title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/70/EÜ, 13. oktoober 1998, bensiini ja diislikütuse kvaliteedi ning nõukogu direktiivi 93/12/EMÜ muutmise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31998L0070

Euroopa Liidu Teataja L 350 , 28/12/1998 Lk 0058 - 0068

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/70/EÜ,13. oktoober 1998,bensiini ja diislikütuse kvaliteedi ning nõukogu direktiivi 93/12/EMÜ muutmise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189b sätestatud korras [3] vastavalt lepituskomitees 29. juunil 1998 heakskiidetud ühistekstilening arvestades, et:(1) erinevused liikmesriikide vastuvõetud õigusaktides või haldusmeetmetes otto- ja diiselmootoriga varustatud sõidukites kasutatavate tava- ja alternatiivkütuste spetsifikatsioonide osas tekitavad ühenduses kaubandustõkkeid ning võivad seega otseselt mõjutada siseturu rajamist ja toimimist ning Euroopa auto- ja rafineerimistööstuse rahvusvahelist konkurentsivõimet; vastavalt asutamislepingu artikli 3b sätetele on seetõttu vajalik ühtlustada selle valdkonna õigusaktid;(2) asutamislepingu artikli 100a lõikes 3 nähakse ette, et komisjoni ettepanekutes, mis on suunatud siseturu rajamisele ja toimimisele ning mis käsitlevad muu hulgas tervise- ja keskkonnakaitset, võetakse aluseks kaitstuse kõrge tase;(3) selliseid esmaseid õhu saasteaineid nagu lämmastikoksiidid, põletamata süsivesinikud, tahked osakesed, süsinikmonooksiid, benseenid ja muud mürgised heitgaasid, mis põhjustavad teiseste saasteainete, nagu osooni tekkimist, paisatakse mootorsõidukite heitgaaside ja -aurudega märkimisväärsel hulgal õhku ning seega kujutavad need otsest ja kaudset arvestatavat ohtu inimeste tervisele ja keskkonnale;(4) vaatamata järjest karmimatele sõidukite heitgaaside piirväärtustele, mis on sätestatud nõukogu direktiivis 70/220/EMÜ [4] ja nõukogu direktiivis 88/77/EMÜ [5], tuleb rahuldava õhukvaliteedi saavutamiseks võtta edasisi meetmeid sõidukite ja muude allikate tekitatud õhusaaste vähendamiseks;(5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 94/12/EÜ [6] artiklis 4 viidi sisse uus lähenemisviis heidete vähendamiseks aastal 2000 ja pärast seda ning nõuti, et komisjon uuriks muu hulgas, mil määral võiks bensiini ja diisli ning muude kütuste kvaliteedi parandamine aidata kaasa õhusaaste vähendamisele;(6) lisaks 2000. aastal algavale kütusespetsifikatsioonide algetapile tuleks sätestada 2005. aastal jõustuv teine etapp, mis võimaldab tööstusharul teha oma tootmisplaanide kohandamiseks vajalikke investeeringuid;(7) I, II, III ja IV lisas kehtestatud spetsifikatsioonidele vastav bensiin ja diislikütus on Euroopa Ühenduse turul juba saadaval;(8) Euroopa programmiga "Auto/Oil", mille üksikasjad on esitatud komisjoni teatises autotranspordi tekitatud õhusaaste kontrollimise tulevikustrateegia kohta, aidatakse kaasa teadusliku, tehnilise ja majandusliku aluse loomisele, millele saab rajada soovitused, võtmaks ühenduse tasandil kasutusele bensiini ja diislikütuse uued keskkonnakaitselised spetsifikatsioonid;(9) bensiini ja diislikütuse keskkonnakaitseliste spetsifikatsioonide kasutuselevõtmisel on tähtis roll üleeuroopaliste ja siseriiklike/piirkondlike/kohalike majandusliku tasuvuse meetmete paketis, mida tuleks ellu viia nii, et võetakse arvesse iga meetme kulud ja tulud;(10) üleeuroopaliste ja siseriiklike/piirkondlike/kohalike ühitatud meetmete rakendamine sõidukite heitgaaside vähendamiseks on osa ühenduse üldstrateegiast, mille eesmärk on tasakaalustatud ja kulude-tulude kriteeriumidele vastav liikuvate ja paiksete allikate õhusaaste vähendamine;(11) eelkõige linnapiirkondades tuleb lühikese ajaga vähendada sõidukite saastavaid heitgaase, mille hulka kuuluvad sellised esmased saasteained nagu põletamata süsivesinikud ja süsinikmonooksiid, teisesed saasteained, nagu osoon, mürgised heitgaasid, nagu benseen, ja tahkete osakeste heitmed; sõidukite saastavaid heitgaase saab linnapiirkondades otsekohe vähendada, muutes mootorsõidukite kütuse koostist;(12) õhukvaliteedi seisukohalt võimaldab hapniku kaasamine ning aromaatsete süsivesinike, küllastumata süsivesinike, benseeni ja väävli vähendamine saada paremat kütuse kvaliteeti;(13) nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/81/EMÜ (mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta) [7] sätted ning eelkõige selle artikli 8 lõige 4 pärsivad ja võivad takistada liikmesriikidel diferentseeritud aktsiisimaksu kasutamist, mille eesmärk on tõsta kütuse kvaliteeti ühenduse kütusespetsifikatsioonidest kõrgemale;(14) diferentseeritud aktsiisimaksu kasutamine liikmesriikides võib soodustada täiustatud kütuste kasutuselevõttu, mis on kooskõlas siseriiklike prioriteetide, suutlikkuse ja nõuetega;(15) komisjon on esitanud energiatoodete direktiivi ettepaneku; muu hulgas on ettepaneku eesmärk lubada liikmesriikidel aktiivsemalt kasutada diferentseeritud aktsiisimaksude näol rahalisi stiimuleid, edendamaks täiustatud kütuste kasutuselevõttu;(16) üldiselt puuduvad kütusespetsifikatsioonid, mille eesmärk on nii heitgaaside kui -aurude vähendamine;(17) pliibensiini põletamisest tekkiv pliiõhusaaste kujutab endast ohtu inimeste tervisele ja keskkonnale; suur samm edasi on see, et aastaks 2000 saavad peaaegu kõik bensiiniga sõitvad maanteesõidukid kasutada tööks pliivaba bensiini, ja seega on kohane rangelt piirata pliibensiini turustamist;(18) sõidukite heitgaaside vähendamise vajadus ja olemasolev rafineerimistehnoloogia õigustavad pliivaba bensiini ja diislikütuse turustamisel keskkonnakaitseliste kütusespetsifikatsioonide kehtestamist;(19) tundub asjakohane näha ette kaks liiki diislikütust ja bensiini, millest üks on kõrgema kvaliteediga diislikütus ja teine on kõrgema kvaliteediga bensiin; on vaja, et see kõrgema kvaliteediga diislikütus või bensiin asendaks turul madalama kvaliteediga diislikütuse või bensiini aastaks 2005; kuid tuleb ette näha asjakohane säte selle asendamise edasilükkamiseks, kui 2005. aasta kohaldamine põhjustab liikmesriigile suuri raskusi ja selle tööstusharud ei suuda teha vajalikke muudatusi oma tootmisvõimsustes;(20) kaitsmaks inimeste tervist ja/või keskkonda konkreetsetes aglomeraatides või konkreetsetes ökoloogiliselt tundlikes piirkondades, kus on õhukvaliteedi eriprobleemid, tuleks liikmesriikidel lubada käesolevas direktiivis sätestatud korra alusel nõuda, et kütuseid võib turustada ainult siis, kui need vastavad käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetest karmimatele keskkonnakaitselistele spetsifikatsioonidele; see kord on erand teabe esitamise korrast, mis on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivis 98/34/EMÜ, millega nähakse ette tehniliste standardite ja normide kohta käiva teabe ning infoühiskonna teenuste eeskirjade esitamise kord; [8](21) käesoleva direktiivi alusel nõutava kütuse kvaliteedistandardi täitmise tagamiseks kehtestavad liikmesriigid järelevalvesüsteemid; need järelevalvesüsteemid peaksid rajanema proovide võtmise ja testimise ühisel korral ning liikmesriikide kogutud teave kütuse kvaliteedi kohta edastatakse ühtlustatud vormis komisjonile;(22) komisjon esitab põhjaliku hinnangu alusel ettepaneku, mis täiendab III ja IV lisas osutatud bensiini ja diislikütuse kohustuslikku spetsifikatsiooni, mida tuleb kohaldada alates 1. jaanuarist 2005; kui see on asjakohane, võib komisjoni ettepanekus sätestada ka teiste kütuste, näiteks vedelgaasi, maagaasi ja biokütuste keskkonnakaitselised spetsifikatsioonid; on olemas suured sõidukipargid (bussid, taksod, kommertsveokid jne), mis põhjustavad suure osa linnasaastest ja millele oleksid kasulikud eraldi spetsifikatsioonid;(23) arvestades teaduslikke ja tehnilisi edusamme võib olla soovitav täiustada käesolevas direktiivis kehtestatud spetsifikatsioonide mõõtmise standardmeetodeid; selleks tuleks sätestada käesoleva direktiivi lisade kohandamine tehnika arenguga;(24) tuleks tunnistada kehtetuks nõukogu 20. märtsi 1985. aasta direktiiv 85/210/EMÜ bensiini pliisisaldust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [9] nõukogu 5. detsembri 1985. aasta direktiiv 85/536/EMÜ bensiini kütusekomponentide asendamisega säästetud toornafta kohta [10] ning nõukogu 23. märtsi 1993. aasta direktiivi 93/12/EMÜ (teatavate vedelkütuste väävlisisalduse kohta) [11] artikli 1 lõike 1 punkt b ja artikli 2 lõige 1;(25) 1994. aasta ühinemisakti artiklis 69 nimetatud Austria üleminekumeetmed hõlmavad direktiivi 85/210/EMÜ artiklit 7; konkreetsetel keskkonnakaitselistel põhjustel tuleks selle üleminekumeetme kohaldamist pikendada 1. jaanuarini 2000;(26) 20. detsembril 1994. aastal sõlmiti Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vaheline modus vivendi, mis käsitleb vastavalt asutamislepingu artiklis 189b [12] sätestatud menetlusele vastuvõetud õigusaktide rakendusmeetmeid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1ReguleerimisalaKäesoleva direktiiviga kehtestatakse tervise- ja keskkonnakaitselistel põhjustel otto- ja diiselmootoritega varustatud sõidukites kasutatavate kütuste tehnilised spetsifikatsioonid:Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1) "bensiin" – igasugune lenduv mineraalõli, mis on mõeldud kasutamiseks sisepõlemisega ottomootorites sõidukite käivitamiseks ja mis kuulub CN-koodide 27100027, 27100029, 27100032, 27100034 ja 27100036 alla;2) "diislikütus" – CN-koodi 27100066 alla kuuluv gaasiõli, mida kasutatakse direktiivides 70/220/EMÜ ja 88/77/EMÜ nimetatud iseliikuvates sõidukites.Liikurmasinates ja põllumajandustraktorites kasutatavate gaasiõlide puhul võivad liikmesriigid nõuda sama väävlisisaldust, mis on diislikütustele määratud käesolevas direktiivis, või väävlisisaldust, mis on diislikütustele määratud direktiivis 93/12/EMÜ.Artikkel 3Bensiin1. Liikmesriigid keelustavad oma territooriumil pliibensiini turustamise hiljemalt 1. jaanuaril 2000.2. a) Liikmesriigid tagavad, et hiljemalt 1. jaanuaril 2000 tohib nende territooriumil turustada pliibensiini ainult siis, kui see vastab I lisas sätestatud keskkonnakaitselistele spetsifikatsioonidele.b) Ilma et see piiraks punkti a kohaldamist, lubavad liikmesriigid alates 1. jaanuarist 2000 turustada oma territooriumil pliibensiini, kui see vastab III lisa spetsifikatsioonidele.c) Liikmesriigid tagavad ka, et hiljemalt 1. jaanuaril 2005 tohib nende territooriumil turustada pliibensiini ainult siis, kui see vastab III lisas sätestatud keskkonnakaitselistele spetsifikatsioonidele.3. Erandina lõikest 1 võib taotluse alusel, mis on esitatud komisjonile hiljemalt 31. augustil 1999, lubada liikmesriigil jätkata pliibensiini turustamist 1. jaanuarini 2005, kui ta suudab näidata, et keelustamine põhjustaks tõsiseid sotsiaal-majanduslikke probleeme või et see ei tooks üldist kasu keskkonnale või tervisele muu hulgas selle liikmesriigi klimaatilise olukorra tõttu.Pliibensiini pliisisaldus ei ületa 0,15 g/l ja benseenisisaldus vastab I lisa spetsifikatsioonidele. Praeguse olukorraga võrreldes võivad spetsifikatsioonide teised väärtused jääda muutmata.4. Olenemata lõike 2 sätetest võib taotluse alusel, mis on esitatud komisjonile hiljemalt 31. augustil 1999, anda liikmesriigile loa jätkata 1. jaanuarini 2005 oma territooriumil pliivaba bensiini turustamist, mille väävlisisaldus ei vasta I lisa väävlisisaldusele, kuid mis ei ületa praegust sisaldust, kui liikmesriik suudab näidata, et vajalike ümberkorralduse tegemine tootmisrajatistes käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeva ja 1. jaanuari 2000 vahelise aja jooksul tekitaks tema tööstusele tõsiseid raskusi.5. Olenemata lõike 2 sätetest võib taotluse alusel, mis on esitatud komisjonile hiljemalt 31. augustil 2003, anda liikmesriigile loa jätkata 1. jaanuarini 2007 oma territooriumil pliivaba bensiini turustamist, mille väävlisisaldus ei vasta III lisale, kuid mis vastab I lisale, kui liikmesriik suudab näidata, et vajalike ümberkorralduse tegemine tootmisrajatistes käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeva ja 1. jaanuari 2005 vahelise aja jooksul tekitaks tema tööstusele tõsiseid raskusi.6. Komisjon võib anda loa teha lõigetes 3, 4 ja 5 osutatud erandeid vastavalt asutamislepingule.Komisjon teavitab liikmesriike ja teatab oma otsusest Euroopa Parlamendile ja nõukogule.7. Olenemata lõikest 1 võivad liikmesriigid jätkata väikese koguse – maksimaalselt 0,5 % müügi kogumahust – lõike 3 teises lõigus osutatud omadustega pliibensiini turustamist, et seda kasutada spetsiifiliste omadustega vanades sõidukites ja levitada erihuvirühmade kaudu.Artikkel 4Diislikütus1. a) Liikmesriigid tagavad, et hiljemalt 1. jaanuaril 2000 tohib nende territooriumil turustada diislikütust ainult siis, kui see vastab II lisas sätestatud keskkonnakaitselistele spetsifikatsioonidele.b) Ilma et see piiraks punkti a kohaldamist, lubavad liikmesriigid 1. jaanuarist 2000 turustada oma territooriumil diislikütust, kui see vastab IV lisa spetsifikatsioonidele.c) Liikmesriigid tagavad ka, et hiljemalt 1. jaanuaril 2005 tohib nende territooriumil turustada diislikütust ainult siis, kui see vastab IV lisas sätestatud keskkonnakaitselistele spetsifikatsioonidele.2. Olenemata lõike 1 sätetest võib taotluse alusel, mis on esitatud komisjonile hiljemalt 31. augustil 1999, anda liikmesriigile loa jätkata 1. jaanuarini 2005 diislikütuse turustamist, mille väävlisisaldus ei