teenuste eksporti käsitleva ärilepingu rahastamiseks, millega laenuasutus kohustub ostja/laenuvõtja nimel maksma tarnijale tehingu eest sularahas ning ostja/laenuvõtja maksab laenuasutusele krediiditehingut kasutades.b) Ostjakrediidi kindlustuskatet käsitlevaid sätteid kohaldatakse juhul, kui kindlustuskate antakse finantsasutustele olenemata nende registrisse kantud asukohast või registreerimiskohast, tingimusel et ostjakrediidiga kaasneb laenuvõtja tingimusteta kohustus maksta oma võlg tagasi rahastatava ärilepingu täitmisest olenemata.c) Ostjakrediidi kindlustuskatet käsitlevaid sätteid kohaldatakse kindlustuskatte suhtes, mis on finantsasutusele antud seoses vabalt kaubeldavate maksevahenditega, mida see finantsasutus nõuetekohaselt hoiab ja mida ostja vastavalt ärilepingu rahastamise kokkuleppele maksab.4. Kaasnevate riskide määratlusa) Eraõiguslike võlgnike kommertsrisk on määratletud punktides 14, 15 ja 16.b) Eraõiguslike võlgnike poliitiline risk on määratletud punktides 17–22 ning avalik-õiguslike võlgnike poliitiline risk punktides 15–22.c) Tootmisrisk on määratletud punktis 6.b.d) Krediidirisk on määratletud punktis 6.c.5. Võlgniku seisunda) Avalik-õigusliku võlgnikuna käsitatakse iga üksust, mis esindab mis tahes vormis avalikku võimu ning mida ei saa kohtulikul või halduslikul tasandil maksejõuetuks tunnistada. Selleks võib olla riiklik võlgnik, see tähendab üksus, kellel on riigi täielik usaldus ja tagatis, näiteks rahandusministeerium, keskpank või mõni teine avalik-õiguslik üksus, näiteks piirkondlik, munitsipaal- või riigi osalusega institutsioon, või muu avalik-õiguslik asutus.b) Võlgniku seisundi hindamisel võtab kindlustusandja arvesse:- võlgniku õiguslikku seisundit,- võlgniku vastu võetavate õiguslike meetmete tegelikku mõju,- võlgniku rahastamis- ja tuluallikaid; seejuures võetakse arvesse, et avalik võlgnik võib oma võlad tasuda, kasutades allikaid, mis ei ole seotud keskvalitsuse fondidega, näiteks kohalikest maksudest või avalike teenuste eest saadud tuludest,- asukohajärgse riigi valitsuse mõjutus- või kontrollivõimalusi võlgniku üle.c) Võlgnikku, keda ei saa eespool nimetatud kriteeriumide alusel pidada avalik-õiguslikuks võlgnikuks, käsitatakse põhimõtteliselt eraõigusliku võlgnikuna.2. jagu: Kindlustuskatte rakendamisala6. Kaetud riskida) Kaetud riskid on tootmis- või krediidiriskist tulenevad kahjuriskid.b) Tootmisriskist tuleneva kahju puhul saabub kindlustusjuhtum, kui kindlustusvõtja lepinguliste kohustuste täitmine või tellitud kaupade tootmine on peatatud kuueks järjestikuseks kuuks, tingimusel et selle peatamise otseseks ja ainsaks põhjuseks on üks või mitu punktides 14–22 loetletud ja kindlustusega kaetud kahju põhjust.c) Krediidiriskist tuleneva kahju puhul saabub kindlustusjuhtum, kui kindlustusvõtjale ei ole tehtud asjakohase äri- või laenulepingu alusel talle ettenähtud makset kolme kuu jooksul pärast maksetähtaega, tingimusel et selle maksmatajätmise otseseks ja ainsaks põhjuseks on üks või mitu punktides 14–22 loetletud ja kindlustusega kaetud kahju põhjust.d) Kui ostjakrediidiga seotud risk on tingimusteta tagatud, järgib kindlustusandja punktides 32 ja 33 ning punktis 47.a sätestatud põhimõtteid ja menetlusi.7. Kindlustuskatte ulatusa) Tootmisriski kindlustuskate hõlmab lepingu väärtuse piires kindlustusvõtja poolt lepinguliste kohustuste täitmisel või lepinguga ettenähtud kaupade tootmisel tehtud kulutusi, tingimusel et need tulenevad lepingu tegelikust täitmisest.Tootmisriski kindlustuskate ei hõlma:- kaupade ja/või teenustega seotud kulutusi, mille puhul krediidiriski kindlustuskate juba kehtib,- summasid, mida kindlustusvõtja on maksnud kindlustusega kaetud lepingu alusel väljastatud täitmisgarantii katkemise tõttu; see ei takista kindlustusandjal katta selliseid riske väljaspool käesoleva direktiivi reguleerimisala, ja- summasid, mis vastavad kindlustusvõtja poolt võlgnikule makstavatele trahvidele ja kahjutasudele.b) Krediidiriski kindlustuskate hõlmab ostja poolt vastavalt ärilepingule või laenuvõtja poolt vastavalt laenulepingule võlgnetavat summat (põhisumma ja intress), sealhulgas pärast maksetähtaega lisanduv intress (viiviseintress).Krediidiriski kindlustuskate ei hõlma summasid, mis vastavad kindlustusvõtja poolt võlgnikule makstavatele trahvidele ja kahjutasudele.8. Katteprotsenta) Katteprotsent ja kindlustusandjalt nõutava hüvitise maksimumsumma määramise alus sätestatakse täpselt kindlustusandja poolt välja antud krediidikindlustuspoliisis.b) Kui kindlustusandja annab katteprotsendi, mis on üle 95 %, järgib ta punktides 32 ja 33 ning punktis 47.a sätestatud põhimõtteid ja menetlusi.9. Kindlustamata protsendimäärIlma et see piiraks punkti 8.b kohaldamist, peab kindlustusvõtja ise vastutama kindlustamata protsendimäära eest. Kindlustusandja võib otsustada, et kindlustusvõtja ei pea sellise kindlustamata protsendimäära eest täielikult või osaliselt vastutama.10. Välisvaluutas tehtavate tehingute kindlustuskateKui tehingute eest tuleb maksta või neid rahastada ühes või mitmes välisvaluutas, võib kindlustuskatte anda ühes sellises välisvaluutas.11. VälishankedÜhest või mitmest liikmesriigist pärit isikutega sõlmitavad allhankelepingud on automaatselt hõlmatud kindlustuskattega vastavalt nõukogu 10. detsembri 1982. aasta otsusele 82/854/EMÜ eeskirjade kohta, mida kohaldatakse ekspordigarantiide ja ekspordi finantseerimise valdkonnas teistest liikmesriikidest või kolmandatest riikidest pärit isikutega sõlmitavate allhankelepingute suhtes. [1]12. Kindlustuskatte jõustumise kuupäeva) Ostjakrediidi kindlustuskate jõustub laenulepingu jõustumise kuupäeval, tingimusel et krediidikindlustuspoliisis ja laenulepingus sätestatud eeltingimused on täidetud.b) Tarnijakrediidi puhul jõustub tootmisriski kindlustuskate ärilepingu jõustumise kuupäeval, tingimusel et krediidikindlustuspoliisis ja ärilepingus sätestatud eeltingimused on täidetud.Krediidiriski kindlustuskate jõustub kuupäeval, mil kindlustusvõtja lepinguliste kohustuste täielik täitmine annab talle õiguse makse saamiseks, tingimusel et krediidikindlustuspoliisis ja ärilepingus sätestatud eeltingimused on täidetud. Krediidiriski kindlustuskate võib siiski jõustuda ka iga osalise tarne või lähetuse kuupäeval, tingimusel et kindlustusvõtjal on lepingu tingimuste kohaselt õigus kindlale ja lõplikule maksele, mille summa vastab tarnitud või lähetatud kaupade ja/või teenuste väärtusele.3. jagu: Kahju põhjused ja vastutusest vabastamine13. Kindlustusandja vastutusKindlustusandja vastutab juhul, kui kahju on otseselt ja eranditult põhjustatud ühest või mitmest kindlustuskattega kaetud punktides 14–22 nimetatud kahju põhjusest.14. MaksejõuetusEraõigusliku võlgniku või tema võimaliku garandi maksejõuetus de jure või de facto.15. Lepinguliste kohustuste täitmata jätmineLepinguliste kohustuste täitmata jätmine võlgniku või tema võimaliku garandi poolt.16. Omavoliline lepingu rikkumine või täitmisest keeldumineTarnijakrediidi korral ostja otsus katkestada või tühistada ärileping või keelduda kaupade ja/või teenuste vastuvõtmisest, ilma et tal oleks õigus seda teha.17. Kolmanda riigi otsusMuu riigi kui kindlustusandja või kindlustusvõtja riigi valitsuse meede või otsus, sealhulgas valitsuse sekkumiseks peetavad ametivõimude meetmed ja otsused, mis takistavad vastavalt laenu- või ärilepingu täitmist.18. MoratooriumÜldine moratoorium, mille kuulutab välja võlgniku riigi valitsus või sellise kolmanda riigi valitsus, mille kaudu tehakse laenu- või ärilepinguga seotud makseid.19. Rahasummade ülekandmise takistamine või