title: Komisjoni direktiiv 2008/47/EÜ, 8. aprill 2008 , millega muudetakse tehnika arenguga kohandamise eesmärgil nõukogu direktiivi 75/324/EMÜ aerosoole käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               9.4.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 96/15

      KOMISJONI DIREKTIIV 2008/47/EÜ,
   8. aprill 2008,
   millega muudetakse tehnika arenguga kohandamise eesmärgil nõukogu direktiivi 75/324/EMÜ aerosoole käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 20. mai 1975. aasta direktiivi 75/324/EMÜ aerosoole käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artiklit 5 ja artikli 10 lõiget 3,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Tehnika areng ja innovatsioon on võimaldanud viia turule üha keerulisema tehnilise lahendusega ja tavapärastest erinevate omadustega aerosoole. Direktiivi 75/324/EMÜ sätted ei ole siiski piisavad, et tagada kõnealuste mittetraditsiooniliste aerosoolide ohutuse kõrge tase. Mittetraditsiooniliste aerosoolide erilise disainilahendusega võivad kaasneda ohud, mis ei ole kajastatud direktiivi ohutust käsitlevates sätetes, mida on kohandatud traditsiooniliste aerosoolide tuntud lahendustele. Seetõttu peab tootja tegema tingimata ohuanalüüsi, et piisaval määral käsitleda kõiki ohutusega seotud aspekte.

               (2)

               Vajaduse korral tuleb ohuanalüüsis käsitleda ohtu, mis tuleneb aerosooli tavakasutamisel või põhjendatult eeldataval kasutamisel väljastatud pihuse sissehingamisest, võttes arvesse piisa suurust ja jaotust koos aerosooli sisu füüsikaliste ja keemiliste omadustega, sest aerosooli väikeste piiskade sissehingamine võib kõnealustel kasutamistingimustel kahjustada kasutaja tervist isegi juhul, kui aerosool on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. mai 1999. aasta direktiiviga 1999/45/EÜ (ohtlike preparaatide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) (2) nõuetekohaselt liigitatud ja märgistatud.

               (3)

               Direktiivi 75/324/EMÜ artikliga 10 ettenähtud kaitseklauslit on kohaldanud üks liikmesriik. Vastuvõetud kaitsemeede on õigustatud seoses aerosoolis sisalduvate ainete suurenenud süttimisohuga aerosooli tavakasutamisel või põhjendatult eeldataval kasutamisel.

               (4)

               Kehtiv tuleohtliku sisu määratlus ei ole piisav, et tagada kõrge ohutuse tase kõigil juhtudel. Kuigi mõned aerosoolides sisalduvad ained ei ole nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivi 67/548/EMÜ (ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) (3) VI lisas loetletud kriteeriumide kohaselt määratletud tuleohtlikena, võivad nad aerosooli tavakasutamisel või põhjendatult eeldataval kasutamisel süttida. Pealegi käsitletakse kehtivates tuleohtlikkuse kriteeriumides ainult keemilisi aineid ja valmistisi ega võeta piisavalt arvesse aerosooli füüsikalisi eriomadusi ega kasutamise eritingimusi.

               (5)

               Selleks et saavutada ohutuse optimaalne tase ja võtta arvesse aerosoolide eripära, tuleb aerosoolide tuleohtlikkuse klassifitseerimise uutes kriteeriumides käsitleda ka aerosoolide sisu pihustamisega ja aerosoolide kasutamise eritingimustega seotud ohtusid, mitte üksnes aerosoolide sisu füüsikalisi ja keemilisi omadusi.

               (6)

               Praegu kehtiva direktiivi 75/324/EMÜ sätete kohaselt tuleb kõik täidetud aerosoolid sukeldada kuumaveevanni, et hinnata nende lekkimis- ja lõhkemiskindlust. Kuumusetundlikud aerosoolid ei suuda siiski sellele katsele vastu pidada. Tehnika areng on võimaldanud kasutada aerosoolide lõhkemis- ja lekkimiskindluse lõplikuks hindamiseks alternatiivseid katsemeetodeid, mis tagavad sama ohutuse taseme.

               (7)

               Praegu kehtiva direktiivi 75/324/EMÜ sätetes on ette nähtud võimalus kasutada kokkuleppel artiklis 6 nimetatud komiteega katsetamissüsteemi, mis võimaldab saavutada samasuguseid tulemusi nagu veevannimeetod. Kõnealuse menetluse praktiline rakendamine tundub siiski olevat väga keerukas ja seetõttu pole seda kunagi tehtud. Selleks et võimaldada ettevõtjatel saada kasu tehnoloogia arengust, ohustamata praegust ohutuse taset ning tagada nõuetekohane tehniline hindamine, on väga oluline, et alternatiivseid katsemeetodeid kiidavad kõnealuse direktiivi artiklis 6 nimetatud komitee asemel heaks nõukogu 21. novembri 1994. aasta direktiivi 94/55/EÜ (ohtlike kaupade autovedu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (4) kohaselt liikmesriikide määratud asjaomased pädevad asutused.

               (8)

               Ohutuse küsimused tõstatati pärast kõrge temperatuurini soojendatud metallist aerosoolide, näiteks autos päikesekiirguse kätte jäetud aerosoolide lõhkemist ja lekkimist. Seetõttu on vaja sätestada aerosoolide kõikide tüüpide jaoks ühesugune täitmise piirmäär.

               (9)

               Kõige keskkonnasõbralikumad ja vähem süttivad propellendid on kokkusurutud gaasid. Kokkusurutud gaasidega aerosoolide kasutamisaja lõpus esinev rõhu kadu põhjustab üldiselt siiski aerosooli sisu kasutamistõhususe vähenemist. Seega tuleks edendada kokkusurutud gaaside kasutamist propellentidena, tõstes aerosoolide siserõhu piirangu tarbija jaoks ohutu määrani.

               (10)

               Seetõttu tuleks direktiivi 75/324/EMÜ vastavalt muuta.

               (11)

               Käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas aerosoole käsitleva direktiivi tehnika arenguga kohandamise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 75/324/EMÜ muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 29. oktoobriks 2009. Liikmesriigid edastavad komisjonile viivitamata nende normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli.
   Liikmesriigid kohaldavad kõnealuseid norme alates 29. aprillist 2010.id.
   Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste riiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 8. aprill 2008

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Günter VERHEUGEN

      (1)  EÜT L 147, 9.6.1975, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36).

      (2)  EÜT L 200, 30.7.1999, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 396, 30.12.2006, lk 1, parandatud ELT L 136, 29.5.2007, lk 3).

      (3)  EÜT 196, 16.8.1967, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2006/121/EÜ (ELT L 396, 30.12.2006, lk 851, parandatud ELT L 136, 29.5.2007, lk 281).

      (4)  EÜT L 319, 12.12.1994, lk 7. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2006/89/EÜ (ELT L 305, 4.11.2006, lk 4).