vasta II lisa väävlisisaldusele, kuid mis ei ületa praegust sisaldust, kui liikmesriik suudab näidata, et vajalike ümberkorralduste tegemine tootmisrajatistes käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeva ja 1. jaanuari 2000 vahelise aja jooksul tekitaks tema tööstusele tõsiseid raskusi.3. Olenemata lõike 1 sätetest võib taotluse alusel, mis on esitatud komisjonile hiljemalt 31. augustil 2003, anda liikmesriigile loa jätkata 1. jaanuarini 2007 oma territooriumil diislikütuse turustamist, mille väävlisisaldus ei vasta IV lisale, kuid mis vastab II lisale, kui liikmesriik suudab näidata, et vajalike ümberkorralduste tegemine tootmisrajatistes käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeva ja 1. jaanuari 2005 vahelise aja jooksul tekitaks tema tööstusele tõsiseid raskusi.4. Komisjon võib anda loa teha lõigetes 2 ja 3 osutatud erandeid vastavalt asutamislepingule.Komisjon teavitab liikmesriike ja teatab oma otsusest nõukogule ja Euroopa Parlamendile.Artikkel 5Vaba ringlusÜkski liikmesriik ei tohi keelata, piirata ega vältida käesoleva direktiivi nõuetele vastavate kütuste turuleviimist.Artikkel 6Rangemate keskkonnakaitseliste spetsifikatsioonidega kütuste turustamine1. Kaitsmaks konkreetsetes aglomeratsioonides elanikkonna tervist või liikmesriigi konkreetses ökoloogiliselt tundlikes piirkondades keskkonda, kui õhusaaste on või kui on põhjust arvata, et sellest võib saada tõsine ja korduv probleem inimeste tervisele ja keskkonnale, võib erandina artiklitest 3, 4 ja 5 liikmesriik nõuda, et konkreetsetes piirkondades turustatakse kogu sõidukipargile või selle osale ainult selliseid kütuseid, mis vastavad käesolevas direktiivis sätestatud spetsifikatsioonidest karmimatele keskkonnakaitselistele spetsifikatsioonidele.2. Kui liikmesriik soovib kasutada lõikes 1 sätestatud erandit, esitab ta komisjonile aegsasti taotluse koos põhjendusega. Põhjendus peab sisaldama tõendeid selle kohta, et erandi kasutamisel arvestatakse proportsionaalsuse põhimõtet ja et see ei tekita isikute ja kaupade vaba liikumise häireid.3. Asjaomased liikmesriigid esitavad komisjonile andmed kõnealuse piirkonna välisõhu kvaliteedi ning kavandatavate meetmete eeldatavate mõjude kohta õhu kvaliteedile.4. Komisjon edastab selle teabe viivitamata teistele liikmesriikidele.5. Liikmesriigid võivad esitada taotluse kohta oma märkused ja põhjendused kahe kuu jooksul alates sellest, kui komisjon on teabe edastanud.6. Komisjon teeb liikmesriikide taotluse suhtes otsuse kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil liikmesriigid oma märkused esitasid. Komisjon arvestab liikmesriikide märkustega ja teatab neile oma otsusest ning informeerib samal ajal Euroopa Parlamenti ja nõukogu.7. Iga liikmesriik võib suunata komisjoni otsuse nõukogule ühe kuu jooksul pärast selle teatavakstegemist ning otsuse tegemata jätmise korral suunata küsimuse nõukogule ühe kuu jooksul pärast lõikes 6 osutatud tähtaja möödumist.8. Kahe kuu jooksul alates küsimuse suunamisest võib nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega teha teistsuguse otsuse.Artikkel 7Muutus toornafta tarnimisesKui erakorraliste sündmuste tagajärjel põhjustab toornafta või naftatoodete tarnimise äkiline muutus liikmesriigi rafineerimistehastele raskusi artiklite 3 ja 4 kütusespetsifikatsioonide nõuete täitmisel, teatab liikmesriik sellest komisjonile. Olles teatanud sellest teistele liikmesriikidele, võib komisjon lubada kasutada selles liikmesriigis kuni kuue kuu jooksul ühe või mitme kütusekomponendi suuremaid piirväärtusi.Komisjon teavitab liikmesriike ja teatab oma otsusest Euroopa Parlamendile ja nõukogule.Liikmesriik võib komisjoni otsuse ühe kuu jooksul alates teate saamisest nõukogule suunata.Ühe kuu jooksul alates küsimuse suunamisest võib nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega teha teistsuguse otsuse.Artikkel 8Vastavuse järelevalve ja aruandlus1. Liikmesriigid teostavad artiklite 3 ja 4 nõuetele vastavuse järelevalvet I ja II lisas kehtestatud analüütiliste meetodite alusel.2. Komisjon toetab kütusekvaliteedi järelevalve ühtse süsteemi väljatöötamist. Sellise süsteemi väljatöötamiseks võib komisjon paluda Euroopa Standardikomitee abi.3. Komisjon kehtestab hiljemalt 30. juuniks 2000 riigi kütusekvaliteedi andmete kokkuvõtte esitamiseks ühise vormi.4. Liikmesriigid esitavad komisjonile kokkuvõtte eelmise kalendriaasta kohta iga aasta 30. juuniks ja esimest korda 30. juuniks 2002.Artikkel 9Läbivaatusprotsess1. Komisjon teeb perioodiliselt ja esimest korda hiljemalt 12 kuu möödumisel käesoleva direktiivi vastuvõtmisest ja igal juhul hiljemalt 31. detsembril 1999 ning pidades silmas hindamist, mis viiakse läbi vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiivi 98/69/EÜ (mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavate meetmete kohta ja direktiivi 70/220/EMÜ muutmise kohta) [13] artikli 3 nõuetele, Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku vaadata käesolev direktiiv läbi kui ühenduse õhukvaliteedi standardite nõuete täitmiseks ja seotud eesmärkide saavutamiseks kavandatud strateegia lahutamatu osa.2. Ettepanek sisaldab III lisas sätestatud bensiini ja IV lisas sätestatud diislikütuse kohustuslikke spetsifikatsioone täiendavaid keskkonnakaitselisi spetsifikatsioone, mille aluseks on muu hulgas õhukvaliteediga seotud heitgaaside vähendamise nõuete, reostuse vähendamise uute tehnoloogiate tõhusa toimimise ja rahvusvahelisi kütuseturge mõjutavate arengusuundade kohta kogutud teadmised.3. Lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatule võib komisjon muu hulgas teha:- ettepanekuid, milles võetakse arvesse sõidukiparkide konkreetset olukorda ja vajadust teha ettepanek nende poolt kasutatavate erikütuste spetsifikatsioonide piirmäärade osas,- ettepanekuid, milles määratakse veeldatud naftagaasi, maagaasi ja biokütuste spetsifikatsioonide piirmäärad.Artikkel 10Tehnika arengule kohandamise kordKäesoleva direktiivi artiklis 11 sätestatud korras võtab komisjon, keda abistab direktiivi 96/62/EÜ [14] artikli 12 kohaselt moodustatud komitee, tehnika arengu arvestamiseks vastu mis tahes muudatusi, mis on vajalikud käesoleva direktiivi I, II, III ja IV lisa parempoolses osas ("katsetamine") kehtestatud mõõtmismeetodite kohandamiseks.Sellise kohandamise tulemuseks ei tohi olla käesolevas direktiivis sätestatud piirväärtuste otsene või kaudne muutmine ega ka nende kohaldamise alguskuupäevade mis tahes muutmine.Artikkel 11Komiteemenetlus1. Võetavate meetmete eelnõu esitab artiklis 10 osutatud komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtudes küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.2. Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, teeb komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 12Bensiini ja diislikütuse kvaliteediga seotud direktiivide kehtetuks tunnistamine ja muutmine1. Direktiivid 85/210/EMÜ, 85/536/EMÜ ja 87/441/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2000.2. Direktiivi 93/12/EMÜ muudetakse, jättes artikli 1 lõike 1 punkt b ja artikli 2 lõige 1 välja alates 1. jaanuarist 2000.Artikkel 13Siseriiklikku õigusesse ülevõtmine1. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu ja avaldavad need hiljemalt 1. juulil 1999. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Liikmesriigid kohaldavad neid meetmeid alates 1. jaanuarist 2000.Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate siseriiklike põhiliste õigusnormide tekstid.Artikkel 14AustriaAustria suhtes ei kohaldata 1. jaanuarini 2000 direktiivi 85/210/EMÜ artiklit 7 selle direktiivi artiklis 4 osutatud bensiini benseenisisalduse osas.Artikkel 15Direktiivi jõustumineDirektiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 16AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 13. oktoober 1998Euroopa Parlamendi nimelpresidentJ. M. Gil-roblesNõukogu nimeleesistujaC. Einem[1] EÜT C 77, 11.3.1997, lk 1, ja EÜT C 209, 10.7.1997, lk 25.[2] EÜT C 206, 7.7.1997, lk 113.[3] Euroopa Parlamendi 10. aprilli 1997. aasta arvamus (EÜT C 132, 28.4.1997, lk 170), nõukogu 7. oktoobri 1997. aasta ühine seisukoht (EÜT C 351, 19.11.1997, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 18. veebruari 1998. aasta otsus (EÜT C 80, 16.3.1998, lk 92). Euroopa Parlamendi 15. septembri 1998. aasta otsus (EÜT C 313, 12.10.1998). Nõukogu 17. septembri 1998. aasta otsus.[4] EÜT L 76, 6.4.1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 98/69/EÜ (EÜT L 350, 28.12.1998, lk 1).[5] EÜT L 36, 9.2.1988, lk 33. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 96/1/EÜ (EÜT L 40, 17.2.1996, lk 1).[6] EÜT L 100, 19.4.1994, lk 42.[7] EÜT L 316, 31.10.1992, lk 12. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/74/EÜ (EÜT L 365, 31.12.1994, lk 46).[8] EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37. Direktiivi on muudetud direktiiviga 98/48/EÜ (EÜT L 217, 5.8.1998, lk 18).[9] EÜT L 96, 3.4.1985, lk 25. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[10] EÜT L 334, 12.12.1985, lk 20. Direktiivi on muudetud komisjoni direktiiviga 87/441/EMÜ (EÜT L 238, 21.8.1987, lk 40).[11] EÜT L 74, 27.3.1993, lk 81.[12] EÜT C 102, 4.4.1996, lk 1.[13] EÜT L 350, 28.12.1998, lk 1.[14] EÜT L 296, 21.11.1996, lk 55.--------------------------------------------------I LISAOTTOMOOTORITEGA SÕIDUKITES KASUTAMISEKS TURUSTATAVATE KÜTUSTE KESKKONNAKAITSELISED SPETSIFIKATSIOONIDLiik: bensiinParameeter | Ühik | Piirväärtused | Maksimaalne |Katsetamine | Minimaalne | Meetod | Avaldamise aeg |Uurimismeetodil määratud oktaaniarv | 95 | — | EN 25164 | 1993 |Mootorimeetodil määratud oktaaniarv | | 85 | — | EN 25163 | 1993 |Küllastunud aururõhk suveperioodil | kPa | — | 60,0 | EN 12 | 1993 |Fraktsioonkoostis: | | | | | |aurustunud 100 °C juures | mahuprotsent | 46,0 | — | EN-ISO 3405 | 1988 |aurustunud 150 °C juures | mahuprotsent | 75,0 | — | | |Süsivesinike analüüs: | | | | | |—olefiinid | mahuprotsent | — | 18,0 | ASTM D1319 | 1995 |—aromaatsed süsivesinikud | | — | 42,0 | ASTM D1319 | 1995 |—benseen | | — | 1,0 | pr. EN 12177 | 1995 |Hapnikusisaldus | massiprotsent | — | 2,7 | EN 1601 | 1996 |Lisaained: | | | | | |—metanool, tuleb lisada stabilisaatoreid | mahuprotsent | — | 3 | EN 1601 | 1996 |—etanool, stabilisaatorid võivad olla vajalikud | mahuprotsent | — | 5 | EN 1601 | 1996 |—isopropüülalkohol | mahuprotsent | — | 10 | EN 1601 | 1996 |—tertbutüülalkohol | mahuprotsent | — | 7 | EN 1601 | 1996 |—isobutüülalkohol | mahuprotsent | — | 10 | EN 1601 | 1996 |—eetrid, mille molekulis on 5 või enam süsinikuaatomit | mahuprotsent | — | 15 | EN 1601 | 1996 |Muud lisaained | mahuprotsent | — | 10 | EN 1601 | 1996 |Väävlisisaldus | mahuprotsent | — | 150 | pr. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |Pliisisaldus | g/l | — | 0,005 | EN 237 | 1996 |--------------------------------------------------II LISADIISELMOOTORITEGA SÕIDUKITES KASUTAMISEKS TURUSTATAVATE KÜTUSTE KESKKONNAKAITSELISED SPETSIFIKATSIOONIDLiik: diislikütusParameeter | Ühik | Piirväärtused | Maksimaalne |Katsetamine | Minimaalne | Meetod | Avaldamise aeg |Tsetaaniarv | 51,0 | – | EN-ISO 5165 | 1992 |Tihedus 15 °C juures | kg/m3 | – | 845 | EN-ISO 3675 | 1995 |Fraktsioonkoostis: | | | | | |95 mahuprotsendi juures aurustunud | °C | – | 360 | EN-ISO 3405 | 1988 |Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud | massiprotsent | – | 11 | IP 391 | 1995 |Väävlisisaldus | mg/kg | – | 350 | pr. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |--------------------------------------------------III LISAOTTOMOOTORITEGA SÕIDUKITES KASUTAMISEKS TURUSTATAVATE KÜTUSTE KESKKONNAKAITSELISED SPETSIFIKATSIOONIDLiik: bensiinParameeter | Ühik | Piirväärtused | Maksimaalne |Katsetamine | Minimaalne | Meetod | Avaldamise aeg |Uurimismeetodil määratud oktaaniarv | 95 | | EN 25164 | 1993 |Mootorimeetodil määratud oktaaniarv | | 85 | | EN 25163 | 1993 |Küllastunud aururõhk suveperioodil | kPa | – | | | |Fraktsioonkoostis: | | | | | |aurustunud 100 °C juures | mahuprotsent | – | – | | |aurustunud 150 °C juures | | – | – | | |Süsivesinike analüüs: | | | | | |—olefiinid | mahuprotsent | – | | | |—aromaatsed süsivesinikud | mahuprotsent | – | 35,0 | ASTM D1319 | 1995 |—benseen | mahuprotsent | – | | | |Hapnikusisaldus | massiprotsent | – | | | |Väävlisisaldus | mg/kg | – | 50 | pr. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |Pliisisaldus | g/l | – | | | |--------------------------------------------------IV LISADIISELMOOTORITEGA SÕIDUKITES KASUTAMISEKS TURUSTATAVATE KÜTUSTE KESKKONNAKAITSELISED SPETSIFIKATSIOONIDLiik: diiselParameeter | Ühik | Piirväärtused | Maksimaalne |Katsetamine | Minimaalne | Meetod | Avaldamise aeg |Tsetaaniarv | | – | | |Tihedus 15 °C juures | kg/m3 | | – | | |Fraktsioonkoostis: | | | | | |95 mahuprotsendi juures aurustunud | °C | – | | | |Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud | mahuprotsent | – | | | |Väävlisisaldus | mg/kg | – | 50 | pr. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/18/EÜ, 23. aprill 2009 , millega kehtestatakse meretranspordi sektoris toimunud õnnetusjuhtumite juurdluse põhimõtted ning muudetakse nõukogu direktiivi 1999/35/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/59/EÜ (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               28.5.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 131/114