sellega viivitaminePoliitilised sündmused, majandusraskused ning õigus- või haldusmeetmed väljaspool kindlustusandja riiki, mis takistavad laenu- või ärilepingu alusel makstavate summade ülekandmist või põhjustavad sellega viivitamist.20. Võlgniku riigi õigussättedVõlgniku riigis vastu võetud õigussätted, mille kohaselt võlgniku poolt kohalikus vääringus tehtud makseid käsitatakse võla kustutamisena, olenemata sellest, et need maksed ei kata vahetuskursside kõikumise tõttu äri- või laenulepingu valuutasse ümberarvestatuna enam summade ülekandmise päeval kehtivat võlasummat.21. Kindlustusandja või kindlustusvõtja riigi otsusKindlustusandja või kindlustusvõtja riigi valitsuse meede või otsus, sealhulgas Euroopa Ühenduse meetmed ja otsused, mis on seotud liikmesriigi ja kolmandate riikide vaheliste kaubandussuhetega, näiteks ekspordikeeluga, kui asjaomane valitsus ei kata seda mõju mõnel muul viisil.22. Vääramatu jõudVäljaspool kindlustusandja riiki esinev vääramatu jõud, nagu näiteks sõda, sealhulgas kodusõda, revolutsioon, mäss, rahvarahutused, keeristorm, üleujutus, maavärin, vulkaanipurse, hiidlaine ja tuumaavarii, kui nende mõju ei ole kaetud mõne muu kindlustusliigiga.23. Üldine vastutusest vabastamineKindlustusandjal peaks olema õigus keelduda vastutusest kahju korral, mis on otseselt või kaudselt seotud järgmisega:a) kindlustusvõtja või tema nimel tegutseva isiku tegevus või tegevusetus;b) kindlustusvõtja õigusi piiravad sätted, mis sisalduvad laenulepingus, ärilepingus või mõnes seonduvas dokumendis, sealhulgas asjaomaste garantii- või tagatiskokkulepetega seotud dokumendid;c) kindlustusvõtja ja võlgniku vahel pärast laenu- või ärilepingu sõlmimist tehtud kokkulepe, mis takistab võla maksmist või põhjustab sellega viivitamist;d) tarnijakrediidi puhul kohustuste täitmata jätmine allhankijate, lepinguosaliste või muude tarnijate poolt, kui seda ei ole põhjustanud punktides 17–22 loetletud kahju põhjustes kirjeldatud poliitilised sündmused.4. jagu: Kahju hüvitamine24. Ooteaega) Ooteaeg vastab perioodile, mis on ette nähtud kaetud riski materialiseerumiseks vastavalt punktidele 6.b ja 6.c.b) Ooteaega ei pea kohaldama:- kui eraõigusliku võlgniku maksmata jätmise põhjuseks on tema maksejõuetus de jure või de facto,- kahepoolse valitsustevahelise võla restruktureerimise lepingu puhul.25. Hüvitamine ja õiguste loovutaminea) Kindlustusvõtjal on õigus kahjude hüvitamisele pärast punktis 24 määratletud ooteaja lõppu, tingimusel et kindlustuse ja hüvitamisega seotud eeltingimused on täidetud, nõue on seaduslikult kehtiv ning kindlustusvõtja on pööranud riskijuhtimisele vajalikku tähelepanu.b) Kindlustusandjal on õigus loovutada laenu- või ärilepinguga kindlustusvõtjale antud õigused.26. Tagatud kohustusedKui võlgniku kohustused kindlustusvõtja ees on tagatud garantii või mõne muu tagatisega, peab kindlustusvõtja võtma kõik kindlustuspoliisis nõutud meetmed, et tagada garantii või mõne muu tagatise kehtivus ja sissenõutavus ning tagatise tegelik sissenõudmine.27. Hüvitise väljaarvutamineIlma et see piiraks punkti 31 sätete kohaldamist, ei maksa kindlustusandja hüvitise väljaarvutamisel kindlustusvõtjale summat, mis ületab tema tegeliku kogukahju suurust ja/või mis ületab summa, mida kindlustusvõtjal on tegelikult õigus laenuvõtjalt laenulepingu või ostjalt ärilepingu alusel saada.28. Hüvitise maksmineHüvitis makstakse viivitamata ning hiljemalt ühe kuu jooksul pärast ooteaja lõppu, tingimusel et kindlustusandjale on hüvitise nõude esitamisest viivitamata teatatud ning ta on saanud kogu vajaliku teabe, dokumendid ja tõendid, mis on vajalikud nõude seaduslikkuse õigeaegseks tõendamiseks.Tootmisriski kindlustuskattega seotud hüvitis makstakse ühe kuu jooksul pärast ooteaja lõppu või, vajaduse korral, pärast eksperdi aruande saamist või pärast seda, kui kindlustusvõtja ja kindlustusandja on kokku leppinud hüvitise suuruse, vastavalt sellele, milline neist tähtaegadest on hilisem.29. Hüvitise nõudega seotud vaidlusedKui kahju, mille eest kindlustusvõtja hüvitist taotleb, on seotud vaieldavate õigustega, võib kindlustusandja hüvitise maksmise edasi lükata, kuni laenu- või ärilepingus ettenähtud kohus või vahekohus lahendab selle vaidluse kindlustusvõtja kasuks.30. Kahepoolne valitsustevaheline võla restruktureerimise lepinga) Kui kindlustusega kaetud laenu- või ärilepingu kohta sõlmitakse kahepoolne valitsustevaheline võla restruktureerimise leping, järgib kindlustusvõtja nii selle laenu- või ärilepingu kindlustatud kui ka kindlustamata osade puhul restruktureerimislepingus sätestatud tingimusi. Kindlustusvõtja annab kindlustusandjale restruktureerimislepingu täitmisel vajalikku abi.b) Kui kindlustatud summa sisaldub kahepoolses valitsustevahelises võla restruktureerimise lepingus, võib kindlustusandja pärast kahepoolse lepingu jõustumist loobuda punktis 28 ettenähtud ühekuulisest perioodist.31. LisakuludKahju minimeerimiseks või vältimiseks võetavatest meetmetest tulenevad lisakulud kaetakse vastavalt krediidikindlustuspoliisis ettenähtud kindlustuskatte protsendile, kui kindlustusandja on need heaks kiitnud. Lisakulud hõlmavad kohtukulusid ja muid kahju minimeerimise või vältimisega seotud õiguskulusid, kuid ei hõlma nõude kehtivuse tõendamiseks tehtud kulutusi.Kui need kulud on siiski seotud summade või saabunud tähtajaga nõuetega, mille eest kindlustusandja ei ole kindlustuskatet andnud, lisatakse need proportsionaalselt kindlustatud või kindlustamata summadele või saabunud tähtajaga nõuetele.II PEATÜKK: KINDLUSTUSMAKSE32. Kindlustusmakse määramise üldpõhimõttedKindlustusmaksete osas taotletakse lähenemist. Sel eesmärgil peab ekspordikrediidi kindlustusmakse:- vastama kindlustusega kaetud riskile (riigirisk, avalik risk ja/või isiklik risk),- asjakohaselt kajastama määratud kindlustuskatte ulatust ja kvaliteeti,- katma piisavalt pikaajalisi tegevuskulusid ja kahju.33. Kindlustuskatte kvaliteetPunktis 32 nimetatud kindlustuskatte kvaliteedi määramisel võtab kindlustusandja asjakohasel viisil arvesse kindlustuskatte protsenti, selle tingimuslikkust ning muid kindlustuskatte kvaliteeti mõjutavaid asjaolusid.34. Riigiriski hindamineIga riigi või riikide kategooria puhul määratakse kindlustusmakse kindlaks asjakohase riigiriski hindamise alusel.35. Võlgniku krediidivõimeKindlustusmakse määramisel võtab kindlustusandja asjakohasel viisil arvesse võlgniku krediidivõimet ning tema seisundit vastavalt punktile 5.36. RiskiperioodKindlustusmakse arvutamisel võtab kindlustusandja arvesse kogu riskiperioodi ning maksegraafikut ja intressi.37. Garantiisummaa) Kindlustusmakse tasutakse garantiisummalt ja see põhineb võimaluse korral kindlustusmakse miinimummääral. Miinimummäärasid väljendatakse protsentides kontrollväärtusest, nii nagu oleks kindlustusmakse saadud täies ulatuses kindlustuslepingu sõlmimise või garantii andmise kuupäeval; krediidiriski puhul on selleks kontrollväärtuseks vähemalt laenu põhisumma või ärilepingu (re)finantseeritav summa ning tootmisriski puhul lepingu koguväärtus, millest on lahutatud sissemakse.b) Tootmisriski puhul võib garantiisummat vähendada maksimaalse prognoositava kahjuni.38. Kindlustusmaksete tasuminea) Kindlustusmakse kogusumma peab olema makstud krediidikindlustuspoliisi väljastamise või garantii andmise päevaks või äri- või laenulepingu täieliku jõustumise päevaks.b) Kindlustusmakse võib tasuda osamaksetena või koos intressimääraga, tingimusel et selle praegune netoväärtus vastab punktis 38.a osutatud kindlustusmakse summale.III PEATÜKK: RIIGIPÕHINE KATTEPOLIITIKA39. Riigipõhise