      LISA
      Direktiivi 75/324/EMÜ muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  Artiklile 8 lisatakse lõige 1a:
                  „1a   Kui aerosool sisaldab lisa punktis 1.8 kindlaksmääratud tuleohtlikku koostisosa, kuid aerosool ei ole määratletud lisa punktis 1.9 sätestatud kriteeriumide kohaselt kui „tuleohtlik” või „eriti tuleohtlik”, peab aerosoolis sisalduva tuleohtliku materjali kogus olema etiketile märgitud selge, kergesti loetava ja kustutamatu tekstina järgmises sõnastuses: „X % sisu massist on tuleohtlik”^.”.

                  2)

                  Artikkel 9a tunnistatakse kehtetuks.

                  3)

                  Lisa muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              Punkt 1.8 asendatakse järgmisega:
                              „1.8.   Tuleohtlik sisu
                              Aerosoolide sisu tuleb käsitleda tuleohtlikuna, kui see sisaldab tuleohtlikuks liigitatud komponenti:

                                          a)

                                          tuleohtlik vedelik on vedelik, mille leekpunkt ei ületa 93 °C.

                                          b)

                                          tuleohtlik tahke aine on tahke aine või segu, mis on kergesti süttiv või võib hõõrdumise tulemusena põhjustada põlengu või soodustada selle tekkimist. Kergesti süttivad tahked ained on pulbrilised, teralised või pastataolised ained või segud, mis on ohtlikud, kui nad võivad lühiajalisel kokkupuutel süttimisallikaga (näiteks põleva tuletikuga) kergesti süttida, ja kui leek levib kiiresti.

                                          c)

                                          tuleohtlik gaas on gaas või gaasisegu, mille süttimispiirkond õhuga kokkupuutel on temperatuuril 20 °C ja normaalrõhul 1,013 baari.

                                    Kõnealune mõiste ei hõlma pürofoorseid, isekuumenevaid ega veega reageerivaid aineid või segusid, mis ei tohi kunagi olla aerosoolide koostisosad.”;

                              b)

                              Lisatakse järgmine punkt 1.9:
                              „1.9.   Tuleohtlikud aerosoolid
                              Käesoleva direktiivi kohaldamisel käsitletakse aerosooli „mittepõlevana”, „tuleohtlikuna” või „eriti tuleohtlikuna” vastavalt selle põlemissoojusele ja tuleohtlike koostisosade massile järgmiselt:

                                          a)

                                          aerosool liigitatakse „eriti tuleohtlikuks”, kui selle tuleohtlike koostisosade sisaldus on 85 % või suurem ja kui selle põlemissoojus on 30 kJ/g või kõrgem;

                                          b)

                                          aerosool liigitatakse „mittepõlevaks”, kui selle tuleohtlike koostisosade sisaldus on 1 % või väiksem ja kui selle põlemissoojus on madalam kui 20 kJ/g;

                                          c)

                                          kõikide muude aerosoolide suhtes teostatakse järgmised tuleohtlikkuse alusel liigitamise protseduurid või liigitatakse need „eriti tuleohtlikeks”. Süttimiskauguse katse, katse suletud ruumis ja vahu süttivuskatse tehakse kooskõlas punktiga 6.3.

                                    1.9.1.   Tuleohtlikud aerosoolpihustid
                              Aerosoolpihustite liigitamisel võetakse arvesse eripõlemissoojust ja süttimiskauguse katse tulemusi järgmiselt:

                                          a)

                                          kui eripõlemissoojus on alla 20 kJ/g:

                                                      i)

                                                      aerosool liigitatakse „tuleohtlikuks”, kui süttimine toimub vähemalt 15 cm, kuid mitte rohkem kui 75 cm kaugusel;

                                                      ii)

                                                      aerosool liigitatakse „eriti tuleohtlikuks”, kui süttimine toimub 75 cm kaugusel või kaugemal;

                                                      iii)

                                                      kui süttimiskauguse katse käigus süttimist ei toimu, tehakse katse suletud ruumis ja sel juhul liigitatakse aerosool „tuleohtlikuks”, kui ekvivalentaeg on 300 s/m3 või lühem või kui deflagratsioonitihedus on 300 g/m3 või väiksem; muudel juhtudel liigitatakse aerosool „mittepõlevaks”;

                                          b)

                                          Kui eripõlemissoojus on 20 kJ/g või kõrgem, liigitatakse aerosool „eriti tuleohtlikuks”, kui süttimine toimub 75 cm kaugusel või kaugemal; muudel juhtudel liigitatakse aerosool „tuleohtlikuks”.

                                    1.9.2.   Tuleohtlikud vahtaerosoolid
                              Vahtaerosoolid liigitatakse vahu süttivuskatse tulemuste alusel.

                                          a)

                                          Aerosooltoode liigitatakse „eriti tuleohtlikuks”, kui:

                                                      i)

                                                      leegi kõrgus on 20 cm või rohkem ja põlemine kestab 2 sekundit või kauem;
                                                      või

                                                      ii)

                                                      leegi kõrgus on 4 cm või rohkem ja põlemine kestab 7 sekundit või kauem.

                                          b)

                                          Aerosooltoode, mis ei vasta alapunktis a sätestatud kriteeriumidele, liigitatakse „tuleohtlikuks”, kui leegi kõrgus on 4 cm või rohkem ja põlemine kestab 2 sekundit või kauem.”;

                              c)

                              Lisatakse järgmine punkt 1.10;
                              „1.10.   Eripõlemissoojus
                              Eripõlemissoojus ΔHc määratakse kindlaks kas

                                          a)

                                          tunnustatud tehnikaeeskirjade kohaselt, mis sisalduvad näiteks standardites ASTM D 240, ISO 13943 86.–86.3 ja NFPA 30B või teaduskirjanduses
                                          või

                                          b)

                                          rakendades järgmist arvutusmeetodit:

                                    Eripõlemissoojust (ΔHc) väljendatuna kilodžaulides grammi kohta (kJ/g) saab arvutada, korrutades teoreetilise põlemissoojuse (ΔHcomb) põlemise tõhususega, mis jääb üldjuhul alla 1,0 (tüüpiline põlemise tõhusus on 0,95 või 95 %).
                              Aerosooli segu valemis saadakse eripõlemissoojus üksikute koostisosade kaalutud eripõlemissoojuste liitmise kaudu järgmiselt:

                              kus:

                                          ΔHc

                                          =

                                          toote eripõlemissoojus (kJ/g);

                                          wi%

                                          =

                                          koostisosa i massiosa tootest;

                                          ΔHc(i)

                                          =

                                          toote koostisosa i eripõlemissoojus (kJ/g).