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/18/EÜ,
   23. aprill 2009,
   millega kehtestatakse meretranspordi sektoris toimunud õnnetusjuhtumite juurdluse põhimõtted ning muudetakse nõukogu direktiivi 1999/35/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/59/EÜ
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, arvestades lepituskomitee poolt 3. veebruaril 2009. aastal heakskiidetud ühisteksti (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa meretranspordis tuleks säilitada kõrge üldine ohutustase ning teha kõik selleks, et vähendada laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite arvu.

               (2)

               Laevaõnnetuste viivitamatu tehniline juurdlus parandab meresõiduohutust, aidates ära hoida selliste õnnetuste kordumist, mille tagajärjeks on inimohvrid, laevahukk või merekeskkonna reostus.

               (3)

               Euroopa Parlament kutsus oma 21. aprilli 2004. aasta resolutsioonis meresõiduohutuse parandamise kohta (4) komisjoni üles esitama ettepanekut võtta vastu direktiiv laevaõnnetuste juurdluste kohta.

               (4)

               Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguse konventsiooni (edaspidi „Unclos”) artiklis 2 on kehtestatud rannikuäärsete riikide õigus uurida põhjusi nende territoriaalmeres toimuvate laevaõnnetuste puhul, mis võivad seada ohtu inimelud või keskkonna, nõuda rannikuäärse riigi otsingu- ja päästeasutuste kaasamist või rannikuäärset riiki muul viisil mõjutada.

               (5)

               Unclos'i artiklis 94 on sätestatud, et lipuriigid peavad algatama pädeva(te) isiku(te) juhtimisel või nende kontrolli all teatavate avamerel toimunud navigatsiooniga seotud õnnetuste või ohtlike juhtumite uurimise.

               (6)

               1. novembri 1974. aasta rahvusvahelise konventsiooni inimelude ohutusest merel (edaspidi „Solas 74 konventsioon”) reeglis I/21, 5. aprilli 1966. aasta rahvusvahelises laadungimärgi konventsioonis ja 2. novembri 1973. aasta laevade põhjustatava merereostuse vältimise rahvusvahelises konventsioonis on sätestatud lipuriikide kohustus teostada õnnetuste juurdlusi ning teavitada Rahvusvahelist Mereorganisatsiooni (IMO) asjakohastest tulemustest.

               (7)

               IMO assamblee 29. novembri 2007. aasta resolutsioonile A.996(25) lisatud kohustuslike IMO meetmete rakendamise koodeksis meenutatakse lipuriikide kohustust tagada, et meresõidu ohutusjuurdlusi teostavad piisavalt kvalifitseeritud juurdlejad, kes on pädevad laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumitega seotud küsimustes. Samuti on kõnealuses koodeksis ette nähtud, et lipuriigid peavad olema valmis pakkuma selleks otstarbeks kvalifitseeritud juurdlejaid, olenemata õnnetuse või ohtliku juhtumi toimumise kohast.

               (8)

               Arvesse tuleks võtta 27. novembril 1997. aastal IMO assamblee resolutsioonile A.849(20) lisatud laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksit (edaspidi „IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeks”), millega nähakse ette ühtse lähenemisviisi rakendamine laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite ohutusjuurdluse puhul ning riikide koostöö laevaõnnetusi ja ohtlikke juhtumeid põhjustavate tegurite väljaselgitamisel. Samuti tuleks arvesse võtta IMO assamblee 27. novembri 1997. aasta resolutsiooni A.861(20) ja IMO meresõiduohutuse komitee 17. mai 2004. aasta resolutsiooni MSC.163(78), kus on määratletud mõiste „reisiinfo salvesti”.