kattepoliitika määratleminea) Kindlustusandja määratleb oma suurust ja struktuurilisi majanduslikke piiranguid arvesse võttes oma riigipõhise kattepoliitika, lähtudes riigiriski hindamisest, igale riigile antud garantiide kogumahust ning riigiriskiportfelli koosseisust.b) Riigipõhise kattepoliitika määramisel võtab kindlustusandja arvesse iga võlgnikust riigi liigitust.c) Kindlustusandja võib siiski riigi liigitusest olenemata lõpetada teatava riigiga seotud äritegevuse kindlustamise või seda kindlustamist piirata.40. Väljastatud garantii kogumahu määratlemineVäljastatud garantii kogumaht määratakse kindlaks kindlustuskatte protsendi piires keskmise tähtajaga ja pikaajaliste äritehingute summa alusel vastavalt direktiivi artiklile 1.41. Riigiriska) Väikseima riskiga riikide osas ei saa kindlustusandja oma kattepoliitikale põhimõtteliselt piiranguid kehtestada.b) Teiste riikide puhul võib kindlustusandja kehtestada kattepoliitikale piiranguid.c) Kindlustusandja, kes põhimõtteliselt ei anna kindlustuskatet riigile või teatavale riikide rühmale, võib siiski erandlikult anda kindlustuskatte teatavatele tehingutele kahepoolsest poliitikast või riiklikest huvidest tulenevatel põhjustel või juhul, kui kõnesolevaks tehinguks on olemas piisav hulk vabalt konverteeritavat välisvaluutat.d) Eespool punktis b osutatud riikide puhul võib kindlustusandja määrata riskipiirangud kumulatiivselt või alternatiivselt, näiteks:- kõnesoleva riigi väljastatud garantiide kogumahule,- pakutava kindlustuskatte koguväärtusele,- uute kindlustuskattega lepingute väärtusele,- ühe tehingu kohta antava kindlustuskatte maksimumsummale.Kindlustusandja võib suurendada ka kehtivat kindlustusmakset.Teatava riigi riskipiirangust väiksemate summade puhul ei kehtestata kattepoliitikale piiranguid.42. Riigipõhise kindlustuskatte eritingimusedKindlustusandja võib igal juhul riigi liigitusest olenemata kohaldada teatava riigi suhtes süstemaatiliselt teatavaid kindlustuskatete tingimusi, näiteks:- kõnesoleva riigi keskpanga või rahandusministeeriumi väljastatud makse- ja/või üleandmisgarantii,- tühistamatu akreditiiv või pangagarantii,- ooteaja pikendamine,- kindlustuskatte protsendi vähendamine,- teatavate tegevusalade või projektiliikide kindlustuskatte vähendamine.IV PEATÜKK: TEATAMISMENETLUSED43. Teatamismenetluste kohaldamisalaa) Kindlustusandjad kohaldavad I, II ja III peatükis sätestatud ühiste põhimõtete suhtes järgmisi menetlusi.b) Need menetlused täiendavad nõukogu 13. detsembri 1973. aasta otsusega 73/391/EMÜ (nõustamis- ja teavitamiskorra kohta krediidikindlustuse, krediidigarantii ja finantskrediidi valdkonnas) [2] kehtestatud menetlusi.44. Teatamismenetluste liigidKomisjonile ja teistele kindlustusandjatele teatamise menetlusi on nelja liiki:- iga-aastane teatis informatsiooni edastamiseks,- teatis otsuse tegemiseks,- eelteatis informatsiooni edastamiseks, ja- järelteatis informatsiooni edastamiseks.Esitatud andmeid ei avaldata kolmandatele isikutele.45. Iga-aastane teatis informatsiooni edastamiseksa) Kindlustusandja esitab iga aasta lõpus, kuid hiljemalt järgmise aasta 30. aprilliks teistele kindlustusandjatele ja komisjonile tagasiulatuva aruande oma eelmise aasta tegevuse kohta. See aruanne hõlmab kõiki võlgnikest riike ja sisaldab iga riigi kohta järgmisi andmeid:- kindlustusandja pakutava kindlustuskatte kogusumma,- väljaantud garantii kogumaht, nagu on määratletud punktis 40,- saadud kindlustusmaksed,- sissenõutud summad, ja- makstud hüvitiste summa.b) Kindlustusandja esitab iga aasta alguses, kuid hiljemalt 31. jaanuariks teistele kindlustusandjatele ja komisjonile aruande oma järgmiseks aastaks kavandatud või järgmisel aastal teostatava kattepoliitika kohta, sealhulgas kindlustuspiirangute liigid ja määrad ning tingimused, mida ta kavatseb kindlustuskatte suhtes süstemaatiliselt kohaldada.46. Teatis otsuse tegemiseksa) Ühenduse eksportijate või pankade konkureerivate pakkumiste korral vastab asjaomane kindlustusandja kohe kõigi teiste asjaomaste kindlustusandjate poolt informatsiooni saamiseks esitatud taotlustele kõnesoleva tehinguga seotud võlgniku seisundi kohta, nagu on määratletud punktis 5.b) Kui võlgniku seisundi suhtes tekib lahkarvamusi, teevad asjaomased kindlustusandjad informatsiooni kättesaadavaks teistele kindlustusandjatele, et jõuda võlgniku seisundi osas ühisarvamusele.c) Kui kindlustusandjad ei jõua võlgniku seisundi osas ühisarvamusele kümne tööpäeva jooksul alates infotaotluse esitamisest, esitavad asjaomased kindlustusandjad selle küsimuse koos asjakohase informatsiooniga komisjonile, kes teeb otsuse käesoleva direktiivi artiklis 4 sätestatud korras.47. Eelteatis informatsiooni edastamiseksa) Kindlustusandja, kes kavatseb teha erandeid käesoleva lisa sätetest ning kehtestada teatava tehingu või teatava tehinguterühma või teatava sektori või sektorite või teatava riigi või riikide suhtes või üldiselt soodsamad kindlustuskatte tingimused, teatab sellest teistele kindlustusandjatele ja komisjonile vähemalt seitse päeva enne tema otsuse jõustumist ning esitab erandi tegemise põhjused, milleks võib olla näiteks vajadus kohaneda rahvusvahelise konkurentsiga, ja kehtestatava kindlustusmakse määra.b) Kindlustusandja, kes kavatseb kehtestada madalama kindlustusmakse, kui on sätestatud tema iga-aastases teatises vastavalt punktile 45.b, teatab sellest teistele kindlustusandjatele ja komisjonile vähemalt seitse päeva enne tema otsuse jõustumist.c) Kindlustusandja, kes kavatseb pärast teise kindlustusandja teatist vastavalt punktile a või b kehtestada veel soodsamad tingimused kui see teataja, teatab sellest teistele kindlustusandjatele ja komisjonile vähemalt seitse päeva enne tema otsuse jõustumist ning esitab kindlustusmakse määra, mille ta kavatseb kehtestada.d) Kindlustusandja, kes kavatseb vastavalt punktile 41.c anda kindlustuskatte tehingutele, millega seotud võlgnikud on pärit riigist, millele ta tavaliselt kindlustuskatet ei anna, teatab sellest teistele kindlustusandjatele ja komisjonile vähemalt seitse päeva enne tema otsuse jõustumist ning esitab kindlustusmakse määra, mille ta kavatseb kehtestada.48. Järelteatis informatsiooni edastamiseksa) Kindlustusandja, kes otsustab teha erandeid käesoleva lisa sätetest ning kehtestada teatava tehingu või teatava tehinguterühma või teatava sektori või sektorite või teatava riigi või riikide suhtes või üldiselt vähemsoodsad kindlustuskatte tingimused, peab hiljemalt 31. jaanuariks esitama teistele kindlustusandjatele ja komisjonile teatise eelmise kalendriaasta kohta.b) Kindlustusandja, kes otsustab kohandada üht või mitut valdkonda riigipõhises kattepoliitikas, mis on esitatud tema iga-aastases teatises vastavalt punktile 45.b, teatab sellest kohe teistele kindlustusandjatele ja komisjonile.c) Kui kindlustusandja otsustab pärast teatamist vastavalt punktidele 47.a ja/või 47.b pakkuda samu tingimusi nagu teatise esitanud kindlustusandja, teatab ta sellest kohe teistele kindlustusandjatele ja komisjonile.d) Iga kindlustusandja vastab kohe üksikasjalikult teiste kindlustusandjate või komisjoni poolt palutud selgitustele ja küsimustele oma tegevuse kohta.49. Elektronposti kasutamineKõik teatised edastatakse tavaliselt elektronposti teel või vajaduse korral teisi asjakohaseid kirjaliku elekterside vahendeid kasutades.[1] EÜT L 357. 18.12.1982, lk 20.[2] EÜT L 346, 17.12.1973, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv, 3. juuli 1984, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 70/157/EMÜ mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31984L0372