                                    Aerosoolmahuti turustamise eest vastutav isik peab eripõlemissoojuse kindlaksmääramisel kasutatud meetodit kirjeldama dokumendis, mis tuleb juhul, kui eripõlemissoojust kasutatakse käesoleva direktiivi kohaselt parameetrina aerosoolide tuleohtlikkuse hindamisel, teha artikli 8 lõike 1 punkti a kohaselt etiketil märgitud aadressil ühenduse ametlikus keeles kergesti kättesaadavaks.”;

                              d)

                              Punkti 2 „Üldsätted” järele ja punkti 2.1 ette lisatakse järgmine säte:
                              „Ilma et see piiraks lisa erisätteid süttivuse ja rõhuga seotud ohtu käsitlevate nõuete kohta, on aerosoolmahutite turustamise eest vastutav isik kohustatud ohte analüüsima, et teha kindlaks ohud, mis on seotud tema aerosoolmahutitega. Vajaduse korral hõlmab kõnealune analüüs aerosoolmahutist tavapärasel või põhjendatult eeldataval kasutamisel väljastatud pihuse sissehingamisest tulenevate ohtude läbivaatamist, võttes arvesse piisa jaotumist suuruse järgi koos sisu füüsikaliste ja keemiliste omadustega. Seejärel peab kõnealune isik teostatud analüüsi alusel aerosooli kavandama, valmistama ja katsetama ning vajaduse korral välja töötama selle kasutamist käsitlevad erimärgistused.”;

                              e)

                              Punkti 2.2 alapunkt b asendatakse järgmisega:

                                          „b)

                                          Kui aerosool on punktis 1.9 sätestatud kriteeriumide kohaselt liigitatud „tuleohtlikuks” või „eriti tuleohtlikuks”:

                                                      —

                                                      tuleleeki kujutav sümbol kooskõlas direktiivi 67/548/EMÜ II lisas esitatud näidisega;

                                                      —

                                                      sõltuvalt aerosooli liigitusest märgistus „tuleohtlik” või „eriti tuleohtlik”.”

                              f)

                              Punkti 2.3 alapunkt a ja punkti 2.3 alapunkt b asendatakse järgmistega:

                                          „a)

                                          olenemata aerosoolmahuti sisust mis tahes täiendavad ettevaatusabinõud, mis juhivad tarbijate tähelepanu kõnealuse tootega kaasnevatele eriohtudele; kui aerosoolmahutile on eraldi lisatud kasutusjuhised, peavad ka need sisaldama kõnealuseid ettevaatusabinõusid;

                                          b)

                                          kui aerosool on punktis 1.9 sätestatud kriteeriumide kohaselt liigitatud „tuleohtlikuks” või „eriti tuleohtlikuks”, järgmised hoiatused:

                                                      —

                                                      direktiivi 67/548/EMÜ IV lisas sätestatud ohutuslaused S2 ja S16;

                                                      —

                                                      „Mitte pihustada lahtisesse tulle ega mis tahes hõõguvatele materjalidele”.”;

                              g)

                              Lisatakse järgmine punkt 2.4:
                              „2.4.   Vedelfaasi ruumala
                              Vedelfaasi ruumala ei tohi temperatuuril 50 °C ületada 90 % aerosooli netomahust.”;

                              h)

                              Punkt 3.1.2 asendatakse järgmisega:
                              „3.1.2.   Täitmine
                              Aerosooli rõhk ei tohi temperatuuril 50 °C ületada 12 baari.
                              Kui aerosool ei sisalda gaasi või gaasisegu, mille süttimispiirkond õhuga kokkupuutel on temperatuuril 20 °C ja normaalrõhul 1,013 baari, siis lubatud piirrõhk temperatuuril 50 °C on 13,2 baari.”;

                              i)

                              Punktid 3.1.3, 4.1.5 ja 4.2.4 jäetakse välja.

                              j)

                              Punkt 6.1.4 asendatakse järgmisega:
                              „6.1.4.   Täidetud aerosoolide lõplik kontroll
                              6.1.4.1.   Aerosoolide katsetamisel kasutatakse ühte järgmistest lõpliku katse meetoditest.
                              a)   Kuumaveevanni katse
                              Kõik täidetud aerosoolid tuleb sukeldada kuumaveevanni.

                                          i)

                                          Vee temperatuur ja katse kestus peavad olema sellised, et aerosooli siserõhk saavutab sama taseme, mis on aerosooli sisul ühtlase 50 °C temperatuuri korral.

                                          ii)

                                          Kõik aerosoolid, millel esineb nähtavaid püsivaid kahjustusi või lekkeid, tuleb tagasi lükata.

                                    b)   Lõpliku kuumuskatse meetodid
                              Aerosoolide sisu kuumutamiseks võib kasutada muid meetodeid, kui nendega tagatakse, et kõigi täidetud aerosoolide rõhk ja temperatuur saavutavad kuumaveevanni katse puhul nõutud taseme ning kahjustused ja lekked avastatakse sama täpsusastmega nagu kuumaveevanni katse puhul.
                              c)   Lõpliku külmakatse meetodid
                              Alternatiivset lõpliku külmakatse meetodit võib kasutada juhul, kui see on kooskõlas direktiivi 94/55/EÜ A lisa punktis 6.2.4.3.2.2 sätestatud aerosoolide kuumaveevanni katse alternatiivmeetodiga.
                              6.1.4.2.   Nende aerosoolide puhul, mille sisu töödeldakse füüsikaliselt või keemiliselt ümber, mille tulemusel muutuvad aerosoolide rõhunäitajad pärast täitmist ja enne esmakasutust, tuleb kasutada lõpliku külmakatse meetodeid vastavalt punkti 6.1.4.1 alapunktile c.
                              6.1.4.3.   Punkti 6.1.4.1 alapunktis b ja punkti 6.1.4.1 alapunktis c sätestatud katsemeetodite puhul:

                                          a)

                                          Katsemeetodi peab heaks kiitma pädev asutus.

                                          b)

                                          Aerosoolmahutite turustamise eest vastutav isik peab esitama kinnitustaotluse pädevale asutusele. Taotlusele tuleb lisada tehniline toimik, mis sisaldab meetodi kirjeldust.

                                          c)

                                          Aerosoolmahutite turustamise eest vastutav isik peab seoses järelevalvega säilitama pädeva asutuse loa, tehnilise toimiku, mis sisaldab meetodi kirjeldust, ja vajaduse korral kontrolliaruanded, mis on kergesti kättesaadavad artikli 8 lõike 1 punkti a kohaselt etiketil märgitud aadressil.

                                          d)

                                          Tehniline toimik tuleb koostada ühenduse ametlikus keeles või peab olema kättesaadav selle tõestatud koopia.

                                          e)

                                          „Pädev asutus” on direktiivi 94/55/EÜ kohaselt igas liikmesriigis määratud asutus.”;

                              k)

                              Lisatakse järgmine punkt 6.3:
                              „6.3.   Aerosoolide tuleohtlikkuse katsed
                              6.3.1.   Aerosoolpihustite süttimiskauguse katse
                              6.3.1.1.   Sissejuhatus

                                          6.3.1.1.1.

                                          Käesolevas katsestandardis kirjeldatakse meetodit, millega määratakse kindlaks aerosooli pihuse süttimiskaugus, et hinnata sellega kaasnevat tuleohtu. Aerosooli pihustatakse süttimisallika suunas iga 15 cm järel, et jälgida, kas pihus süttib ja püsivalt põleb. Süttimine ja püsiv põlemine on toimunud, kui püsiv leek säilib vähemalt viie sekundi jooksul. Süüteallikas on sinise, 4–5 cm kõrguse mittehelendava leegiga gaasipõleti.