               (9)

               Meremehi tunnustatakse kui erikategooria töötajaid, kes vajavad – võttes arvesse merenduse ülemaailmset olemust ning erinevaid jurisdiktsioone, millega nad võivad kokku puutuda – erilist kaitset, eelkõige suhetes avalike asutustega. Suurema meresõiduohutuse huvides peaks meremeestel olema võimalik tugineda laevaõnnetusjuhtumi korral õiglasele kohtlemisele. Nende inimõigused ja väärikus peaksid olema pidevalt tagatud ja kõik ohutusjuurdlused tuleks läbi viia õiglaselt ning viivitamata. Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega võtma veelgi enam arvesse meremeeste õiglast kohtlemist laevaõnnetusjuhtumi korral käsitlevate IMO suuniste asjakohaseid sätteid.

               (10)

               Liikmesriigid peaksid oma õigussüsteemi alusel kaitsma pärast õnnetusjuhtumi toimumist antud tunnistajate ütlusi ning ennetama ütluste kasutamist muudel kui ohutusjuurdlusega seotud põhjustel, eesmärgiga vältida diskrimineerivate või karistuslike meetmete kohaldamist tunnistajate vastu nende ohutusjuurdluses osalemise tõttu.

               (11)

               Nõukogu 29. aprilli 1999. aasta direktiiviga 1999/35/EÜ regulaarselt liiklevate ro-ro-reisiparvlaevade ja kiirreisilaevade ohutu käitamise kohustuslike kontrollimiste korra kohta (5) on ette nähtud, et liikmesriigid peavad oma vastavate õigussüsteemide raames määratlema õigusliku seisundi, mis võimaldab neil ja igal teisel oluliselt huvitatud liikmesriigil osaleda ro-ro-reisiparvlaevaga või kiirreisilaevaga seotud laevaõnnetuste või ohtlike juhtumite juurdluses või teha selle raames koostööd või, kui see on ette nähtud IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksiga, läbi viia asjakohane juurdlus.

               (12)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2002. aasta direktiiviga 2002/59/EÜ, millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem, (6) on ette nähtud, et liikmesriigid peavad järgima IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksit ning tagama, et õnnetusjuhtumite juurdluse tulemused avaldatakse võimalikult kiiresti pärast juurdluse lõppu.

               (13)

               Ülimalt tähtis on merelaevade või muude sadamates või muudes piiratud merepiirkondades asuvate laevadega seotud õnnetuste ja ohtlike juhtumite ohutusjuurdlused viia läbi erapooletul viisil, et teha tõhusalt kindlaks selliste õnnetuste või ohtlike juhtumite asjaolud ja põhjused. Seetõttu peaksid selliseid juurdlusi viima läbi kvalifitseeritud juurdlejad, keda kontrollib vajalike volitustega sõltumatu organ või üksus, et vältida mis tahes huvide konflikti.

               (14)

               Liikmesriigid peaksid kooskõlas oma kehtivate kohtuliku uurimise eest vastutavate asutuste volitusi käsitlevate õigusaktidega ja vajaduse korral koostöös nende asutustega tagama, et tehnilise juurdluse eest vastutajatel võimaldatakse oma kohustusi täita parimates võimalikes tingimustes.

               (15)

               Käesoleva direktiiviga ei tohiks piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (7) kohaldamist.

               (16)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et nende õigussüsteemid võimaldavad neil ja teistel oluliselt huvitatud liikmesriikidel osaleda või teha koostööd õnnetusjuhtumite juurdlusel või seda juhtida IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksi sätete alusel.

               (17)

               Iga laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi puhul tuleks põhimõtteliselt läbi viia vaid üks juurdlus, mida teostab liikmesriik või juurdlust juhtiv liikmesriik teiste oluliselt huvitatud riikide osalusel. Erandlikel ja põhjendatud juhtudel, mis puudutavad kaht või enamat liikmesriiki seoses asjaomase laeva lipu, õnnetuse asukoha või ohvrite kodakondsusega, võib viia läbi paralleelseid juurdlusi.

               (18)

               Liikmesriik võib vastastikusel kokkuleppel delegeerida laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi ohutusjuurdluse (edaspidi „ohutusjuurdlus”) juhtimise või selle juurdlusega seotud konkreetsed ülesanded teisele liikmesriigile.

               (19)

               Liikmesriigid peaksid tegema kõik jõupingutused selleks, et kaht või enamat liikmesriiki hõlmavate ohutusjuurdluste raames ei nõutaks tasu taotletud abi kulude eest. Juhul, kui vajatakse ohutusjuurdluses mitteosaleva liikmesriigi abi, peaksid liikmesriigid leppima kokku tekkinud kulude hüvitamises.

               (20)

               Solas 74 konventsiooni reegli V/20 alusel peavad reisilaevad ja muud laevad, mis ei ole reisilaevad ja mille kogumahutavus on 3 000 ja rohkem tonnaaži ning mis on ehitatud 2002. aasta 1. juulil või pärast seda, olema varustatud reisiinfo salvestiga, mis hõlbustab õnnetusjuhtumite juurdlust. Arvestades selle tähtsust laevaõnnetuste vältimise poliitika väljatöötamisel, tuleks järjekindlalt nõuda selle seadme olemasolu riigisiseseid või rahvusvahelisi reise tegevatel laevadel, mis külastavad ühenduse sadamaid.

               (21)

               Reisiinfo salvesti süsteemi nagu ka muude elektronseadiste abil saadavaid andmeid saab kasutada tagasiulatuvalt nii toimunud laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi põhjuste uurimiseks kui ka ennetavalt vajalike kogemuste saamiseks asjaolude kohta, mis võivad selliseid olukordi põhjustada. Liikmesriigid peaksid tagama, et selliseid andmeid, kui need on kättesaadavad, kasutataks nõuetekohaselt mõlemal eesmärgil.

               (22)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1406/2002 (8) on sätestatud, et Euroopa Meresõiduohutuse Amet (edaspidi „amet”) peab tegema liikmesriikidega koostööd tehniliste lahenduste väljaarendamiseks ning osutama tehnilist abi seoses ühenduse õigusaktide rakendamisega. Õnnetusjuhtumite juurdluse vallas on ameti konkreetne ülesanne soodustada liikmesriikide ja komisjoni vahelist koostööd laevaõnnetuste juurdluse ühise metoodika väljatöötamisel kokkulepitud rahvusvaheliste põhimõtete kohaselt, võttes nõuetekohaselt arvesse liikmesriikide erinevaid õigussüsteeme.

               (23)

               Vastavalt määrusele (EÜ) nr 1406/2002 hõlbustab amet liikmesriikide koostööd abi osutamisel juurdlustega seotud tegevuste puhul ning õnnetusjuhtumite olemasolevate juurdluskokkuvõtete analüüsimisel.

               (24)

               Laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite juurdluse ühise metoodika väljatöötamisel või muutmisel tuleks võtta arvesse ohutusjuurdlustel põhinevaid asjakohaseid märkusi.

               (25)

               Liikmesriigid ja ühendus peaksid nõuetekohaselt arvesse võtma ohutusjuurdluse põhjal tehtud ohutuse tagamise soovitusi.

               (26)

               Kuna tehnilise ohutusjuurdluse eesmärk on vältida laevaõnnetusi ja ohtlikke juhtumeid, ei tohiks juurdlustulemusi ega ohutuse tagamise soovitusi mingil juhul kasutada süü või vastutuse kindlaksmääramiseks.

               (27)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt parandada ühenduses meresõiduohutust ja seeläbi vähendada laevaõnnetuste ohtu tulevikus, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning kavandatava meetme ulatuse ja mõju tõttu on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (28)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (9).

               (29)

               Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus muuta käesolevat direktiivi, et kohaldada sellega seotud tulevasi rahvusvahelistes konventsioonides, protokollides, koodeksites ja resolutsioonides tehtavaid muudatusi ning võtta vastu või muuta laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite juurdluse ühist metoodikat. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda uute vähemoluliste sätetega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

               (30)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (10) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses esitatud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu
   1.   Käesoleva direktiivi eesmärk on parandada meresõiduohutust ja vältida laevade põhjustatud merereostust ning vähendada seega laevaõnnetuste riski tulevikus; selleks tuleb:

               a)

               hõlbustada ohutusjuurdluste viivitamatut läbiviimist ning laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite nõuetekohast analüüsi, et teha kindlaks nende põhjused, ning

               b)

               tagada õigeaegne ja täpne aruandlus ohutusjuurdluste kohta ning ettepanekute esitamine heastavate meetmete kohta.

         2.   Käesoleva direktiivi alusel läbiviidavate juurdluste eesmärk ei ole vastutuse ega süü kindlaksmääramine. Liikmesriigid peavad siiski tagama, et juurdlusorgan või -üksus (edaspidi „juurdlusorgan”) ei hoidu täielikust laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi põhjustest aru andmisest põhjusel, et juurdluse tulemused võivad osutada süüle või vastutusele.
   Artikkel 2
   Kohaldamisala
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite suhtes, mis:

               a)

               on seotud liikmesriigi lipu all sõitvate laevadega;

               b)

               leiavad aset liikmesriigi territoriaalmeres ja sisevetes, nagu on määratletud Unclos'is, või

               c)

               on seotud liikmesriikide muude oluliste huvidega.

         2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite suhtes, mis on seotud üksnes:

               a)

               sõjalaevade ja sõjaväe isikkoosseisu transpordilaevade ning muude liikmesriigile kuuluvate või liikmesriigi poolt käitavate laevadega, mida kasutatakse ainult riiklikel mittekaubanduslikel eesmärkidel;

               b)

               mehaanilise jõuajamita laevade, primitiivse ehitusega puust laevade, lõbusõidujahtide ja -laevadega, mis ei ole seotud kaubandusega, kui need laevad ei ole mehitatud või neid ei mehitata ning kui need ei vea ärilistel eesmärkidel rohkem kui 12 reisijat;

               c)

               siseveelaevadega, mis sõidavad siseveeteedel;

               d)

               kalalaevadega, mille pikkus on alla 15 meetri;

               e)

               seisvate merepuurplatvormidega.

         Artikkel 3
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               1)

               „IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeks” – IMO assamblee 27. novembri 1997. aasta resolutsioonile A.849(20) lisatud laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksi ajakohastatud versioon;

               2)

               järgmisi mõisteid kasutatakse vastavalt IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksis esitatud määratlustele:

                           a)

                           „laevaõnnetus”;

                           b)

                           „väga raske laevaõnnetus”;

                           c)

                           „ohtlik juhtum”;

                           d)

                           „laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi ohutusjuurdlus”;

                           e)

                           „juurdlust juhtiv riik”;

                           f)

                           „oluliselt huvitatud riik”;

               3)

               mõiste „raske laevaõnnetus” puhul kohaldatakse IMO meresõiduohutuse komitee ja merekeskkonna kaitse komitee 18. detsembri 2008. aasta ringkirjas MSC-MEPC.3/Circ.3 esitatud ajakohastatud määratlust;

               4)

               „meremeeste õiglast kohtlemist laevaõnnetusjuhtumi korral käsitlevad IMO suunised” – IMO õiguskomitee 27. aprilli 2006. aasta resolutsioonile LEG.3(91) lisatud suunised, mis on heaks kiidetud Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni haldusnõukogu 12.–16. juuni 2006. aasta 296. istungjärgul;

               5)

               mõisteid „ro-ro-reisiparvlaev” ja „kiirreisilaev” käsitatakse vastavalt direktiivi 1999/35/EÜ artiklis 2 sätestatud määratlustele;

               6)

               mõistet „reisiinfo salvesti” käsitatakse vastavalt IMO assamblee resolutsioonis A.861(20) ja IMO mereohutuse komitee resolutsioonis MSC.163(78) sätestatud määratlusele;

               7)

               „ohutuse tagamise soovitus” – ettepanek, sealhulgas registreerimise ja kontrolli eesmärgil tehtud ettepanek, mis on tehtud järgmiselt:

                           a)

                           ohutusjuurdlust teostava või seda juhtiva riigi juurdlusorgani ettepanek, mis põhineb nimetatud juurdluse käigus kogutud teabel, või vajaduse korral

                           b)

                           komisjoni ettepanek, mis põhineb andmete abstraktse analüüsi põhjal saadud teabel ja läbiviidud ohutusjuurdluste tulemustel.