Euroopa Liidu Teataja L 196 , 26/07/1984 Lk 0047 - 0049 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 4 Lk 0205  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 16 Lk 0032  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 4 Lk 0205  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 16 Lk 0032

		Komisjoni direktiiv,3. juuli 1984,millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 70/157/EMÜ mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(84/372/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud direktiiviga 80/1267/EMÜ, [2] eriti selle artiklit 11,võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/157/EMÜ mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [3] viimati muudetud direktiiviga 81/334/EMÜ, [4] eriti selle artiklit 3,ning arvestades, et:tänu selles valdkonnas omandatud kogemustele ja praegust tehnika taset silmas pidades on nüüd saanud võimalikuks muuta teatud tüüpi sõidukite müra mõõtmise meetodiga seotud teatavaid nõudeid, viimaks need vastavusse tegelike töötamistingimustega; kõnealuste sõidukite all mõeldakse kõrgtehnoloogilisi sõidukeid ning käsilülitusvõimalusega automaatkäigukastiga varustatud sõidukeid;eelkõige on kõnealust tüüpi kõrgtehnoloogilise sõiduki oluliseks tunnuseks asjaolu, et selle ehitamisel on kasutatud uusimat tehnoloogiat, mille rakendamine tavaliselt eelneb hilisema seeriatoodangu puhul kasutatavatele meetoditele, ning selle aktiivse ja passiivse turvalisuse, õhusaaste, müra ja kütusekuluga seotud osad ja tehnilised näitajad on optimeeritud; hetkel kasutatav lubatud mürataseme määramise meetod, mille eesmärgiks on hinnata linnaliikluse tingimustes töötavate sõidukite mürataset, ei vasta viimaste katsete kohaselt kõrgtehnoloogiliste sõidukite tööomaduste osas nende tegelikele linnaliikluses kasutamise tingimustele; selle ebasoodsa olukorra vältimiseks ja kõnealuse sõidukitüübi tekitatava müra täpsema hindamise võimaldamiseks vajalikud muudatused on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjon oma hiljuti muudetud eeskirjaga nr 51 juba vastu võtnud;käesoleva direktiivi sätted on kooskõlas mootorsõidukikaubanduses tehniliste tõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arenguga kohandamise komitee seisukohaga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse viimati direktiiviga 81/334/EMÜ muudetud direktiivi 70/157/EMÜ I lisa vastavalt käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 21. Alates 1. oktoobrist 1984 ei tohi liikmesriigid lubatud mürataseme või heitgaasisüsteemiga seotud põhjustel:- keelduda mootorsõiduki tüübile EMÜ tüübikinnituse andmisest, direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes nimetatud dokumendi väljastamisest ega siseriikliku tüübikinnituse andmisest ega- keelata sõidukite kasutuselevõtmist,kui kõnealuse sõidukitüübi või kõnealuste sõidukite müratase ja heitgaasisüsteem vastavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ sätetele.2. Alates 1. oktoobrist 1985:- ei anna liikmesriigid enam välja direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes nimetatud dokumenti mootorsõiduki tüübile, mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ sätetele,- võivad liikmesriigid keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisest mootorsõiduki tüübile, mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ sätetele.3. Liikmesriigid võivad alates 1. oktoobrist 1986 keelata selliste sõidukite kasutuselevõtmise, mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ sätetele.Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 1. oktoobrit 1984. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 3. juuli 1984Komisjoni nimelkomisjoni liigeKarl-Heinz narjes[1] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[2] EÜT L 375, 31.12.1980, lk 34.[3] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 16.[4] EÜT L 131, 18.5.1981, lk 6.--------------------------------------------------LISADirektiivi 70/157/EMÜ I lisa muudatusedPunkt 5.2.2.4.3.2 asendatakse järgmisega:"5.2.2.4.3.2. LähenemiskiirusSõiduk peab lähenema joonele AA’ ühtlase kiirusega, mis vastab järgmisest kahest kiirusest madalamale:- kiirus, mis vastab mootori pöörlemiskiirusele, mis võrdub kolmveerandiga mootori nimivõimsuse saavutamiseks vajalikust pöörlemiskiirusest S,- 50 km/h.Siiski võib tootja juhul, kui enama kui kahe eraldi ülekandearvuga automaatkäigukasti sisaldavate sõidukite puhul toimub katse ajal lülitumine esimesele käigule, valida ühe järgmistest katsemeetoditest:- sõiduki kiirust V suurendatakse sellise madalamale käigule lülitumise vältimiseks maksimaalselt 60 kilomeetrini tunnis või- kiirust V hoitakse tasemel 50 km/h ning mootori kütusetoide on piiratud 95 protsendiga täiskoormuse puhul vajalikust toitest. See tingimus loetakse täidetuks, kui:- ottomootori puhul on seguklapi avanemisnurk 90 % ja- diiselmootori puhul on pritsepumba keskvarva liikumine piiratud 90 protsendiga selle liikumisulatusest.Kui sõiduk on varustatud automaatkäigukastiga, millel puudub käsilülitusvõimalus, tuleb sõidukit katsetada erinevatel lähenemiskiirustel, nimelt 30, 40 ja 50 km/h või kolmveerandil maksimaalsest maanteesõidu kiirusest, kui see väärtus on väiksem. Katsetulemuseks on tulemus, mis saadakse maksimaalsele müratasemele vastaval kiirusel."Punkt 5.2.2.4.3.3.1.1 asendatakse järgmisega:"5.2.2.4.3.3.1.1. Kuni nelja edasikäigu ülekandearvuga käsilülituskäigukasti sisaldavate M1- ja N1-kategooria sõidukite katsetamisel tuleb kasutada teist käiku.Kõnealustesse kategooriatesse kuuluvate, enam kui nelja edasikäigu ülekandearvuga käsilülituskäigukasti sisaldavate sõidukite katsetamisel tuleb kasutada kordamööda teist ja kolmandat käiku. Arvesse tuleb võtta ainult neid ülekandearve, mis on ette nähtud tavakasutamiseks maanteel. Tuleb välja arvutada kummalgi juhul registreeritud müratasemete aritmeetiline keskmine.Selliste M1-kategooria sõidukite katsetamisel, millel on enam kui neli edasikäiku ja mille mootori maksimumvõimsus on suurem kui 140 kW ning mille lubatud maksimumvõimsuse/täismassi suhe ületab 75 kW/t, võib siiski kasutada ainult kolmandat käiku tingimusel, et sõiduki tagaosa ületab kolmandal käigul joone BB’ suuremal kiirusel kui 61 km/h."Punkt 5.2.2.4.3.3.2 asendatakse järgmisega:"5.2.2.4.3.3.2. Käsilülitusvõimalusega automaatkäigukast.Katse teostamisel seatakse käiguvalija tootja poolt "tavasõidu" puhul soovitatud asendisse."--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2009/83/EÜ, 27. juuli 2009 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/48/EÜ teatavaid lisasid seoses riskijuhtimist käsitlevate tehniliste sätetega (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               28.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 196/14