                                          6.3.1.1.2.

                                          Kõnealune katse tehakse aerosooltoodete puhul, mille pihustamiskaugus on vähemalt 15 cm. Kõnealune katse ei hõlma vähem kui 15 cm kauguselt pihustatavaid aerosooltooteid, näiteks vaht-, vahukreem-, geel- ja pastaaerosoole või dosaatorventiilis kasutamiseks mõeldud aerosoole. Vaht-, vahukreem-, geel- ja pastaaerosooltoodete puhul tehakse vahu süttivuskatse.

                                    6.3.1.2.   Seadmed ja materjal

                                          6.3.1.2.1.

                                          Vajalikud on järgmised seadmed:

                                                      Veevann, mille temperatuur on püsivalt 20 °C

                                                      täpsusega ± 1 °C

                                                      Kalibreeritud analüütilised kaalud

                                                      täpsusega ± 0,1 g

                                                      Stopper

                                                      täpsusega ± 0,2 s

                                                      Mõõteskaala, tugi ja kinniti

                                                      skaala sentimeetrites

                                                      Gaasipõleti koos toe ja kinnitiga

                                                      Termomeeter

                                                      täpsusega ± 1 °C

                                                      Hügromeeter

                                                      täpsusega ± 5 %

                                                      Manomeeter

                                                      täpsusega ± 0,1 baarei

                                    6.3.1.3.   Protseduur
                              6.3.1.3.1.   Üldnõuded

                                          6.3.1.3.1.1.

                                          Enne katset konditsioneeritakse kõik aerosoolid ja seejärel valmistatakse ette, tühjendades neid ligikaudu ühe sekundi jooksul. Kõnealuse toimingu eesmärk on eemaldada pihustitorust mittehomogeenne aine.

                                          6.3.1.3.1.2.

                                          Rangelt järgitakse kasutusjuhiseid, seahulgas seda, kas mahuti on ette nähtud kasutamiseks püstises või alaspidises asendis. Kui aerosooli on vaja raputada, tuleb seda teha vahetult enne katset.

                                          6.3.1.3.1.3.

                                          Katse viiakse läbi tõmbetuuleta keskkonnas, mis võimaldab ventilatsiooni ja mille temperatuur on 20 °C ± 5 °C ning suhteline õhuniiskus 30–80 %.

                                          6.3.1.3.1.4.

                                          Kõiki aerosoolmahuteid tuleb katsetada:

                                                      a)

                                                      kui need on täidetud, tuleb läbida kogu menetlus nii, et gaasipõleti jääb aerosoolmahuti pihustist 15–90 cm kaugusele;

                                                      b)

                                                      kui nominaalmassist (% massist) on täidetud 10–12 %, siis tuleb teha ainult üks katse kas 15 cm kaugusel pihustist, kui täis mahutist pihustatud pihus üldse ei süttinud, või kaugusel, mille puhul täis mahutist pihustatud pihus süttib, millele on liidetud 15 cm.

                                          6.3.1.3.1.5.

                                          Katse ajal paigutatakse mahuti etiketile märgitud juhiste kohaselt. Vastavalt sellele paigutatakse süüteallikas.

                                          6.3.1.3.1.6.

                                          Järgmine protseduur nõuab pihuse katsetamist iga 15 cm tagant, kui põleti leegi ja aerosooli pihusti vaheline kaugus on 15–90 cm. Parim on alustada siis, kui põleti leegi ja aerosooli pihusti vaheline kaugus on 60 cm. Kui 60 cm vahemaa puhul toimub pihuse süttimine, tuleb kaugust põleti leegi ja aerosooli pihusti vahel 15 cm võrra suurendada. Kui juhul, kui põleti leegi ja aerosooli pihusti vaheline kaugus on 60 cm, süttimist ei toimu, tuleb kaugust 15 cm võrra vähendada. Protseduuri eesmärk on määrata kindlaks suurim kaugus aerosooli pihusti ja põleti leegi vahel, mille puhul toimub pihuse püsiv põlemine, või määrata kindlaks, et süttimist ei toimunud, kui põleti leegi ja aerosooli pihusti vaheline kaugus on 15 cm.

                                    6.3.1.3.2.   Katse läbiviimise kord

                                          a)

                                          Enne iga katset viiakse vähemalt kolm täis aerosoolmahutit ühe toote kohta temperatuurini 20 °C ± 1 °C, sukeldades vähemalt 95 % mahutist vähemalt 30 minutiks vette (kui aerosool on täielikult sukeldatud, siis piisab 30 minutilisest konditsioneerimisest);

                                          b)

                                          Järgige üldnõudeid. Registreerige keskkonna temperatuur ja suhteline õhuniiskus;

                                          c)

                                          Kaaluge üks aerosoolmahuti ja registreerige selle kaal;

                                          d)

                                          Määrake kindlaks siserõhk ja esialgse tühjenemise määr temperatuuril 20 °C ± 1 °C (et kõrvaldada defektsed või osaliselt täidetud aerosoolmahutid);

                                          e)

                                          Toetage gaasipõleti ühetasasele horisontaalsele pinnale või kinnitage põleti kinniti abil toele;

                                          f)

                                          Süüdake gaasipõleti; leek peab olema mittehelendav ja ligikaudu 4–5 cm kõrgune;

                                          g)

                                          Asetage pihusti väljundava leegist nõutavale kaugusele. Aerosooli katsetatakse selle kasutamiseks ette nähtud asendis, näiteks püstises või alaspidises asendis;

                                          h)

                                          Viige pihusti väljundava ja põleti leek ühele tasandile, tagades sellega, et väljundava on nõuetekohaselt leegile suunatud ja paikneb sellega ühel joonel (vt joonis 6.3.1.1). Pihus pihustatakse leegi ülemise poole suunas;
                                          Joonis 6.3.1.1.