         Artikkel 4
   Ohutusjuurdluse õiguslik seisund
   1.   Liikmesriigid määratlevad kooskõlas oma õigussüsteemiga ohutusjuurdluse õigusliku seisundi sellisel viisil, et sellist juurdlust oleks võimalik läbi viia nii tõhusalt ja kiiresti kui võimalik.
   Liikmesriigid tagavad kooskõlas oma õigusaktidega ning vajaduse korral kohtuliku uurimise eest vastutavate asutuste koostöö kaudu, et ohutujuurdlus:

               a)

               ei sõltu uurimistest kriminaalmenetluse raames või muudest paralleelsetest uurimistest, mida teostatakse vastutuse või süü kindlaksmääramiseks, ja

               b)

               ei ole nimetatud uurimiste tõttu põhjendamatult välistatud ning seda ei katkestata ega lükata nende uurimiste tõttu edasi.

         2.   Kooskõlas artiklis 10 osutatud alalise koostööraamistikuga sisaldavad liikmesriikide poolt kehtestatavad eeskirjad sätteid, millega lubatakse:

               a)

               teha koostööd ja osutada vastastikust abi teiste liikmesriikide juhitavate ohutusjuurdluse käigus või delegeerida sellise juurdluse juhtimine teisele liikmesriigile vastavalt artiklile 7 ja

               b)

               kooskõlastada liikmesriikide asjaomaste juurdlusorganite töö niivõrd, kuivõrd seda on vaja käesoleva direktiivi eesmärgi saavutamiseks.

         Artikkel 5
   Juurdluse läbiviimise kohustus
   1.   Iga liikmesriik tagab, et artiklis 8 osutatud juurdlusorgan viib läbi ohutusjuurdluse pärast väga rasket laevaõnnetust,

               a)

               mis on seotud selle liikmesriigi lipu all sõitva laevaga, sõltumata õnnetuse toimumiskohast;

               b)

               mis leiab aset tema territoriaalmeres või sisevetes, nagu on määratletud Unclos'is, olenemata õnnetuses osalenud laeva(de) lipuriigist, või

               c)

               mis on seotud liikmesriigi oluliste huvidega, sõltumata õnnetuse toimumiskohast ja sellega seotud laeva(de) lipuriigist.

         2.   Lisaks viib juurdlusorgan raskete laevaõnnetuste korral läbi esialgse hindamise, et otsustada, kas algatatakse ohutusjuurdlus või mitte. Kui juurdlusorgan otsustab ohutusjuurdlust mitte algatada, märgitakse kõnealuse otsuse põhjused ja teavitatakse neist vastavalt artikli 17 lõikele 3.
   Mis tahes muu laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi korral otsustab juurdlusorgan, kas algatada ohutusjuurdlus või mitte.
   Esimeses ja teises lõigus osutatud otsustes võtab juurdlusorgan arvesse laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi raskusastet, sellega seotud laeva ja/või lasti tüüpi ning selle võimalikkust ja seda, et ohutusjuurdluse tulemused aitaksid vältida õnnetusi ja ohtlikke juhtumeid tulevikus.
   3.   Juurdlust juhtiva liikmesriigi juurdlusorgan määrab koostöös muude oluliselt huvitatud riikide samaväärsete asutustega kindlaks ohutusjuurdluse teostamise sellise ulatuse ja korra, mis tunduvad kõige tõhusamad käesoleva direktiivi eesmärgi saavutamiseks ning õnnetuste ja ohtlike juhtumite vältimiseks tulevikus.
   4.   Ohutusjuurdluste läbiviimisel järgib juurdlusorgan laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite juurdluse ühist metoodikat, mis on välja töötatud määruse (EÜ) nr 1406/2002 artikli 2 punkti e alusel. Juurdlejad võivad erijuhul kasutada ühisest metoodikast erinevat metoodikat, kui see on nende kutsealase arvamuse kohaselt põhjendatud ja kui see on vajalik juurdluse eesmärkide saavutamiseks. Komisjon võtab nimetatud metoodika vastu või muudab seda seoses käesoleva direktiiviga, võttes arvesse ohutusjuurdlustel põhinevaid asjakohaseid märkusi.
   Kõnealune meede, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda, võetakse vastu vastavalt artikli 19 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
   5.   Ohutusjuurdlus algatatakse nii kiiresti kui praktiliselt võimalik pärast laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi toimumist ja mitte mingil juhul hiljem kui kaks kuud pärast selle toimumist.
   Artikkel 6
   Teavitamiskohustus
   Liikmesriigid näevad oma õigussüsteemi alusel ette, et vastutavad asutused ja/või kaasatud osapooled teavitavad viivitamata nende juurdlusorganit kõigist käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvatest õnnetustest ja ohtlikest juhtumitest.
   Artikkel 7
   Ohutusjuurdluse juhtimine ja selles osalemine
   1.   Iga laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi puhul viiakse põhimõtteliselt läbi vaid üks juurdlus, mida teostab liikmesriik või juurdlust juhtiv liikmesriik teiste oluliselt huvitatud liikmesriikide osalusel.
   Juhul kui ohutusjuurdlust viivad läbi kaks või enam liikmesriiki, teevad asjaomased liikmesriigid seega koostööd, et leppida viivitamata kokku, millisest liikmesriigist saab juurdlust juhtiv liikmesriik. Nad teevad kõik jõupingutused selleks, et juurdlusmenetluse suhtes kokkuleppele jõuda. Nimetatud kokkuleppe alusel on teistel oluliselt huvitatud riikidel ohutusjuurdlust läbiviiva liikmesriigiga võrdsed õigused ja võrdne juurdepääs tunnistajatele ja tõenditele. Samuti on neil õigus sellele, et juurdlust juhtiv liikmesriik võtaks nende seisukohta arvesse.
   Sama laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi puhul on paralleelse ohutusjuurdluse läbiviimine rangelt piiratud vaid erakorraliste juhtudega. Sellisel juhul teavitavad liikmesriigid komisjoni kõnealuse paralleelse juurdluse läbiviimise põhjustest. Paralleelset ohutusjuurdlust läbiviivad liikmesriigid teevad üksteisega koostööd. Eelkõige vahetavad asjaomased juurdlusorganid teavet, mis on kogutud nende juurdluse käigus, eriti eesmärgiga jõuda niivõrd kui võimalik ühisele tulemusele.
   Liikmesriigid hoiduvad võtmast meetmeid, mis võiksid käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluva ohutusjuurdluse läbiviimist põhjendamatult takistada, peatada või edasi lükata.
   2.   Olenemata lõikest 1 vastutab iga liikmesriik ohutusjuurdluse teostamise ja teiste oluliselt huvitatud liikmesriikidega koostöö tegemise eest, kuni lepitakse ühiselt kokku, milline neist on juurdlust juhtiv riik.
   3.   Ilma et see piiraks käesolevast direktiivist ja rahvusvahelisest õigusest tulenevaid kohustusi, võib liikmesriik iga üksikjuhtumi puhul eraldi ja vastastikusel kokkuleppel delegeerida teisele liikmesriigile ülesande juhtida ohutusjuurdlust või konkreetseid ülesandeid juurdluse läbiviimiseks.
   4.   Kui ro-ro-reisiparvlaev või kiirreisilaev on seotud laevaõnnetuse või ohtliku juhtumiga, algatab ohutusjuurdluse liikmesriik, kelle territoriaalmeres või sisevetes, nagu on määratletud Unclos'is, õnnetusjuhtum või ohtlik juhtum toimus, või kui see toimus muudes vetes, algatab juurdluse liikmesriik, mida kõnealune parvlaev või reisilaev viimasena külastas. Kõnealune liikmesriik vastutab ohutusjuurdluse teostamise ja teiste oluliselt huvitatud liikmesriikidega koostöö tegemise eest, kuni lepitakse ühiselt kokku, milline neist on juurdlust juhtiv riik.
   Artikkel 8
   Juurdlusorganid
   1.   Liikmesriigid tagavad, et ohutusjuurdluse eest vastutavad erapooletud alalised vajalike volitustega juurdlusorganid ja nõutava ettevalmistusega juurdlejad, kes on pädevad laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumitega seotud küsimustes.
   Ohutusjuurdluse erapooletuks läbiviimiseks on juurdlusorgan organisatsiooniliselt, õigusliku struktuuri poolest ning otsustusprotsessis sõltumatu mis tahes osapoolest, kelle huvid võiksid olla vastuolus talle usaldatud ülesandega.
   Sisemaal paiknevad liikmesriigid, kellel ei ole nende lipu all sõitvaid laevu, määravad artikli 5 lõike 1 punkti c kohases juurdluses osalemiseks sõltumatu kontrollkeskuse.
   2.   Juurdlusorgan tagab, et juurdlejatel on oma tavaliste juurdlusülesannetega seotud valdkondades tööalased teadmised ja praktilised kogemused. Lisaks sellele tagab juurdlusorgan, et asjakohane teave on neile vajaduse korral hõlpsasti kättesaadav.
   3.   Juurdlusorganile usaldatud tegevust võib laiendada meresõiduohutusega seotud andmete kogumisele ja analüüsimisele, eelkõige ennetaval eesmärgil niivõrd, kuivõrd see tegevus ei mõjuta nimetatud organi sõltumatust ega too kaasa vastutust õiguslikes, halduslikes või standardimisega seotud küsimustes.
   4.   Tegutsedes oma õigussüsteemi alusel tagavad liikmesriigid, et nende riikliku juurdlusorgani või mis tahes muu juurdlusorgani juurdlejatele, kellele on tehtud ülesandeks ohutusjuurdlust teostada, vajaduse korral koostöös kohtuliku uurimise eest vastutavate asutustega, antakse mis tahes asjakohast teavet ohutusjuurdluse läbiviimiseks ning et neil on seetõttu õigus:

               a)

               omada vaba juurdepääsu kõigile asjakohastele piirkondadele või õnnetuse toimumiskohale, samuti mis tahes laevale, vrakile või rajatisele, sealhulgas lastile, seadmetele või rusudele;

               b)

               tagada tõendusmaterjalide loetelu kohene koostamine ja vraki, rusude või muude komponentide või ainete kontrollitud otsimine ja kõrvaldamine nende kontrollimise või analüüsimise eesmärgil;

               c)

               nõuda punktis b osutatud esemete kontrollimist või analüüsimist ning tagada vaba juurdepääs sellise kontrolli või analüüsi tulemustele;

               d)

               omada vaba juurdepääsu laeva, merereisi, lasti, laevapere või mis tahes muu isiku, eseme, tingimuse või asjaoluga seotud asjakohasele teabele ning salvestatud andmetele, sealhulgas reisiinfo salvesti andmetele, neid paljundada ja kasutada;

               e)

               omada vaba juurdepääsu ohvrite surnukehade kontrollimistulemustele või ohvrite surnukehadest võetud proovide analüüsi tulemustele;

               f)

               nõuda ja omada vaba juurdepääsu laeva käitamisega seotud isikute või muude asjaomaste isikute kontrollimise tulemustele või nendelt võetud proovide analüüsi tulemustele;

               g)

               kuulata üle tunnistajad ilma selliste isikute kohalolekuta, kelle huvides võiks olla ohutusjuurdluse takistamine;

               h)

               saada lipuriigi, laevaomanike, klassifikatsiooniühingute või muude asjaomaste osapoolte valduses olevaid kontrolliandmeid ja asjakohast teavet, kui need osapooled või nende esindajad asuvad asjaomases liikmesriigis;

               i)

               paluda riikide asjaomaste asutuste, sealhulgas lipu- ja sadamariigi laevakontrolliinspektorite, rannavalveametnike, laevaliikluse juhtimise keskuse operaatorite, otsingu- ja päästemeeskondade, lootside või muu sadama- või merenduspersonali abi.