      KOMISJONI DIREKTIIV 2009/83/EÜ,
   27. juuli 2009,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/48/EÜ teatavaid lisasid seoses riskijuhtimist käsitlevate tehniliste sätetega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta, (1) eriti selle artikli 150 lõike 1 punkti l,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivi 2006/48/EÜ ühtse rakendamise ja kohaldamise tagamiseks kogu ELis moodustasid komisjon ja Euroopa pangandusinspektorite komitee 2006. aastal töörühma (kapitalinõuete direktiivi ülevõtmise rühm), mille ülesanne on arutada ja lahendada kõnealuse direktiivi rakendamise ja kohaldamisega seotud küsimusi. Kapitalinõuete direktiivi ülevõtmise rühma arvates tuleb direktiivi 2006/28/EÜ V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII lisas esitatud teatavaid tehnilisi sätteid veelgi täpsustada, et tagada ühtlustatud kohaldamine. Lisaks ei ole teatavad sätted vastavuses krediidiasutuste riskijuhtimise heade tavadega. Seepärast on asjakohane kõnealuseid sätteid kohandada.

               (2)

               Siseturu saavutamise huvides tuleks täpsustada viise, kuidas krediidiasutused saavad tõendada, et on toimunud oluline riski ülekandmine bilansist. Samuti on asjakohane suurendada likviidsuse tagamise tehingute ümberhindamistegureid, mille krediidiasutused on andnud bilansivälistele vahenditele.

               (3)

               Seepärast tuleks direktiivi 2006/48/EÜ vastavalt muuta.

               (4)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas Euroopa panganduskomitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2006/48/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               V lisas asendatakse punkt 8 järgmisega:

                           „8.

                           Riske, mis tulenevad väärtpaberistamise tehingutest, mille puhul krediidiasutus on investor, laenude algne väljastaja või tehingu korraldaja, hinnatakse ja käsitletakse asjakohaste eeskirjade ja menetluste kohaselt. Kõnealuste eeskirjade ja menetlustega tagatakse eelkõige see, et tehingu majanduslik sisu oleks täielikult kajastatud riski hindamise ja juhtimise otsustes.”

               2)

               VI lisa 1. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punktis 29 asendatakse sissejuhatav lause järgmisega:

                                       „29.

                                       Asutustele esitatavatele nõuetele, mille järelejäänud tähtaeg on üle kolme kuu ja mille kohta on olemas määratud reitinguagentuuri antud hinnang, määratakse riskikaal kooskõlas tabeliga 4 vastavalt krediidikvaliteedi hindamisskaala kuuele astmele, mille pädevad ametiasutused on aktsepteeritud reitinguagentuuri antud krediidihinnangutele määranud.”;

                           b)

                           punktis 31 asendatakse sissejuhatav lause järgmisega:

                                       „31.

                                       Asutustele esitatavatele nõuetele, mille järelejäänud tähtaeg on kuni kolm kuud ja mille kohta on olemas määratud reitinguagentuuri antud hinnang, määratakse riskikaal kooskõlas tabeliga 5 vastavalt krediidikvaliteedi hindamisskaala kuuele astmele, mille pädevad ametiasutused on aktsepteeritud reitinguagentuuri antud krediidihinnangutele määranud.”;

                           c)

                           alapealkiri 14 asendatakse järgmisega:

                           d)

                           punktis 73 asendatakse sissejuhatav lause järgmisega:

                                       „73.

                                       Asutustega seotud riskipositsioonidele, mille puhul kohaldatakse punkte 29–32, või selliste äriühingutega seotud riskipositsioonidele, mille kohta on olemas määratud reitinguagentuuri antud lühiajaline krediidihinnang, määratakse riskikaal kooskõlas tabeliga 7 vastavalt krediidikvaliteedi hindamisskaala kuuele astmele, mille pädevad ametiasutused on aktsepteeritud reitinguagentuuride antud krediidihinnangutele määranud.”;

                           e)

                           lisatakse punkt 90:

                                       „90.

                                       Liisingu puhul on riskipositsiooni väärtus diskonteeritud minimaalsed liisingmaksed. Minimaalsed liisingmaksed on liisinguperioodi jooksul tehtud maksed, mida liisinguvõtjalt nõutakse või mida saab temalt nõuda ning mis tahes soodne ostuvõimalus (st võimalus, mille kasutamine on piisavalt kindel). Minimaalsete liisingmaksete hulka arvatakse ka kogu garanteeritud jääkväärtus, mis vastab VIII lisa 1. osa punktides 26, 27 ja 28 esitatud tingimustele sobivate krediidiriski kaitse andjate kohta ning VIII lisa 2. osa punktides 14–19 esitatud muude garantiiliikide tunnustamiseks esitatud miinimumtingimustele. Kõnealused riskipositsioonid määratakse asjakohastesse riskiklassidesse vastavalt artiklile 79. Kui riskipositsiooni väärtus on liisitud varade jääkväärtus, arvutatakse riskiga kaalutud varad järgnevalt: 1/t * 100 % * riskipositsiooni väärtus, kus t on suurem kui 1 ja järelejäänud liisingu täisaastatele lähim arv.”

               3)

               VII lisa 1. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt 25 asendatakse järgmisega:

                                       „25.

                                       Riskiga kaalutud varad on krediidiasutuse omakapitali investeeringust tulenev potentsiaalne kahju, mis saadakse 99 protsentiiliga sisese riskiväärtuse mudeli kasutamisest kvartaalse tulukuse ja sellele sobiva riskivaba määra vahe ühepoolse usaldusvahemiku juures ning mis arvutatakse pikaajalisele valimile, ning saadud summa korrutatakse 12,5ga. Riskiga kaalutud varad investeeringute portfelli tasandil ei või olla väiksemad minimaalsete riskiga kaalutud varade (mida nõutakse PD/LGD meetodiga) ja oodatava kahju summast, mis on korrutatud 12,5ga ning arvutatud 2. osa punktis 24 osutatud maksejõuetuse tõenäosuse väärtuste ja 2. osa punktides 25 ja 26 osutatud vastavate LGD väärtuste põhjal.”;

                           b)

                           punkt 27 asendatakse järgmisega:

                                       „27.

                                       Riskiga kaalutavad varad arvutatakse vastavalt järgmisele valemile:

                                                   Riskiga kaalutud varad = 100 % * riskipositsiooni väärtus,

                                                   välja arvatud juhul, kui riskipositsiooni väärtus on liisitud varade jääkväärtus; siis arvutatakse see järgnevalt:

                                                               1/t * 100 % * riskipositsiooni väärtus,

                                                               kus t on suurem kui 1 ja järelejäänud liisingu täisaastatele lähim arv.”

               4)

               VII lisa 2. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkti 13 alapunkt c asendatakse järgmisega:

                                       „c)

                                       Täielikult või peaaegu täielikult tagatud tuletisinstrumentidega (loetletud IV lisas) tehingutest ning täielikult või peaaegu täielikult tagatud väärtpaberitega tagatud tehingutest tulenevate riskipositsioonide puhul, mis kuuluvad tasaarvelduse raamlepingu kohaldamisalasse, on M tehingute kaalutud keskmine järelejäänud tähtpäev, kus M on vähemalt 10 päeva. Repotehingute või väärtpaberite või kaupade laenuks andmise või võtmise tehingute puhul, mis kuuluvad tasaarvelduse raamlepingu kohaldamisalasse, on M tehingute kaalutud keskmine järelejäänud tähtpäev, kus M on vähemalt viis päeva. Tähtpäeva kaalumiseks kasutatakse iga tehingu nominaalväärtust.”;

                           b)

                           punktis 14 asendatakse sissejuhatav lause järgmisega:

                                       „14.

                                       Olenemata punkti 13 alapunktidest a, b, c, d ja e on M vähemalt üks päev järgmistel juhtudel:”.

               5)

               VII lisa 4. osa punkt 96 asendatakse järgmisega:

                           „96.

                           Punktides 97–104 esitatud tingimusi ei kohaldata asutuste, keskvalitsuste, keskpankade ja VIII lisa 1. osa punkti 26 alapunktis g sätestatud nõuetele vastavate äriüksuste antud garantiide suhtes, kui krediidiasutus on saanud kinnituse artiklites 78–83 sätestatud eeskirjade kohaldamiseks sellistele üksustele esitatavate nõuete suhtes. Sel juhul kohaldatakse artiklites 90–93 sätestatud tingimusi.”