                                          i)

                                          Järgige aerosoolmahuti raputamise üldnõudeid;

                                          j)

                                          Avage aerosoolmahuti ventiil, et pihustada aerosooli sisu viie sekundi jooksul, välja arvatud juhul, kui toimub süttimine. Kui toimub süttimine, jätkake pihustamist ja mõõtke põlemise aeg viie sekundi jooksul alates süttimisest;

                                          k)

                                          Märkige lisatud tabelisse süttimise tulemused gaasipõleti ja aerosooli pihusti vaheliste kauguste lõikes;

                                          l)

                                          Kui etapil j süttimist ei toimu, katsetatakse aerosooli süttimise kontrollimiseks muudes asendites, näiteks püstiasendis kasutatavate toodete puhul alaspidises asendis;

                                          m)

                                          Korrake etappe g–l sama mahutiga, jättes kauguse gaasipõleti ja aerosooli pihusti vahel samaks, veel kaks korda (kokku kolm korda);

                                          n)

                                          Korrake katseprotseduuri sama toote ülejäänud kahe aerosoolmahutiga, jättes kauguse gaasipõleti ja aerosooli pihusti vahel samaks;

                                          o)

                                          Korrake katseprotseduuri etappe g–n, kui kaugus aerosoolmahuti pihusti ja põleti leegi vahel on 15–90 cm, olenevalt iga katse tulemusest (vt ka punkte 6.3.1.3.1.4 ja 6.3.1.3.1.5);

                                          p)

                                          Kui süttimist 15 cm kaugusel ei toimu, on protseduur algselt täis mahutite puhul lõpetatud. Protseduur on samuti lõpetatud, kui süttimine ja püsiv põlemine on saavutatud 90 cm vahemaa puhul. Kui 15 cm vahemaa puhul süttimist ei toimunud, märkige see üles. Kõikidel muudel juhtudel tuleb „süttimiskaugusena” märkida suurim kaugus põleti leegi ja aerosooli pihusti vahel, mille puhul tuvastati süttimine ja püsiv põlemine;

                                          q)

                                          Lisaks tehakse üks katse kolme mahutiga, mille nominaalmassist on täidetud 10–12 %. Kõnealuseid mahuteid katsetatakse nii, et aerosooli pihusti ja põleti leegi vaheline kaugus võrdub kaugusega, mille puhul täis mahuti katsel toimus süttimine ning millele on lisatud 15 cm;

                                          r)

                                          Tühjendage aerosoolmahuti 10–12 %-ni nominaalse täitmistasemest (massist) maksimaalselt 30-ekundiliste pihustustega. Pihustuste vahel peab olema vähemalt 300-sekundiline paus. Selle vaheaja jooksul asetatakse aerosoolmahutid konditsioneerimiseks veevanni;

                                          s)

                                          Korrake aerosoolmahutite puhul, mille nominaalmassist on täidetud 10–12 %, etappe g–n, jättes vahele etapid l ja m. Kõnealune katse tehakse üksnes aerosooli ühes asendis, näiteks püstises või alaspidises asendis, olenevalt sellest, millises asendis toimus täis mahutite süttimine (kui toimus);

                                          t)

                                          Kandke kõik tulemused allpool esitatud tabelisse 6.3.1.1.

                                    6.3.1.3.2.1.   Kõik katsed tehakse tõmbekapis ruumis, mida on võimalik ventileerida. Tõmbekappi ja ruumi võib pärast iga katset ventileerida vähemalt kolm minutit. Põlemissaaduste sissehingamise vältimiseks tuleb rakendada kõiki vajalikke ettevaatusabinõusid.
                              6.3.1.3.2.2.   Aerosoolmahuteid, mille nominaalmassist on täidetud 10–12 %, katsetatakse ainult üks kord. Tulemuste tabelitesse tuleb ühe mahuti kohta märkida ainult üks tulemus.
                              6.3.1.3.2.3.   Kui aerosoolmahuti kasutamiseks ettenähtud asendis tehtud katse annab negatiivse tulemuse, korratakse katset aerosoolmahuti selles asendis, milles on positiivne tulemus kõige tõenäolisem.
                              6.3.1.4.   Tulemuste hindamise meetod
                              6.3.1.4.1.   Kõik tulemused registreeritakse. Järgmine tabel 6.3.1.1 on tulemuste tabeli näidis.
                              Tabel 6.3.1.1.

                                          Kuupäev

                                          Temperatuur … °C
                                          Suhteline niiskus … %

                                          Toote nimetus

                                          Netomaht

                                          Mahuti 1

                                          Mahuti 2

                                          Mahuti 3

                                          Esialgne täitmistase

                                          %

                                          %

                                          %

                                          Aerosoolmahuti kaugus

                                          Katse

                                          1

                                          2

                                          3

                                          1

                                          2

                                          3

                                          1

                                          2

                                          3

                                          15 cm

                                          Süttimine?
                                          Jah või Ei

                                          30 cm

                                          Süttimine?
                                          Jah või Ei

                                          45 cm

                                          Süttimine?
                                          Jah või Ei

                                          60 cm

                                          Süttimine?
                                          Jah või Ei

                                          75 cm

                                          Süttimine?
                                          Jah või Ei

                                          90 cm

                                          Süttimine?
                                          Jah või Ei

                                          Tähelepanekud – sh mahuti asetus

                                    6.3.2.   Süttivuskatse suletud ruumis
                              6.3.2.1.   Sissejuhatus
                              Käesolevas katsestandardis kirjeldatakse meetodit, mille abil hinnatakse aerosoolmahutitest pihustatud toodete süttivust seoses nende kalduvusega suletud või piiratud ruumis süttida. Aerosooli sisu pihustatakse silindrikujulisse katseanumasse, kuhu on asetatud põlev küünal. Kui toimub märgatav süttimine, märgitakse üles katse algusest möödunud aeg ja pihustatud mass.
                              6.3.2.2.   Seadmed ja materjal
                              6.3.2.2.1.   Vajalikud on järgmised seadmed:

                                          Stopper

                                          täpsusega ± 0,2 s

                                          Veevann, mille temperatuur on püsivalt 20 °C

                                          äpsusega ± 1 °C

                                          Kalibreeritud analüütilised kaalud

                                          täpsusega ± 0,1 g

                                          Termomeeter

                                          täpsusega ± 1 °C

                                          Hügromeeter

                                          täpsusega ± 5 %

                                          Manomeeter

                                          täpsusega ± 0,1 baarei

                                          Silindriline katseanum

                                          vastavalt alltoodud kirjeldusele

                                    6.3.2.2.2.   Seadmete ettevalmistamine katseks
                              6.3.2.2.2.1.   Silindrilist anumat, mille maht on ligikaudu 200 dm3, läbimõõt ligikaudu 600 mm ja pikkus ligikaudu 720 mm ning mis on ühest otsast avatud, muudetakse järgmiselt:

                                          a)

                                          Anuma avatud otsale kinnitatakse sulgemissüsteem, mis kujutab endast hingedega varustatud katet; või

                                          b)

                                          Sulgemissüsteemina võib kasutada 0,01 kuni 0,02 mm paksust plastkilet. Kui katse tehakse plastkile abil, siis tuleb seda kasutada järgmiselt. Venitage kile ümber trumli avatud otsa ja kinnitage kummipaelaga. Kummipaela tugevus peab olema selline, et asetatuna ümber küljele toetuva trumli, venib see ainult 25 mm, kui paela madalaimale punktile on kinnitatud 0,45kilone kaal. Lõigake kilesse 25 mm pikkune pilu, alustades trumli servast 50 millimeetri kauguselt. Veenduge, et kile on pingul;

                                          c)

                                          Trumli teises otsas puurige selle servast 100 mm kaugusele ava läbimõõduga 50 mm selliselt, et ava on siis, kui anum on maha pandud ja katseks valmis, kõige ülemises asendis (joonis 6.3.2.1).
                                          Joonis 6.3.2.1.