         5.   Juurdlusorganil võimaldatakse reageerida õnnetuseteatele viivitamata mis tahes ajal ning saada piisavaid vahendeid, et oma ülesannet sõltumatult täita. Juurdlusorgani juurdlejatele antakse selline pädevus, mis tagab neile vajaliku sõltumatuse.
   6.   Peale laevaõnnetuste võib juurdlusorgan käesoleva direktiivi alusel teostada juurdlust ka muude juhtumite kohta, tingimusel et sellised juurdlused ei ohusta tema sõltumatust.
   Artikkel 9
   Konfidentsiaalsus
   Ilma et see piiraks direktiivi 95/46/EÜ kohaldamist, tagavad liikmesriigid oma õigussüsteemide raames, et järgmised andmed tehakse kättesaadavaks üksnes ohutusjuurdluse eesmärgil, välja arvatud juhul, kui asjaomase liikmesriigi pädev asutus otsustab, et andmete avaldamine vastab ülekaalukale üldisele huvile:

               a)

               kõik tunnistajate ütlused ja muud seletused, aruanded ja märkused, mille juurdlusorgan on salvestanud või saanud ohutusjuurdluse käigus;

               b)

               ohutusjuurdluse käigus tunnistusi andnud isikute tuvastamist võimaldavad andmed;

               c)

               eriti tundlikud eraelulised andmed laevaõnnetuse või ohtliku juhtumiga seotud isikute kohta, sealhulgas andmed nende tervisliku seisundi kohta.

         Artikkel 10
   Alaline koostööraamistik
   1.   Liikmesriigid kehtestavad tihedas koostöös komisjoniga alalise koostööraamistiku, mis võimaldab nende vastavatel juurdlusorganitel teha omavahel koostööd niivõrd, kuivõrd see on vajalik käesoleva direktiivi eesmärgi saavutamiseks.
   2.   Alalise koostööraamistiku töökord ja nõutav organisatsiooniline kord määratakse kindlaks vastavalt artikli 19 lõikes 2 osutatud regulatiivkomitee menetlusele.
   3.   Liikmesriikide juurdlusorganid lepivad alalise koostööraamistiku piires kokku eelkõige parimates koostöövormides, et:

               a)

               võimaldada juurdlusorganitel jagada laevarusude ja -varustuse tehniliseks juurdluseks vajalikke seadmeid, vahendeid ja varustust ning muid ohutusjuurdlusega seotud esemeid, sealhulgas reisiinfo salvesti ja muude elektronseadiste andmetest väljavõtete tegemist ning teabe hindamist;

               b)

               teha tehnilist koostööd või jagada teadmisi, mida on vaja eriülesannete täitmiseks;

               c)

               saada ja jagada teavet, mis on vajalik selleks, et analüüsida õnnetuse andmeid ja anda ühenduse tasandil asjakohaseid ohutuse tagamise soovitusi;

               d)

               koostada ühised põhimõtted, et jälgida ohutuse tagamise soovituste täitmist ning kohandada juurdlusmeetodeid vastavalt tehnika ja teaduse arengule;

               e)

               juhtida asjakohaselt artiklis 16 osutatud varajasi hoiatusteateid;

               f)

               kehtestada konfidentsiaalsusnõuded artiklis 9 osutatud tunnistajate ütluste ning töödeldud andmete ja muude dokumentide jagamiseks, sealhulgas suhetes kolmandate riikidega, järgides siseriiklikke eeskirju;

               g)

               korraldada vajaduse korral juurdlejate asjakohast koolitust;

               h)

               edendada koostööd kolmandate riikide juurdlusorganitega ja rahvusvaheliste laevaõnnetuste juurdlusorganitega käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvates valdkondades;

               i)

               anda ohutusjuurdlust läbiviivatele juurdlusorganitele mis tahes asjakohast teavet.

         Artikkel 11
   Kulud
   1.   Kui ohutusjuurdlusega tegelevad kaks või enam liikmesriiki, toimub see tegevus tasuta.
   2.   Juhul, kui vajatakse ohutusjuurdluses mitteosaleva liikmesriigi abi, lepivad liikmesriigid kokku tekkinud kulude hüvitamises.
   Artikkel 12
   Koostöö oluliselt huvitatud kolmandate riikidega
   1.   Liikmesriigid teevad võimalikult tihedat koostööd ohutusjuurdlusest oluliselt huvitatud kolmandate riikidega.
   2.   Oluliselt huvitatud kolmandatel riikidel lubatakse vastastikusel kokkuleppel võtta osa liikmesriigi juhitava ohutusjuurdluse mis tahes etapist käesoleva direktiivi tingimuste kohaselt.
   3.   Liikmesriigi osalemine oluliselt huvitatud kolmanda riigi poolt teostatavas ohutusjuurdluses ei piira ohutusjuurdluse teostamise ja sellest teavitamise kohustust vastavalt käesolevale direktiivile. Kui oluliselt huvitatud kolmas riik juhib ohutusjuurdlust, milles osaleb üks või mitu liikmesriiki, võivad liikmesriigid otsustada mitte viia läbi paralleelset juurdlust, eeldusel et kolmanda riigi juhitav ohutusjuurdlus viiakse läbi kooskõlas IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksiga.
   Artikkel 13
   Tõendite säilitamine
   Liikmesriigid võtavad meetmeid tagamaks, et käesoleva direktiivi alusel õnnetuste ja ohtlike juhtumitega seotud osapooled teevad kõik võimaliku, et:

               a)

               säilitada kaartidelt, logiraamatutest, elektrooniliste ja magnetsalvestuste teel, videokassettidelt, sealhulgas reisiinfo salvestitelt ja muudelt elektronseadistelt saadud teavet, mis on seotud õnnetusjuhtumieelse, -aegse ja -järgse ajaga;

               b)

               vältida sellise teabe ülekirjutamist või muul viisil muutmist;

               c)

               kaitsta häirete eest teisi seadmeid, mida võiks põhjendatult pidada õnnetusjuhtumi ohutusjuurdlusel asjakohasteks;

               d)

               kiiresti koguda ja säilitada kõik ohutusjuurdluse jaoks vajalikud tõendid.

         Artikkel 14
   Õnnetusjuhtumi kokkuvõte
   1.   Käesoleva direktiivi alusel läbiviidud ohutusjuurdluse lõppemisel avaldatakse kokkuvõte, mille vormi määrab kindlaks pädev juurdlusorgan ning mis on kooskõlas I lisa asjakohaste jaotistega.
   Juurdlusorganid võivad otsustada, et ohutusjuurdluse puhul, mis ei ole seotud väga raske või, kui see on asjakohane, raske laevaõnnetusega ning mille tulemused ei võimalda vältida tulevikus toimuvaid õnnetusi ja ohtlikke juhtumeid, avaldatakse lihtsustatud kokkuvõte.
   2.   Juurdlusorganid püüavad teha lõikes 1 osutatud kokkuvõtte, kaasa arvatud selle järeldused ja võimalikud soovitused, üldsusele ja eelkõige merendussektorile kättesaadavaks 12 kuu jooksul õnnetuse toimumise päevast. Kui lõppkokkuvõtet ei ole võimalik selle aja jooksul koostada, avaldatakse vahekokkuvõte 12 kuu jooksul õnnetuse toimumise päevast.
   3.   Juurdlust juhtiva liikmesriigi juurdlusorgan saadab komisjonile lihtsustatud, lõpp- või vahekokkuvõtte koopia. Selles võetakse arvesse komisjoni võimalikke tehnilisi märkusi lõppkokkuvõtete kohta, mis ei mõjuta tulemuste sisu, eesmärgiga parandada kokkuvõtte kvaliteeti nii, et see aitaks kaasa käesoleva direktiivi eesmärgi saavutamisele.
   Artikkel 15
   Ohutuse tagamise soovitused
   1.   Liikmesriigid tagavad, et adressaadid võtavad juurdlusorganite esitatud ohutuse tagamise soovitusi nõuetekohaselt arvesse ning vajaduse korral võtavad piisavaid järelmeetmeid vastavalt ühenduse ja rahvusvahelisele õigusele.
   2.   Vajaduse korral esitab juurdlusorgan või komisjon ohutuse tagamise soovitusi andmete abstraktse analüüsi ja läbiviidud ohutusjuurdluse üldiste tulemuste põhjal.
   3.   Ohutuse tagamise soovitust ei või mingil juhul kasutada õnnetuse eest vastutuse või süü kindlaksmääramiseks.
   Artikkel 16
   Varajase hoiatamise süsteem
   Ilma et see piiraks liikmesriigi juurdlusorgani õigust anda varajast hoiatusteadet, teavitab ta viivitamata ohutusjuurdluse mis tahes etapil komisjoni varajase hoiatamise vajadusest, kui ta leiab, et ühenduse tasandil tuleb uute õnnetuste ohu vältimiseks viivitamata tegutseda.
   Komisjon väljastab vajaduse korral hoiatusteate kõigile teiste liikmesriikide vastutavatele asutustele, meretranspordisektorile ja teistele asjaomastele osapooltele.
   Artikkel 17
   Euroopa laevaõnnetuste andmebaas
   1.   Laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite andmed salvestatakse ja neid analüüsitakse komisjoni loodavas Euroopa elektroonilises andmebaasis, mida tuntakse kui Euroopa laevaõnnetuste teabeplatvormi (EMCIP).
   2.   Liikmesriigid teatavad komisjonile volitatud asutused, kellel on juurdepääs nimetatud andmebaasile.
   3.   Liikmesriikide juurdlusorganid teatavad komisjonile laevaõnnetustest ja ohtlikest juhtumitest II lisas esitatud vorminõuete kohaselt. Samuti esitavad nad EMCIPi andmebaasi süsteemi kohaselt komisjonile ka ohutusjuurdluse tulemusel saadud andmed.
   4.   Komisjon ja liikmesriigid töötavad välja andmebaasi süsteemi ning meetodi andmete esitamiseks sobiva tähtaja jooksul.
   Artikkel 18
   Meremeeste õiglane kohtlemine
   Vastavalt siseriiklikule õigusele võtavad liikmesriigid nende jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes toimunud laevaõnnetusjuhtumi korral arvesse meremeeste õiglast kohtlemist käsitlevate IMO suuniste asjakohaseid sätteid.
   Artikkel 19
   Komitee
   1.   Komisjoni abistab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 2099/2002 (11) asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS).
   2.   Käesolevale lõikele viitamise korral kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.
   Tähtajaks otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 6 tähenduses kehtestatakse kaks kuud.
   3.   Käesolevale lõikele viitamise korral kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1–4 ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.
   Artikkel 20
   Muutmisvolitused
   Komisjon võib käesolevas direktiivis kasutatud mõisteid ning viiteid ühenduse ja IMO õigusaktidele ajakohastada vastavalt ühenduse või IMO jõustunud meetmetele käesoleva direktiivi sätete piires.
   Kõnealused meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda, võetakse vastu vastavalt artikli 19 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
   Komisjon võib vastavalt samale menetlusele muuta ka lisasid.
   IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksi muudatused võib käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta vastavalt määruse (EÜ) nr 2099/2002 artiklile 5.
   Artikkel 21
   Täiendavad meetmed
   Käesoleva direktiivi sätted ei keela liikmesriikidel võtta täiendavaid meetmeid meresõiduohutuse kohta, mida käesolev direktiiv ei hõlma, tingimusel et sellised meetmed ei ole vastuolus käesoleva direktiiviga ega raskenda selle eesmärgi saavutamist ega ohusta selle eesmärgi täitmist.
   Artikkel 22
   Karistused
   Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada nende rakendamine. Ettenähtud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
   Artikkel 23
   Rakendamisaruanne
   Komisjon esitab iga viie aasta järel Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi rakendamise ja järgimise kohta ning esitab vajaduse korral edasised meetmed seoses aruandes esitatud soovitustega.
   Artikkel 24
   Kehtivate õigusaktide muudatused
   1.   Direktiivi 1999/35/EÜ artikkel 12 jäetakse välja.
   2.   Direktiivi 2002/59/EÜ artikkel 11 jäetakse välja.
   Artikkel 25
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 17.juuniks 2011.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 26
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 27
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 23. aprill 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. NEČAS

      (1)  ELT C 318, 23.12.2006, lk 195.