               6)

               VIII lisa 1. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkti 9 lisatakse järgmine lõik:
                           „Kui investeerimisfond ei piirdu investeerimisega instrumentidesse, mida peetakse aktsepteeritavaks punktide 7 ja 8 alusel, võib fondi osakud aktsepteeritavaks tunnistada aktsepteeritud varade väärtuse tagatisel eeldusel, et investeerimisfond on investeerinud mitteaktsepteeritavatesse varadesse volitustele vastava piirmäära ulatuses. Juhul kui mitteaktsepteeritavatel varadel võib olla negatiivne väärtus omandilisest kuuluvusest tulenevate kohustuste või tingimuslike kohustuste tõttu, arvutab krediidiasutus mitteaktsepteeritavate varade koguväärtuse ja vähendab aktsepteeritavate varade väärtust mitteaktsepteeritavate varade väärtuse võrra, kui viimane on kokkuvõttes negatiivne.”;

                           b)

                           punkti 11 lisatakse järgmine lõik:
                           „Kui investeerimisfond ei piirdu investeerimisega instrumentidesse, mida peetakse aktsepteeritavateks punktide 7 ja 8 alusel, ning instrumentidesse, mis on loetletud käesoleva punkti alapunktis a, võib fondi osakud aktsepteeritavaks tunnistada aktsepteeritud varade väärtuse tagatisel eeldusel, et investeerimisfond on investeerinud mitteaktsepteeritavatesse varadesse volitustele vastava piirmäära ulatuses. Juhul kui mitteaktsepteeritavatel varadel võib olla negatiivne väärtus omandilisest kuuluvusest tulenevate kohustuste või tingimuslike kohustuste tõttu, arvutab krediidiasutus mitteaktsepteeritavate varade koguväärtuse ja vähendab aktsepteeritavate varade väärtust mitteaktsepteeritavate varade väärtuse võrra, kui viimane on kokkuvõttes negatiivne.”

               7)

               VIII lisa 2. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt 13 asendatakse järgmisega:

                                       „13.

                                       Selleks, et krediidiasutusele panditud elukindlustuspoliis oleks aktsepteeritav, peavad olema täidetud kõik järgnevad tingimused:

                                                   a)

                                                   elukindlustuspoliis on otseselt panditud või loovutatud laenu andvale krediidiasutusele;

                                                   b)

                                                   elukindlustust andvat äriühingut on teavitatud pantimisest või loovutamisest ja selle tulemusel ei või ta maksta lepingujärgseid summasid ilma laenu andva krediidiasutuse nõusolekuta;

                                                   c)

                                                   laenu andval krediidiasutusel on õigus poliis tühistada ja nõuda tagasiostuväärtus laenuvõtja maksejõuetuse ilmnemisel sisse;

                                                   d)

                                                   laenu andvat krediidiasutust teavitatakse sellest, kui kindlustusvõtja jätab tegemata poliisi alusel tasumisele kuuluva makse;

                                                   e)

                                                   krediidiriski kaitse on antud laenu tähtajaks. Kui see ei ole võimalik põhjusel, et kindlustussuhe lõpeb varem kui laenusuhe, peab krediidiasutus tagama, et kindlustuslepingust tulenev summa jääb krediidiasutuse jaoks tagatiseks kuni krediidilepingu kestuse lõpuni;

                                                   f)

                                                   pant või loovutamine on juriidiliselt kehtiv ja täitmisele pööratav kõikides krediidilepingu sõlmimise ajal asjaomastes jurisdiktsioonides;

                                                   g)

                                                   tagasiostuväärtuse on määratlenud elukindlustust andev äriühing ning seda ei tohi vähendada;

                                                   h)

                                                   tagasiostuväärtus makstakse taotluse korral õigeaegselt;

                                                   i)

                                                   tagasiostuväärtust ei saa nõuda krediidiasutuse nõusolekuta;

                                                   j)

                                                   elukindlustust andva äriühingu suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2002/83/EÜ ja 2001/17/EÜ (2) või järelevalvet kolmanda riigi pädeva ametiasutuse poolt, kes kohaldab ühenduses kohaldatava korraga vähemalt samaväärset järelevalve- ja regulatiivset korda.

                           b)

                           punktis 16 asendatakse sissejuhatav lause järgmisega:

                                       „16.

                                       Kui riskipositsioon on kaetud garantiiga, milleks on edasigarantii keskvalitsuse, keskpanga, piirkondliku omavalitsuse, kohaliku ametiasutuse või avaliku sektori asutuse poolt, kellele esitatavaid nõudeid käsitletakse artiklite 78–83 alusel nõuetena sellele keskvalitsusele, kelle jurisdiktsioonis nad asuvad, või milleks on edasigarantii mitmepoolsete arengupankade või rahvusvaheliste organisatsioonide poolt, kellele esitatavatele nõuetele määratakse artiklite 78–83 alusel või vastavalt nimetatud artiklitele 0 % riskikaal, või milleks on edasigarantii avaliku sektori asutuse poolt, kellele esitatavaid nõudeid käsitletakse artiklite 78–83 alusel nõuetena krediidiasutustele, võib riskipositsiooni käsitleda kõnealuse üksuse antud garantiiga kaetuna, kui täidetud on järgmised tingimused:”.

               8)

               VIII lisa 3. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt 24 asendatakse järgmisega:

                                       „24.

                                       Finantstagatise hindamise lihtsustatud meetodit kasutatakse ainult siis, kui riskiga kaalutud varasid arvutatakse vastavalt artiklitele 78–83. Krediidiasutus ei kasuta korraga finantstagatise hindamise üld- ja lihtsustatud meetodit, välja arvatud artikli 85 lõike 1 ja artikli 89 lõike 1 kohaldamisel. Krediidiasutused peavad pädevatele ametiasutustele tõendama, et seda mõlema meetodi erandlikku kohaldamist ei kasutata valikuliselt miinimumkapitali nõuete vähendamiseks ja see ei too kaasa regulatiivset arbitraaži.”;

                           b)

                           punkt 26 asendatakse järgmisega:

                                       „26.

                                       Riskikaal, mis määrataks vastavalt artiklitele 78–83, kui laenuandjal oleks tagatisinstrumendiga seoses otsene riskile avatud positsioon, määratakse riskipositsiooni väärtuste selliste osade suhtes, mis on tagatud tunnustatud tagatisega turuväärtuses. Sel eesmärgil on II lisas loetletud bilansivälise positsiooni väärtus 100 % selle väärtusest, mitte artikli 78 lõikes 1 osutatud riskipositsiooni väärtus. Tagatud osa riskikaal peab olema vähemalt 20 %, välja arvatud punktides 27–29 sätestatud juhtumid. Riskipositsiooni ülejäänud osale määratakse riskikaal, mis määrataks vastaspoolega seotud tagamata riskipositsiooni suhtes vastavalt artiklitele 78–83.”;

                           c)

                           punktis 33 asendatakse muutuja „E” mõiste järgmisega:
                           „E on riskipositsiooni väärtus, mis juhul, kui riskipositsioon ei oleks tagatud, määrataks kas artiklite 78–83 või artiklite 84–89 alusel. Sel eesmärgil on krediidiasutuste puhul, kes arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt artiklitele 78–83, II lisas esitatud bilansivälise positsiooni väärtus 100 % selle väärtusest, mitte artikli 78 lõikes 1 osutatud riskipositsiooni väärtus, ning krediidiasutuste puhul, kes arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt artiklitele 84–89, arvutatakse VII lisa 3. osa punktides 9–11 loetletud positsioonide väärtus ümberhindamisteguriga 100 %, mitte nimetatud punktides esitatud ümberhindamistegurite või protsentidega.”;

                           d)

                           punkti 69 lisatakse järgmine lause:
                           „Sel eesmärgil arvutatakse VII lisa 3. osa punktides 9, 10 ja 11 esitatud positsioonide väärtus kasutades ümberhindamistegurit või 100 %, mitte kõnealustes punktides esitatud ümberhindamistegurit või protsenti.”;

                           e)

                           punkt 75 asendatakse järgmisega:

                                       „75.

                                       Kui liikmesriigi pädevad ametiasutused kasutavad punktis 73 sätestatud võimalust, võivad teise liikmesriigi pädevad ametiasutused lubada oma krediidiasutustel määrata riskikaalusid, mis on lubatud punktis 73 sätestatud käsitlusega nendele riskipositsioonidele, mis on tagatud elamukinnisvaraga või kommertskinnisvaraga, mis asub esimese liikmesriigi territooriumil, samadel tingimustel kui need, mida kohaldatakse esimeses liikmesriigis.”;

                           f)

                           punkt 80 asendatakse järgmisega:

                                       „80.

                                       Kui on täidetud 2. osa punktis 13 sätestatud tingimused, on 1. osa punkti 24 kohaldamisalasse jääva krediidiriski kaitse praeguse tagasiostuväärtusega tagatud riskipositsiooni osaks üks järgmistest:

                                                   a)

                                                   kui riskipositsiooni suhtes kohaldatakse artikleid 78–83, kohaldatakse punktis 80a sätestatud riskikaalusid;

                                                   b)

                                                   kui riskipositsiooni suhtes kohaldatakse artikleid 84–89, kuid mitte krediidiasutuse maksejõuetusest tingitud kahju sisehinnanguid, määratakse 40 % maksejõuetusest tingitud kahju.