                                          d)

                                          Asetage 200 × 200 mm suurusele metalltoele 20–40 mm läbimõõduga ja 100 mm kõrgune parafiinküünal. Küünal tuleb vahetada, kui selle kõrgus väheneb alla 80 mm. Küünlaleek on pihuse eest kaitstud 150 mm laiuse ja 200 mm kõrguse deflektoriga. Kaitse hõlmab 45° kalde all olevat pinda 150 mm kõrgusel deflektori alusest (joonis 6.3.2.2);
                                          Joonis 6.3.2.2.

                                          e)

                                          Metalltoele asetatud küünal paigutatakse trumli kahe otsa vahele keskele (joonis 6.3.2.3);
                                          Joonis 6.3.2.3.

                                          f)

                                          Trummel asetatakse põrandale või toele punktis, kus temperatuur on vahemikus 15 °C kuni 25 °C. Katsetatavat toodet pihustatakse umbes 200 dm3 mahuga trumlisse, milles asub süttimisallikas.

                                    6.3.2.2.2.2.   Tavaliselt väljub toode aerosoolmahutist mahuti vertikaaltelje suhtes 90° nurga all. Kirjeldatud paigutus ja protseduur on mõeldud seda tüüpi aerosooltoodete jaoks. Ebaharilikult töötavate aerosoolide (nt vertikaalselt pihustatavate aerosoolmahutite) puhul tuleb registreerida seadmetes ja protseduurides tehtavad muudatused kooskõlas hea laboritavaga, näiteks standardiga ISO/IEC 17025:1999 katse- ja kalibreerimislaborite pädevuse üldnõuete kohta.
                              6.3.2.3.   Protseduur
                              6.3.2.3.1.   Üldnõuded

                                          6.3.2.3.1.1.

                                          Enne katset konditsioneeritakse kõik aerosoolid ja seejärel valmistatakse ette, tühjendades neid ligikaudu ühe sekundi jooksul. Kõnealuse toimingu eesmärk on eemaldada pihustitorust mittehomogeenne aine.

                                          6.3.2.3.1.2.

                                          Rangelt järgitakse kasutusjuhiseid, sealhulgas seda, kas mahuti on ette nähtud kasutamiseks püstises või alaspidises asendis. Kui aerosooli on vaja raputada, tuleb seda teha vahetult enne katset.

                                          6.3.2.3.1.3.

                                          Katsed tehakse tõmbetuuleta keskkonnas, mis võimaldab ventilatsiooni ja mille temperatuur on 20 °C ± 5 °C ning suhteline õhuniiskus 30–80 %.

                                    6.3.2.3.2.   Katse läbiviimise kord

                                          a)

                                          Vähemalt kolm täis aerosoolmahutit ühe toote kohta viiakse temperatuurini 20 °C ± 1 °C, sukeldades vähemalt 95 % mahutist vähemalt 30 minutiks vette (kui aerosool on täielikult sukeldatud, siis piisab 30-minutilisest konditsioneerimisest);

                                          b)

                                          Mõõtke või arvutage trumli tegelik maht dm3-tes;

                                          c)

                                          Järgige üldnõudeid. Registreerige keskkonna temperatuur ja suhteline õhuniiskus;

                                          d)

                                          Määrake kindlaks siserõhk ja esialgse tühjenemise määr temperatuuril 20 °C ± 1 °C (et kõrvaldada defektsed või osaliselt täidetud aerosoolid);

                                          e)

                                          Kaaluge üks aerosoolmahuti ja registreerige selle kaal;

                                          f)

                                          Süüdake küünal ja asetage kohale sulgemissüsteem (kate või plastkile);

                                          g)

                                          Laia pihusega toote puhul asetage aerosooli pihusti väljundava kuni 35 mm kaugusele trumli sisendava keskpunktist. Käivitage stopper ja suunake pihus toote kasutusjuhiste kohaselt vastasasetseva sulgemissüsteemi (katte või plastkile) keskpunkti suunas. Aerosooli tuleb katsetada selle kasutamiseks ettenähtud asendis, näiteks püstises või alaspidises asendis;

                                          h)

                                          Pihustage seni, kuni toimub süttimine. Peatage stopper ja märkige üles möödunud aeg. Kaaluge aerosooli veel kord ja pange kaal kirja;

                                          i)

                                          Ventileerige ja puhastage trummel, eemaldades kõik jäätmed, mis võivad mõjutada järgnevaid katseid. Vajaduse korral jätke trummel jahtuma;

                                          j)

                                          Korrake katseprotseduuri etappe d–i sama toote ülejäänud kahe aerosooliga (kokku 3 katset, märkus: iga aerosooli katsetatakse ainult üks kord);

                                    6.3.2.4.   Tulemuste hindamise meetod
                              6.3.2.4.1.   Koostatakse katsearuanne, mis sisaldab järgmist teavet:

                                          a)

                                          katsetud toode ja teave selle kohta;

                                          b)

                                          aerosoolmahuti siserõhk ja tühjenemise määr;

                                          c)

                                          ruumi temperatuur ja suhteline õhuniiskus;

                                          d)

                                          kõigi katsete puhul süttimise saavutamiseks vajalik pihustamise aeg (sekundites) (kui toode ei sütti, pange see kirja);

                                          e)

                                          iga katse jooksul pihustatud toote mass (grammides);

                                          f)

                                          trumli tegelik maht (dm3-tes).

                                    6.3.2.4.2.   Ühes kuupmeetris süttimise saavutamiseks vajalikku ekvivalentaega (teq) saab arvutada järgmiselt:

                              6.3.2.4.3.   Katse ajal süttimise saavutamiseks vajalikku deflagratsioonitihedust (Ddef) võib samuti arvutada järgmiselt:

                              6.3.3.   Vahtaerosooli süttivuskatse
                              6.3.3.1.   Sissejuhatus
                              6.3.3.1.1.   Kõnealuses katsestandardis kirjeldatakse meetodit, mille abil määratakse kindlaks aerosoolist vahu, vahukreemi, geeli või pasta kujul eraldunud pihuse süttivus. Vaht,- vahukreem,- geel- või pastaaerosooli sisu (ligikaudu viis grammi) pihustatakse kellaklaasile ning kellaklaasi põhjale asetatakse süttimisallikas (küünal, vahaküünal, tikk või välgumihkel), et teha kindlaks, kas vaht, vahukreem, geel või pasta süttib ja püsivalt põleb. Süttimine on toimunud, kui püsiv leek säilib vähemalt 2 sekundi jooksul ja selle kõrgus on vähemalt 4 cm.
                              6.3.3.2.   Seadmed ja materjal
                              6.3.3.2.1.   Vajalikud on järgmised seadmed:

                                          Mõõteskaala, tugi ja kinniti

                                          skaala sentimeetrites

                                          Umbes 150 mm läbimõõduga tulekindel kellaklaas

                                          Stopper

                                          täpsusega ± 0,2 s

                                          Küünal, vahaküünal, tikk või välgumihkel

                                          Kalibreeritud analüütilised kaalud

                                          täpsusega ± 0,1 g

                                          Veevann, mille temperatuur on püsivalt 20 °C

                                          täpsusega ± 1 °C

                                          Termomeeter

                                          täpsusega ± 1 °C

                                          Hügromeeter

                                          täpsusega ± 5 %

                                          Manomeeter

                                          täpsusega ± 0,1 baarei

                                    6.3.3.2.2.   Kellaklaas asetatakse tulekindlale pinnale tõmbetuuleta keskkonnas, mida võib pärast iga katset ventileerida. Mõõteskaala on paigutatud täpselt kellaklaasi taha ja kinnitatud vertikaalselt toe ja kinniti abil.
                              6.3.3.2.3.   Mõõteskaala on seatud sellisesse asendisse, et selle alguspunkt on kellaklaasi põhjaga horisontaalselt ühel joonel.
                              6.3.3.3.   Protseduur
                              6.3.3.3.1.   Üldnõuded

                                          6.3.3.3.1.1.