      (2)  ELT C 229, 22.9.2006, lk 38.

      (3)  Euroopa Parlamendi 25. aprilli 2007. aasta arvamus (ELT C 74 E, 30.3.2008, lk 546), nõukogu 6. juuni 2008. aasta ühine seisukoht (ELT C 184 E, 22.7.2008, lk 23), Euroopa Parlamendi 24. septembri 2008. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), nõukogu 26. veebruari 2009. aasta otsus ja Euroopa Parlamendi 11. märtsi 2009. aasta õigusloomega seotud resolutsioon (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (4)  ELT C 104 E, 30.4.2004, lk 730.

      (5)  EÜT L 138, 1.6.1999, lk 1.

      (6)  EÜT L 208, 5.8.2002, lk 10.

      (7)  EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.

      (8)  EÜT L 208, 5.8.2002, lk 1.

      (9)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

      (10)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (11)  EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.
   I LISA

      Ohutusjuurdluse kokkuvõtte sisu

   Eessõna
   Kokkuvõtte eessõnas määratakse kindlaks ohutusjuurdluse ainus eesmärk ning osutatakse, et ohutuse tagamise soovitus ei anna mingil juhul alust vastutuse või süü eeldamiseks ning et juurdluskokkuvõte ei ole ei sisult ega stiililt koostatud kavatsusega kasutada seda kohtumenetluses.
   (Juurdluskokkuvõttes ei tohiks viidata tunnistajate ütlustele ega kokku viia kokkuvõttes mainitud isikuid ohutusjuurdluse käigus tunnistusi andnud isikutega.)
   1.   LÜHIKOKKUVÕTE

   Selles osas kirjeldatakse laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi põhilisi asjaolusid: mis juhtus, millal, kus ja kuidas see juhtus; ning märgitakse, kas see põhjustas surmajuhtumeid, vigastusi, kahjustas laevu, lasti, kolmandaid isikuid või keskkonda.
   2.   FAKTILINE TEAVE

   Selles osas esitatakse punkthaaval piisav teave, mida juurdlusorgan käsitab faktilisena, ning põhjendatakse analüüsi ja hõlbustatakse mõistmist.
   Kõnealused punktid sisaldavad eelkõige järgmist teavet:
   2.1.   Laevaandmed:

   lipp/register;
   identifitseerimisandmed;
   põhiandmed;
   omandiline kuuluvus ja juhtkond;
   andmed konstruktsiooni kohta;
   minimaalne ohutu mehitatus;
   lubatud last.
   2.2.   Andmed merereisi kohta:

   külastatavad sadamad;
   merereisi tüüp;
   teave lasti kohta;
   mehitatus.
   2.3.   Teave laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi kohta:

   laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi tüüp;
   kuupäev ja kellaaeg;
   laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi toimumiskoht ja selle koordinaadid;
   välis- ja sisekeskkond;
   laeva käitamine ja merereisi etapp;
   koht pardal;
   andmed inimtegurite kohta;
   tagajärjed (inimestele, laevale, lastile, keskkonnale, muule).
   2.4.   Maal asuva asutuse kaasamine ja reageerimine hädakutsele:

   keda kaasati;
   kasutatud vahendid;
   reageerimise kiirus;
   võetud meetmed;
   saadud tulemused.
   3.   KIRJELDUS

   Selles osas esitatakse laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi kulg selle ajalises järgnevuses ning kirjeldatakse laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi ajal aset leidnud, sellele eelnenud ja järgnenud sündmusi ja kõike laevaõnnetuse või ohtliku juhtumiga seotut (nt isikud, materjal, keskkond, seadmed ja välismõjurid). Kirjeldusega hõlmatud ajavahemik sõltub laevaõnnetust või ohtlikku juhtumit vahetult mõjutanud õnnetusjuhtumite toimumise ajast. Selles osas esitatakse ka kõik läbiviidud ohutusjuurdluse asjakohased üksikasjad, kaasa arvatud kontrollimiste ja analüüside tulemused.
   4.   ANALÜÜS

   Analüüsi osas analüüsitakse punkthaaval iga õnnetusjuhtumit eraldi ning esitatakse märkused ohutusjuurdluse käigus teostatud asjakohaste kontrollimiste või analüüside tulemuste kohta ning kõigi ohutusmeetmete kohta, mis võisid olla juba võetud laevaõnnetuste vältimiseks.
   Kõnealused punktid peaksid käsitlema näiteks järgmisi teemasid:

               —

               õnnetusjuhtumi taust ja ümbrus;

               —

               ebaõige inimtegevus ja tegevusetus, juhtumid, mis on seotud ohtlike materjalide, keskkonnamõju, seadmete rikete ja välismõjutustega;

               —

               kaasaaitavad tegurid, sealhulgas inimtegevus, pardatoimingud, maapealne juhtimine või õigusnormide mõju.

         Analüüs ja märkused võimaldavad kokkuvõttes jõuda loogiliste järeldusteni ning välja selgitada kõik kaasaaitavad tegurid, sealhulgas need, millega kaasneb risk ja mille puhul peetakse olemasolevaid õnnetusjuhtumi vältimise ja/või selle tagajärgede ärahoidmise või minimeerimise vastuabinõusid ebapiisavateks või puuduvateks.
   5.   JÄRELDUSED

   Selles osas kirjeldatakse väljaselgitatud kaasaaitavaid tegureid ja puuduvaid või ebapiisavaid vastuabinõusid (materiaalsed, funktsionaalsed, sümboolsed või menetluslikud), mille suhtes tuleks välja töötada ohutusmeetmed laevaõnnetuste vältimiseks.
   6.   OHUTUSE TAGAMISE SOOVITUSED

   Vajaduse korral sisaldab see kokkuvõtte osa analüüsi ja järelduste põhjal tehtavaid ohutuse tagamise soovitusi, mis on seotud kindla valdkonnaga, nagu õigusaktid, projekteerimine, toimingud, kontroll, juhtimine, töötervishoid ja tööohutus, koolitus, parandustööd, hooldus, maapealne abi ja hädaolukordadele reageerimine.
   Ohutuse tagamise soovitused adresseeritakse neile, kes oskavad neid kõige paremini rakendada, näiteks laevaomanikud, juhtkond, tunnustatud organisatsioonid, merendusametkonnad, laevaliikluse juhtimise keskused, merepäästeteenistused, rahvusvahelised mereorganisatsioonid ja Euroopa institutsioonid, eesmärgiga vältida laevaõnnetusi.
   See osa sisaldab ka kõiki võimalikke ajutisi ohutuse tagamise soovitusi, mis on antud ohutusjuurdluse käigus, ning kõiki ohutusjuurdluse käigus võetud ohutuse tagamise meetmeid.
   7.   LISAD

   Vajaduse korral lisatakse kokkuvõttele järgmiste andmete mitteammendav nimekiri kirjalikus ja/või elektroonilises vormis:

               —

               fotod, videod, helisalvestused, kaardid, joonised;

               —

               kohaldatavad standardid;

               —

               kasutatud tehnilised mõisted ja lühendid;

               —

               ohutuse eriuuringud;

               —

               muu teave.

         II LISA

      LAEVAÕNNETUSEST VÕI OHTLIKUST JUHTUMIST TEATAMISEL ESITATAVAD ANDMED

      (Euroopa laevaõnnetuste teabeplatvormi osa)

               Märkus:

               allajoonitud numbrite puhul tuleb esitada andmed iga laeva kohta, kui laevaõnnetuse või ohtliku juhtumiga on seotud rohkem kui üks laev.

               01.

               Vastutav liikmesriik/kontaktisik

               02.

               Liikmesriigi juurdleja

               03.

               Liikmesriigi roll

               04.

               Mõjutatud rannikuäärne riik

               05.

               Oluliselt huvitatud riikide arv

               06.

               Oluliselt huvitatud riigid

               07.

               Teavitav ametkond

               08.

               Teavitamise kellaaeg

               09.

               Teavitamise kuupäev

               .

               Laeva nimi

               .

               Laeva IMO number / kutsung

               .

               Laeva lipp

               13.

               Laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi tüüp

               .

               Laevatüüp

               15.

               Laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi kuupäev

               16.

               Laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi kellaaeg

               17.

               Koordinaadid: laiuskraad

               18.

               Koordinaadid: pikkuskraad

               19.

               Laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi toimumiskoht

               .

               Lähtesadam

               .

               Sihtsadam

               .

               Liikluseraldusskeem

               .

               Merereisi etapp

               .

               Laeva käitamine

               .

               Koht pardal

               .

               Inimohvrid:

                           —

                           laevapere

                           —

                           reisijad

                           —

                           muu

               .

               Rasked vigastused:

                           —

                           laevapere

                           —

                           reisijad

                           —

                           muu

               .

               Reostus

               .

               Laevale tekitatud kahju

               .

               Lastile tekitatud kahju

               31.

               Muu kahju

               .

               Laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi lühikirjeldus

               33.