                                             Vääringute erinevuse puhul vähendatakse praegust tagasiostuväärtust kooskõlas punktiga 84, kusjuures krediidiriski kaitse väärtus on elukindlustuspoliisi praegune tagasiostuväärtus.”;

                           g)

                           pärast punkti 80 lisatakse järgmine uus punkt 80a:

                                       „80a.

                                       Punkti 80 alapunkti a kohaldamisel määratakse järgmised riskikaalud vastavalt elukindlustust andva äriühingu esitatud kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele määratud riskikaalule:

                                                   a)

                                                   20 % riskikaal, kui elukindlustust andva äriühingu esitatud kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud 20 % riskikaal;

                                                   b)

                                                   35 % riskikaal, kui elukindlustust andva äriühingu esitatud kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud 50 % riskikaal;

                                                   c)

                                                   70 % riskikaal, kui elukindlustust andva äriühingu esitatud kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud 100 % riskikaal;

                                                   d)

                                                   150 % riskikaal, kui elukindlustust andva äriühingu esitatud kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata nõuetele on määratud 150 % riskikaal.”;

                           h)

                           punkt 87 asendatakse järgmisega:

                                       „87.

                                       Artikli 80 kohaldamisel on g riskikaal, mis määratakse riskipositsioonile, mille väärtus (E) on täielikult tagatud kaudse krediidiriski kaitsega (GA), kus:

                                                   E on riskipositsiooni väärtus vastavalt artiklile 78. Sel eesmärgil on II lisas loetletud bilansivälise positsiooni väärtus 100 % selle väärtusest, mitte artikli 78 lõikes 1 määratletud riskipositsiooni väärtus;

                                                   g on kaitse andjaga seotud riskipositsiooni riskikaal, mis on määratletud artiklites 78–83; ning

                                                   GA on G* väärtus, mis on arvutatud vastavalt punktile 84 ja korrigeeritud tähtpäevade erinevuse suhtes vastavalt 4. osas sätestatule.”;

                           i)

                           punktis 88 asendatakse muutuja „E” mõiste järgmisega:
                           „E on riskipositsiooni väärtus vastavalt artiklile 78. Sel eesmärgil on II lisas loetletud bilansivälise positsiooni väärtus 100 % selle väärtusest, mitte artikli 78 lõikes 1 määratletud riskipositsiooni väärtus;”

                           j)

                           punktid 90, 91 ja 92 asendatakse järgmistega:

                                       „90.

                                       Riskipositsiooni väärtuse (E) kaetud osa puhul (krediidiriski kaitse korrigeeritud väärtuse GA alusel) võib maksejõuetuse tõenäosus VII lisa 2. osa kohaldamisel olla kaitse andja maksejõuetuse tõenäosus või laenuvõtja ja garantii andja vaheline maksejõuetuse tõenäosus, kui täielik asendamine ei ole lubatud. Allutatud riskipositsioonide ja allutamata kaudse krediidiriski kaitse puhul võib maksejõuetusest tingitud kahju VII lisa 2. osa kohaldamisel olla esimese nõudeõiguse järguga nõuetele vastav maksejõuetusest tingitud kahju.

                                       91.

                                       Riskipositsiooni väärtuse (E) tagamata osa puhul on maksejõuetuse tõenäosus laenuvõtja maksejõuetuse tõenäosus ja maksejõuetusest tingitud kahju on aluspositsiooni maksejõuetusest tingitud kahju.

                                       92.

                                       GA on G* väärtus, mis on arvutatud vastavalt punktile 84 ja korrigeeritud tähtpäevade erinevuse suhtes vastavalt 4. osas sätestatule. E on riskipositsiooni väärtus vastavalt VII lisa 3. osale. Sel eesmärgil arvutatakse VII lisa 3. osa punktides 9–11 esitatud positsioonide väärtus kasutades ümberhindamistegurit või 100 %, mitte kõnealustes punktides esitatud ümberhindamistegurit või protsenti.”

               9)

               IX lisa 2. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkti 1 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:

                                                   „1.

                                                   Tavalise väärtpaberistamise tehingu aluseks olevad varad algselt väljastanud krediidiasutus võib väärtpaberistatud riskipositsioonid jätta riskiga kaalutud varade ja oodatava kahju summade arvutamisest välja, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:

                                                               a)

                                                               väärtpaberistatavate riskipositsioonidega seonduv oluline krediidirisk loetakse üle kantuks kolmandatele isikutele;

                                                               b)

                                                               laenu algselt väljastanud krediidiasutus kohaldab 1 250 % riskikaalu kõikide väärtpaberistamise positsioonide suhtes, mis tal on selles väärtpaberistamises, või arvab need väärtpaberistamise positsioonid maha omavahenditest vastavalt artikli 57 punktile r.”;

                                       ii)

                                       pärast sissejuhatavat lauset lisatakse punktid 1a–1d:

                                                   „1a.

                                                   Kui pädev ametiasutus ei otsusta konkreetsel juhul, et selliste riskiga kaalutud varade vähendamine, mille laenu algselt väljastanud krediidiasutus selle väärtpaberistamisega saavutaks, ei ole õigustatud samaulatusliku krediidiriski ülekandmisega kolmandatele isikutele, loetakse oluline krediidirisk ülekantuks järgmistel juhtudel:

                                                               a)

                                                               laenu algselt väljastanud krediidiasutuse omanduses selles väärtpaberistamises olevad mezzanine-väärtpaberistamise positsioonide riskiga kaalutud varad ei ületa 50 % kõikide kõnealuses väärtpaberistamises olevate mezzanine-väärtpaberistamise positsioonide riskiga kaalutud varadest;

                                                               b)

                                                               kui kõnealuses väärtpaberistamises ei ole mezzanine-väärtpaberistamise positsioone ning laenu algselt väljastanud krediidiasutus suudab tõendada, et väärtpaberistamise positsioonide riskipositsiooni väärtus, millele kohaldatakse mahaarvamist omavahenditest või 1 250 % riskikaalu, ületab väärtpaberistatud riskipositsioonidest põhjendatud hinnangulise oodatava kahju oluliselt, ei ole laenu algselt väljastanud krediidiasutuse omanduses üle 20 % selliste väärtpaberistamise positsioonide riskipositsioonide väärtustest, mille suhtes kohaldatakse mahaarvamist omavahenditest või 1 250 % riskikaalu.

                                                   1b.

                                                   Punkti 1a kohaldamisel tähendavad mezzanine-väärtpaberistamise positsioonid väärtpaberistamise positsioone, mille suhtes kohaldatakse 1 250 % madalamat riskikaalu ning mis kuuluvad selle väärtpaberistamise enamikest esimese nõudeõiguse järguga positsioonidest madalamasse järku ja mis kuuluvad selles väärtpaberistamises madalamasse järku kõikidest väärtpaberistamise positsioonidest ja millele määratakse 3. osa alusel

                                                               a)

                                                               selliste väärtpaberistamise positsioonide korral, mille suhtes kohaldatakse 4. osa punkte 6–36, krediidikvaliteedi aste 1, või

                                                               b)

                                                               selliste väärtpaberistamise positsioonide korral, mille suhtes kohaldatakse 4. osa punkte 37–76, krediidikvaliteedi aste 1 või 2.

                                                   1c.

                                                   Alternatiivina punktidele 1a ja 1b võib olulise krediidiriski lugeda ülekantuks, kui pädevad ametiasutused on veendunud, et krediidiasutus on kehtestanud eeskirjad ja meetodid, tagades, et kapitalinõuete võimalik vähendamine, mille laenu algselt väljastanud krediidiasutus saavutab väärtpaberistamisega, on õigustatud samaulatusliku krediidiriski ülekandmisega kolmandatele isikutele. Pädevad ametiasutused on veendunud alles siis, kui laenu algselt väljastanud krediidiasutus suudab tõendada, et kõnealust krediidiriski ülekandmist kolmandatele isikutele tunnistatakse krediidiasutuse sisemises riskijuhtimises ja kapitali asutusesiseses jaotuses.

                                                   1d.

                                                   Lisaks punktides 1–1c sätestatule peavad olema täidetud järgmised tingimused:”;

                           b)

                           punkti 2 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:

                                                   „2.