                                          Enne katset konditsioneeritakse kõik aerosoolid ja seejärel valmistatakse ette, tühjendades neid ligikaudu ühe sekundi jooksul. Kõnealuse toimingu eesmärk on eemaldada pihustitorust mittehomogeenne aine.

                                          6.3.3.3.1.2.

                                          Rangelt järgitakse kasutusjuhiseid, sealhulgas seda, kas mahuti on ette nähtud kasutamiseks püstises või alaspidises asendis. Kui aerosooli on vaja raputada, tuleb seda teha vahetult enne katset.

                                          6.3.3.3.1.3.

                                          Katsed tehakse tõmbetuuleta keskkonnas, mis võimaldab ventilatsiooni ja mille temperatuur on 20 °C ± 5 °C ning suhteline õhuniiskus 30–80 %.

                                    6.3.3.3.2.   Katse läbiviimise kord

                                          a)

                                          Enne iga katset viiakse vähemalt neli täis aerosoolmahutit ühe toote kohta temperatuurini 20 °C ± 1 °C, sukeldades vähemalt 95 % mahutist vähemalt 30 minutiks vette (kui aerosool on täielikult sukeldatud, siis piisab 30-minutilisest konditsioneerimisest);

                                          b)

                                          Järgige üldnõudeid. Registreerige keskkonna temperatuur ja suhteline õhuniiskus;

                                          c)

                                          Määrake kindlaks siserõhk temperatuuril 20 °C ± 1 °C (et kõrvaldada defektsed või osaliselt täidetud aerosoolid);

                                          d)

                                          Mõõtke katsetatava aerosooltoote tühjenemise määr või väljumise kiirus, et eraldunud katsetoote kogust saaks täpsemini hinnata;

                                          e)

                                          Kaaluge ära üks aerosoolmahuti ja registreerige selle kaal;

                                          f)

                                          Pihustage mõõdetud tühjenemise määra või väljumise kiiruse põhjal ja tootja juhiste kohaselt ligikaudu 5 grammi toodet puhta kellaklaasi keskele nii, et kuhi oleks kuni 25 mm kõrgune;

                                          g)

                                          Asetage 5 sekundi jooksul toote eraldumisest süttimisallikas proovi servale ja käivitage samal ajal stopper. Vajaduse korral tuleb süüteallikas umbes kahe sekundi pärast proovi servalt eemaldada, et selgelt tuvastada, kas süttimine toimus. Kui proovi süttimine ei ole ilmne, tuleb süttimisallikas uuesti proovi servale asetada;

                                          h)

                                          Süttimise toimumisel märkige üles järgmine teave:

                                                      i)

                                                      leegi suurim kõrgus sentimeetrites mõõdetuna kellaklaasi põhjalt;

                                                      ii)

                                                      põlemise kestus sekundites;

                                                      iii)

                                                      kuivatage aerosoolmahuti ja kaaluge see uuesti ning arvutage eraldunud toote mass;

                                          i)

                                          Ventileerige katsepiirkonda vahetult pärast iga katset;

                                          j)

                                          Kui süttimist ei saavutatud ja eraldunud toode säilib kasutamisaja jooksul vahu või pastana, tuleb korrata etappe e–i. Laske tootel enne süttimisallika kohaleasetamist seista vastavalt 30 sekundit, 1 minut, 2 minutit või 4 minutit;

                                          k)

                                          Korrake katseprotseduuri etappe e–j sama mahutiga veel kaks korda (kokku kolm korda);

                                          l)

                                          Korrake katseprotseduuri etappe e–k sama toote ülejäänud kahe mahutiga (kokku kolme mahutiga).

                                    6.3.3.4.   Tulemuste hindamise meetod
                              6.3.3.4.1.   Koostatakse katsearuanne, mis sisaldab järgmist teavet:

                                          a)

                                          teave selle kohta, kas toode süttib;

                                          b)

                                          leegi suurim kõrgus sentimeetrites;

                                          c)

                                          põlemise kestus sekundites;

                                          d)

                                          katsetatud toote mass.”.


title: Komisjoni direktiiv 2005/6/EÜ, 26. jaanuar 2005, millega muudetakse direktiivi 71/250/EMÜ seoses direktiivi 2002/32/EÜ kohaselt nõutava analüüsitulemuste esitamise ja tõlgendamisegaEMPs kohaldatav tekst

text:
               27.1.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 24/33

      KOMISJONI DIREKTIIV 2005/6/EÜ,
   26. jaanuar 2005,
   millega muudetakse direktiivi 71/250/EMÜ seoses direktiivi 2002/32/EÜ kohaselt nõutava analüüsitulemuste esitamise ja tõlgendamisega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 20. juuli 1970. aasta direktiivi 70/373/EMÜ sööda ametlikuks kontrolliks vajalike ühenduse proovivõtu- ja analüüsimeetodite kehtestamise kohta, (1) eriti selle artiklit 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 15. juuni 1971. aasta direktiiv 71/250/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid söötade ametlikuks kontrollimiseks, (2) sisaldab sätteid tulemuste esitamise kohta.

               (2)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. mai 2002. aasta direktiivi 2002/32/EÜ (loomatoidus leiduvate soovimatute ainete kohta) (3) ühtlustatud rakendamise tagamiseks kõikides liikmesriikides on ülimalt oluline, et analüüsitulemused esitatakse ja neid tõlgendatakse ühtses vormis.

               (3)

               Seepärast tuleks direktiivi 71/250/EÜ vastavalt muuta.

               (4)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 71/250/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artiklis 1 lisatakse teise lõigu järele järgmine lõik:
               “Soovimatute ainete puhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/32/EÜ (4) tähenduses, kaasa arvatud dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde puhul, kohaldatakse käesoleva direktiivi lisa 1. osa punkti C alapunkti 3.”

               2)

               Lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.

         Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 12 kuu jooksul käesoleva direktiivi jõustumise kuupäevast. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 26. jaanuar 2005

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 170, 3.8.1970, lk 2. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36).