               Põhjuste lühikirjeldus ohutusjuurdluse mittealgatamise korral.


title: Nõukogu direktiiv, 21. detsember 1989, millega kaheksandat korda muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0677

Euroopa Liidu Teataja L 398 , 30/12/1989 Lk 0019 - 0023 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 9 Lk 0147  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 9 Lk 0147

		Nõukogu direktiiv,21. detsember 1989,millega kaheksandat korda muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega(89/677/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:tuleb vastu võtta meetmed siseturu järkjärguliseks rajamiseks perioodil kuni 31. detsembrini 1992; siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine;hoolimata keelust turustada teatavaid valgusefektide tekitamiseks ette nähtud iluesemeid, mille hulka kuuluvad klaasanumad ohtlike vedelikega, mis on määratletud direktiivis 67/548/EMÜ, [4] mida on viimati muudetud direktiiviga 86/431/EMÜ, [5] turustatakse ikkagi sama ohtlikke esemeid, mis on ette nähtud kasutamiseks ühe või mitme osalejaga mängudes ning millel on mõnikord kaunistuslik otstarve;tuleks läbi vaadata valmististe, sealhulgas vana õli PCB/PCT sisaldus (0,01 % massist – 100 miljondikku); nõukogu 22. detsembri 1986. aasta direktiiviga 87/101/EMÜ, millega muudetakse direktiivi 75/439/EMÜ õlijäätmete kõrvaldamise kohta, [6] seati selle sisalduse määraks 0,005 % massist;benseen (CASi nr 71-34-2) on mürgine aine, mis tõenäoliselt mõjutab kesknärvi- ja vereloomesüsteemi ning põhjustab vähktõbe, eriti leukeemiat; see aine on direktiivis 67/548/EMÜ liigitatud I kategooria kantserogeeniks; ILO (Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni) konventsioonis nr 136 ning ILO soovituses nr 144 on sätted kaitseks benseenist tulenevate ohtude eest;järgmised ained: 2-naftüülamiin (CASi nr 91-59-8), 4-nitrodifenüül (CASi nr 92-93-3), 4-aminodifenüül (CASi nr 92-67-1) ning bensidiin (CASi nr 92-87-5) võivad põhjustada vähktõbe, eriti kuseelundkonna vähktõbe; need ained on direktiivis 67/548/EMÜ liigitatud I kategooria kantserogeenideks; ehkki neid toodetakse ühenduses praegu ainult minimaalsetes kogustes ja järelevalve all üksnes uuringute eesmärgil, võivad need siiski esineda lisanditena muudes ainetes või valmististes;nende ainete kontsentratsiooni ülempiiri ja kasutamise ülempiiri sätestamine, välja arvatud üksnes töökohtade suhtes kohaldatavates erimeetmetes, aitaks ära hoida vähktõve esinemist töökohtades ning kaitsta tarbijaid;pliiühendid üldiselt, eriti aga maos kiiresti lahustuvad pliisoolad on tervisele kahjulikud; sedalaadi ühendeid kasutatakse jätkuvalt pigmendina teatavates kaunistusotstarbelistes värvides; nende kasutamist sellistel juhtudel tuleks reguleerida; ILO konventsioon nr 13 reguleerib pliivalge pigmendi kasutamist värvimistöödel;teatavad mädanemisvastased valmistised, mida kantakse kaitsekihina laevakeredele ja/või allveeseadmetele, avaldavad teatavate keemiliste ühendite, eriti arseeni-, elavhõbeda- ja tinaühendite kasutamise tõttu kahjulikku mõju vees elavatele organismidele; selleks et keskkonda paremini kaitsta, tuleks reguleerida selliste ühendite kasutamist sedalaadi valmististes;mitte ainult di-μ-okso-di-n-butüültinahüdroksüboraan (C8H19BO3Sn9, CASi nr 75113-37-0), vaid ka selle lagusaadused on ohtlikud inimesele ja keskkonnale, eriti veekeskkonnale; nende ainete kasutamist tuleks reguleerida;teatavate liikmesriikide poolt eespool osutatud ainete või neid sisaldavate valmististe kasutamise või turustamise suhtes juba vastu võetud piirangutel on otsene mõju siseturu rajamisele ja toimimisele; sellepärast on vaja ühtlustada liikmesriikide seadusandlikke sätteid selles valdkonnas ning sellest tulenevalt muuta I lisa direktiivis 76/769/EMÜ, [7] mida on viimati muudetud direktiiviga 85/610/EMÜ; [8]käesolev direktiiv ei mõjuta olemasolevaid ühenduse õigusakte, mis on seotud liikmesriikide poolt võimalike rangemate piirangute vastuvõtmisega kõnealuste ainete ja valmististe töökohtades kasutamise suhtes,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/769/EMÜ I lisa muudetakse järgmiselt:1) vasakpoolses veerus asendatakse punkti 1 kolmandas taandes tekst "0,01 %" tekstiga "0,005 %";2) punkt 3 asendatakse järgmisega:"3.Vedelad ained või valmistised, mida peetakse ohtlikuks vastavalt artikli 2 lõikele 2 ning VI lisa II.D osas esitatud kriteeriumidele nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivis 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, mida on viimati muudetud direktiiviga 86/431/EMÜ. | Ei tohi kasutada: iluesemetes, mis on ette nähtud valguse või värviefektide andmiseks eri faaside abil, näiteks kaunistusliku otstarbega lampides ja tuhatoosides,triki- ja naljavahendites,ühele või mitmele osalejale ette nähtud mängudes või sellisteks mängudeks kasutatavates esemetes, isegi kui need on kaunistuseks. |3) punkti 5 (benseen) lisatakse parempoolses veerus järgmine tekst:| "Ei ole lubatud turustatavate ainete või valmististe puhul kontsentratsioonides, mis ületavad 0,1 % massist. || Seda sätet ei kohaldata siiski: a)direktiiviga 85/210/EMÜ hõlmatud mootorikütuste suhtes;b)ainete ja valmististe suhtes, mis on ette nähtud kasutamiseks tööstuslikes protsessides, mis ei võimalda benseeni sattumist keskkonda suuremates kogustes kui on ette nähtud olemasolevate õigusaktidega;c)direktiividega 75/442/EMÜ ja 78/319/EMÜ hõlmatud jäätmete suhtes. |4) lisatakse järgmised punktid:"13.2-naftüülamiin(CASi nr 91-59-8) ja selle soolad | Ei tohi kasutada turustatavate ainete ja valmististe puhul kontsentratsioonides, mis ületavad 0,1 % massist. |14.Bensidiin(CASi nr 92-87-5) ja selle soolad | Seda sätet ei kohaldata siiski direktiividega 75/442/EMÜ ja 78/319/EMÜ hõlmatud jäätmete suhtes, mis sisaldavad ühte või mitut sellist ainet. |15.4-nitrobifenüül(CASi nr 92-93-3) | |16.4-aminobifenüül(CASi nr 92-67-1) ja selle soolad | Selliseid aineid ega valmistisi ei tohi müüa elanikkonnale. Selliste valmististe pakendil peab olema loetavalt ja kustutamatult järgmine märge: "Ainult erialaseks kasutamiseks.", ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate muude ühenduse sätete kohaldamist. |17.Pliikarbonaadid:neutraalne veevaba karbonaatPb CO3(CASi nr 598-63-0)tri-plii-bis(karbonaat)-dihüdroksiid2Pb CO3 · Pb(OH)2(CASi nr 1319-46-6) | Ei tohi kasutada värvina tarvitamiseks ette nähtud ainete ja valmististe koostisosana, välja arvatud kunstiteoste ning ajalooliste hoonete ja nende interjööri restaureerimiseks ja hoolduseks, kui liikmesriigid soovivad seda oma territooriumil lubada, vastavalt ILO konventsioonile nr 13 pliivalge pigmendi kasutamise kohta värvides. |18.PliisulfaadidPbSO4 (1: 1) (CASi nr 7446-14-2) PbxSO4 (CASi nr 15739-80-7) | Ei tohi kasutada värvina tarvitamiseks ette nähtud ainete ja valmististe koostisosana, välja arvatud kunstiteoste ning ajalooliste hoonete ja nende interjööri restaureerimiseks ja hoolduseks, kui liikmesriigid soovivad seda oma territooriumil lubada, vastavalt ILO konventsioonile nr 13 pliivalge pigmendi kasutamise kohta värvides. |19.Elavhõbedaühendid | Ei tohi kasutada selliste ainetena ega valmististe koostisosana, mida tarvitatakse: a)vältimaks:laevakerede,puuride, ujukite, võrkude ning muude kala-, karbi- või vähikasvatusseadeldiste või -varustuse,täielikult või osaliselt vee alla paigutatavate seadeldiste või seadmete lagunemist mikroorganismide, taimede või loomade toimel;b)puidu kaitseks;c)kauakestvate tööstustekstiilide ning nende tootmiseks ette nähtud lõngade immutamiseks;d)tööstusvete käitlemiseks, olenemata nende kasutusviisist. |20.Arseeniühendid | 1.Ei tohi kasutada selliste ainetena ega valmististe koostisosana, mida tarvitatakse:a)vältimaks:laevakerede,puuride, ujukite, võrkude ning muude kala-, karbi- või vähikasvatusseadeldiste või -varustuse,täielikult või osaliselt vee alla paigutatavate seadeldiste või seadmete lagunemist mikroorganismide, taimede või loomade toimel;b)puidu kaitseks.Sel juhul ei kehti keeld CCA-tüüpi (vask–kroom–arseen) anorgaaniliste soolade lahuste suhtes, mida kasutatakse tööstuslikes paigaldistes, kus puitu vaakumi või rõhu abil immutatakse.Lisaks sellele võivad liikmesriigid lubada oma territooriumil kasutada DFA-tüüpi (dinitrofenool–fluor–arseen) valmistisi, mis on ette nähtud elektrikaableid hoidvate juba paigaldatud puitpostide kohapealseks taastöötluseks. Selliseid valmistisi peavad kasutama spetsialistid, rakendades vaakumit või rõhku.2.Ei tohi kasutada tööstusvete käitlemiseks, olenemata nende kasutusviisist. |21.Tinaorgaanilised ühendid | 1.Ei tohi kasutada selliste ainetena ega valmististe koostisosana, mida tarvitatakse vältimaks:a)vastavalt ISO 8666 määratlusele vähem kui 25meetrise kogupikkusega laevakerede;b)puuride, ujukite, võrkude ning muude kala-, karbi- või vähikasvatusseadeldiste või -varustuse;c)täielikult või osaliselt vee alla paigutatavate seadeldiste või seadmete lagunemist mikroorganismide, taimede või loomade toimel.Selliseid ained ja valmistisi:võidakse turustada üksnes 20liitristes või suurema mahutavusega pakendites,ei tohi müüa elanikkonnale, vaid ainult erialastele kasutajatele.Selliste valmististe pakendil peab olema loetavalt ja kustutamatult järgmine märge:"Mitte kasutada vähem kui 25meetrise kogupikkusega paatide ega kala-, karbi- või vähikasvatusseadeldiste ja -varustuse jaoks.""Ainult erialaseks kasutamiseks.", ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate muude ühenduse sätete kohaldamist.2.Ei tohi kasutada tööstusvete käitlemiseks, olenemata nende kasutusviisist. |22.di-μ-okso-di-n-butüültinahüdroksüboraan (C8H19BO3Sn9,CASi nr 75113-37-0) (DBB) | Kontsentratsioonid, mis turustatavates ainetes ja valmististe koostisosades ületavad 0,1 %, on keelatud. Seda sätet ei kohaldata selle aine (DBB) või seda sisaldavate valmististe suhtes, kui need on ette nähtud üksnes tegemaks selliseid valmistooteid, milles selle aine kontsentratsioon ei ületa 0,1 %." |Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 18 kuu möödudes selle direktiivi vastuvõtmise kuupäevast. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Hiljemalt 18 kuu möödudes käesoleva direktiivi vastuvõtmisest edastavad liikmesriigid komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 21. detsember 1989Nõukogu nimeleesistujaE. Cresson[1] EÜT C 43, 16.2.1988, lk 9.[2] EÜT C 96, 17.4.1989, lk 190 jaEÜT C 256, 9.10.1989, lk 70.[3] EÜT C 175, 4.7.1988, lk 10 jaEÜT C 337, 31.12.1987, lk 7.[4] EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.[5] EÜT L 247, 1.9.1986, lk 1.[6] EÜT L 42, 12.2.1987, lk 43.[7] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201.[8] EÜT L 375, 31.12.1985, lk 1.--------------------------------------------------