                                                   Sünteetilise väärtpaberistamise laenu algselt väljastanud krediidiasutus võib arvutada riskiga kaalutud riskipositsioonide väärtused ja vajaduse korral oodatava kahju summad väärtpaberistatavate riskipositsioonide jaoks kooskõlas punktidega 3 ja 4, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:

                                                               a)

                                                               oluline krediidirisk loetakse ülekantuks kolmandatele isikutele kas otsese või kaudse krediidiriski kaitse kaudu;

                                                               b)

                                                               laenu algselt väljastanud krediidiasutus kohaldab 1 250 % riskikaalu kõikidele väärtpaberistamise positsioonidele, mis tal on selles väärtpaberistamises, või arvab need väärtpaberistamise positsioonid maha omavahenditest vastavalt artikli 57 punktile r.”;

                                       ii)

                                       pärast sissejuhatavat lauset lisatakse punktid 2a–2d:

                                                   „2a.

                                                   Kui pädev ametiasutus ei otsusta igal juhul eraldi, et selliste riskiga kaalutud varade vähendamine, mille laenu algselt väljastanud krediidiasutus sellise väärtpaberistamisega saavutaks, ei ole õigustatud samaulatusliku krediidiriski ülekandmisega kolmandatele isikutele, loetakse oluline krediidirisk ülekantuks, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:

                                                               a)

                                                               laenu algselt väljastanud krediidiasutuse omanduses selles väärtpaberistamises olevad mezzanine-väärtpaberistamise positsioonide riskiga kaalutud varad ei ületa 50 % kõikide kõnealuses väärtpaberistamises olevate mezzanine-väärtpaberistamise positsioonide riskiga kaalutud varadest;

                                                               b)

                                                               kui kõnealuses väärtpaberistamises ei ole mezzanine-väärtpaberistamise positsioone ning laenu algselt väljastanud krediidiasutus suudab tõendada, et väärtpaberistamise positsioonide riskipositsiooni väärtus, mille suhtes kohaldatakse mahaarvamist omavahenditest või 1 250 % riskikaalu, ületab väärtpaberistatud riskipositsioonidest põhjendatult arvestuslikult oodatava kahju oluliselt, ei ole laenu algselt väljastanud krediidiasutuse omanduses üle 20 % selliste väärtpaberistamise positsioonide riskipositsioonide väärtustest, mille suhtes kohaldatakse mahaarvamist omavahenditest või 1 250 % riskikaalu.

                                                   2b.

                                                   Punkti 2a kohaldamisel tähendavad mezzanine-väärtpaberistamise positsioonid väärtpaberistamise positsioone, mille suhtes kohaldatakse 1 250 % madalamat riskikaalu ning mis kuuluvad selle väärtpaberistamise enamikest esimese nõudeõiguse järguga positsioonidest madalamasse järku ja mis kuuluvad selles väärtpaberistamises madalamasse järku kõikidest väärtpaberistamise positsioonidest ja millele määratakse 3. osa alusel

                                                               a)

                                                               selliste väärtpaberistamise positsioonide korral, millele kohaldatakse 4. osa punkte 6–36, krediidikvaliteedi aste 1, või

                                                               b)

                                                               selliste väärtpaberistamise positsioonide korral, millele kohaldatakse 4. osa punkte 37–76, krediidikvaliteedi aste 1 või 2.

                                                   2c.

                                                   Alternatiivina punktidele 2a ja 2b võib olulise krediidiriski lugeda ülekantuks, kui pädevad ametiasutused on veendunud, et krediidiasutus on kehtestanud eeskirjad ja meetodid tagamaks, et kapitalinõuete võimalik vähendamine, mille laenu algselt väljastanud krediidiasutus saavutab väärtpaberistamisega, on õigustatud samaulatusliku krediidiriski ülekandmisega kolmandatele isikutele. Pädevad ametiasutused on veendunud alles siis, kui laenu algselt väljastanud krediidiasutus suudab tõendada, et kõnealust krediidiriski ülekandmist kolmandatele isikutele tunnistatakse krediidiasutuste sisemises riskijuhtimises ja kapitali asutusesiseses jaotuses.

                                                   2d.

                                                   Lisaks peab ülekandmine vastama järgmistele tingimustele:”.

               10)

               IX lisa 4. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punktis 13 asendatakse sissejuhatav lause järgmisega:
                           „Riskipositsiooni väärtuse kindlaks määramiseks võib kohaldada likviidsuskrediidi nominaalväärtuse suhtes 50 % ümberhindamistegurit, kui täidetud on järgmised tingimused:”;

                           b)

                           alapealkiri 2.4.2 ja punkt 14 jäetakse välja;

                           c)

                           punkt 48 jäetakse välja;

                           d)

                           alapealkiri 3.5.1 ja punkt 56 jäetakse välja.

               11)

               X lisa 2. osa punkt 1 asendatakse järgmisega:

                           „1.

                           Operatsiooniriski kattev kapitalinõue arvutatakse tabelis 2 osutatud ärivaldkondade kohta kapitalinõuete aastase summa kolme aasta keskmisena. Igal konkreetsel aastal võib iga ärivaldkonna negatiivse kapitalinõude (mis tuleneb negatiivsest brutotulust) piiranguteta tasaarveldada teiste ärivaldkondade positiivsete kapitalinõuetega. Kui kapitalinõuete kogusumma kõikides ärivaldkondades on antud aastal negatiivne, on sisend nimetajasse selle aasta kohta null.”

               12)

               X lisa 3. osa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt 14 asendatakse järgmisega:

                                       „14.

                                       Krediidiasutused peavad suutma kaardistada ajaloolised sisesed kahjuandmed 2. osas määratletud ärivaldkondade ja 5. osas määratletud juhtumiliikide lõikes ning esitama sellised andmed pädevate ametiasutuste taotlusel. Kogu asutust mõjutavad kahjujuhtumid võib erandlike asjaolude tõttu paigutada täiendavasse ärivaldkonda „korporatiivsed artiklid.” Peavad olema dokumenteeritud ja objektiivsed kriteeriumid kahjude jagamiseks konkreetsete ärivaldkondade ja juhtumiliikide vahel. Operatsiooniriskist tulenev kahju, mis on seotud krediidiriskiga ja mis on ajalooliselt kuulunud krediidiriski siseandmebaasidesse, tuleb kanda operatsiooniriski andmebaasidesse ja eraldi kindlaks määrata. Selliste kahjude puhul ei kohaldata operatsiooniriski katvat kapitalinõuet seni, kuni neid käsitletakse krediidiriskina miinimumkapitali nõuete arvutamisel. Operatsiooniriskist tulenevat kahju, mis on seotud tururiskidega, arvatakse operatsiooniriski katva kapitalinõude hulka.”;

                           b)

                           punkt 29 asendatakse järgmisega:

                                       „29.

                                       Kindlustuse ja riski ülekandmise muude mehhanismide aktsepteerimisest tulenev kapitalileevendus ei või ületada 20 % operatsiooniriski katvast kapitalinõudest enne riskimaandamise tehnikate aktsepteerimist.”

               13)

               XII lisa 2. osa punkti 10 lisatakse järgmised alapunktid d ja e:

                           „d)

                           igapäevase riskiväärtuse kõrgeimad, madalaimad ja keskmised arvväärtused aruandlusperioodi jooksul ning riskiväärtuse arvväärtused perioodi lõpu kohta;

                           e)

                           igapäevaste päeva lõpu riskiväärtuste arvväärtuste võrdlus portfelli väärtuse päevasiseste muutustega järgneva tööpäeva lõpuks koos aruandlusperioodi jooksul toimunud mis tahes oluliste ületamiste analüüsiga.”

               14)

               XII lisa 3. osa punkt 3 asendatakse järgmisega:

                           „3.

                           Krediidiasutused, kes kasutavad artiklis 105 sätestatud meetodit operatsiooniriski omavahendite nõuete arvutamiseks, avalikustavad asjaomase riski maandamiseks kasutatava kindlustuse ja riski ülekandmise muude mehhanismide kirjelduse.”

         Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. oktoobril 2010. Nad edastavad komisjonile viivitamata kõnealuste sätete teksti ning kõnealuste sätete ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli.
   Liikmesriigid hakkavad kõnealuseid sätteid kohaldama 31. detsembril 2010.
   Liikmesriigid viitavad neid sätteid vastu võttes käesolevale direktiivile või lisavad niisuguse viite nende ametlikul avaldamise korral. Liikmesriigid otsustavad viidete üksikasjad.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastu võetud peamiste riigisiseste õigusaktide tekstid.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 27. juuli 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Charlie McCREEVY

      (1)  ELT L 177, 30.6.2006, lk 1.

      (2)  EÜT L 110, 20.4.2001, lk 28.”;