      (2)  EÜT L 155, 12.7.1971, lk 13. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 1999/27/EÜ (EÜT L 118, 6.5.1999, lk 36).

      (3)  EÜT L 140, 30.5.2002, lk 10. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2003/100/EÜ (ELT L 285, 1.11.2003, lk 33).

      (4)  EÜT L 140, 30.5.2002, lk 10.

      LISA
      Direktiivi 71/250/EÜ lisa 1. osa (Söötade analüüsimeetodite üldsätted) punktile C (Analüüsimeetodite rakendamine ja tulemuste väljendamine) lisatakse alapunktina 3 järgmine tekst:

                     “3.

                     Soovimatute ainete puhul direktiivi 2002/32/EÜ tähenduses, kaasa arvatud dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCB de puhul, ei vasta loomatoiduks ettenähtud tooted kehtestatud piirnormile, kui analüüsitulemust loetakse piirnormi ületavaks, võttes arvesse laiendatud mõõtemääramatust ja saagise parandust. Saagise parandusega ja mahaarvatud laiendatud mõõtemääramatusega analüüsitud kontsentratsiooni kasutatakse vastavuse hindamiseks. Seda saab kohaldada vaid juhtudel, kus analüüsimeetod võimaldab hinnata mõõtemääramatust ja saagise parandust (nt pole võimalik mikroskoopilise analüüsi puhul).
                     Analüüsitulemus esitatakse järgmiselt (kuivõrd kasutatud analüüsimeetod võimaldab hinnata mõõtemääramatust ja saagise määra):

                                 a)

                                 saagise suhtes korrigeeritud või korrigeerimata kujul, näidates ära tulemuse esitamise viisi ja saagise määra;

                                 b)

                                 kujul x +/- U, kus x on analüüsitulemus ja U on laiendatud mõõtemääramatus, kusjuures kasutatakse kattuvuskoefitsienti 2, mis annab usaldusväärsuse taseme ligikaudu 95 %.”


title: Komisjoni direktiiv 2005/67/EÜ, 18. oktoober 2005, millega nende kohandamise eesmärgil muudetakse nõukogu direktiivi 86/298/EMÜ I ja II lisa, nõukogu direktiivi 87/402/EMÜ I ja II lisa ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/37/EÜ I, II ja III lisa põllu- või metsamajanduslike traktorite tüübikinnituse andmise kohta   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               19.10.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 273/17

      KOMISJONI DIREKTIIV 2005/67/EÜ,
   18. oktoober 2005,
   millega nende kohandamise eesmärgil muudetakse nõukogu direktiivi 86/298/EMÜ I ja II lisa, nõukogu direktiivi 87/402/EMÜ I ja II lisa ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/37/EÜ I, II ja III lisa põllu- või metsamajanduslike traktorite tüübikinnituse andmise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 26. mai 1986. aasta direktiivi 86/298/EMÜ kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite tagaossa paigaldatavate ümbermineku kaitsekonstruktsioonide kohta, (1) eriti selle artiklit 12,
   võttes arvesse nõukogu 25. juuni 1987. aasta direktiivi 87/402/EMÜ kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite juhiistme ette kinnitatud ümbermineku kaitsekonstruktsioonide kohta, (2) eriti selle artiklit 11,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiivi 2003/37/EÜ põllu- või metsamajanduslike traktorite, nende haagiste ja pukseeritavate vahetatavate masinate, ja nende masinate jaoks mõeldud süsteemide, nende osade ja eraldi seadmestike tüübikinnituse andmise kohta ja direktiivi 74/150/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta, (3) eriti selle artikli 19 lõike 1 punkte a ja b,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivis 2003/37/EÜ on uue nõudena kehtestatud turvavöö kinnituspunktide paigaldamine põllu- või metsamajandusliku sõiduki terviklikuks tüübikinnituseks vastavalt nõukogu 18. detsembri 1975. aasta direktiivile 76/115/EMÜ mootorsõidukite turvavööde kinnituspunkte käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. (4) Kuna direktiivis 76/115/EMÜ käsitletakse mittepõllumajanduslike mootorsõidukite erinevate kategooriate tüübikinnitusi, on vajalik piiritleda, millised kõnealuse direktiivi nõuded kehtivad teatavatele põllumajanduslikele või metsamajanduslikele traktoritele.

               (2)

               Direktiivi 76/115/EMÜ I lisa 1. liites esitatud nõuded sõidukikategoorias N3 näoga sõidu suunas olevatele keskmistele istmetele on asjakohased traktorite puhul, mille maksimaalne valmistajakiirus on kuni 40 km/h.

               (3)

               29. märtsil 2005 kinnitas Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) nõukogu otsuse C(2005) 1, millega kehtestatakse OECD katsejuhiste uued versioonid põllu- ja metsamajanduslike traktorite katsetamiseks.

               (4)

               Seepärast on OECD nõukogu otsuse C(2005) 1 arvessevõtmiseks asjakohane kohandada direktiivides 2003/37/EÜ, 86/298/EMÜ ja 87/402/EMÜ olevaid viiteid OECD katsejuhistele.

               (5)

               Seepärast tuleks direktiive 86/298/EMÜ, 87/402/EMÜ ja 2003/37/EÜ vastavalt muuta.

               (6)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas direktiivi 2003/37/EÜ artikli 20 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2003/37/EÜ I, II ja III lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi I lisale.
   Artikkel 2
   Direktiivi 86/298/EMÜ I ja II lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi II lisale.
   Artikkel 3
   Direktiivi 87/402/EMÜ I ja II lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi III lisale.
   Artikkel 4
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2005. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need õigusnormid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 6
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 18. oktoober 2005

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Günter VERHEUGEN

      (1)  EÜT L 186, 8.7.1986, lk 26. Direktiivi on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.

      (2)  EÜT L 220, 8.8.1987, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.

      (3)  ELT L 171, 9.7.2003, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2005/13/EÜ (ELT L 55, 1.3.2005, lk 35).

      (4)  EÜT L 24, 30.1.1976, lk 6. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 96/38/EÜ (EÜT L 187, 26.1.1996, lk 95).

      I LISA
      Direktiivi 2003/37/EÜ I, II ja III lisa muudetakse järgmiselt.

                  1.

                  I lisa 4. osa jaotises 3.6.1 asendatakse sõnad “OECD koodile 1 või 2” sõnadega “OECD koodile 2”.

                  2.

                  II lisa muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              B peatüki I osa real 26.1 asendatakse sõnad “Turvavöö seadistamise kohad” sõnadega “Turvavöö kinnituspunktid (1)”

                              b)

                              B peatüki II. C osa asendatakse järgmisega:
                              “II. C osa
                              Vastavus OECD standardiseeritud katsejuhistele
                              Allpool esitatud OECD katsejuhistele vastavaid katsebülletääne (täielikud) võib kasutada asjaomaste üksikdirektiivide alusel koostatud katsearuannete asemel.

                                          I osa tabelis esitatud number (üksikdirektiivid)

                                          Teema

                                          OECD koodid (2)

                                          10.1.

                                          77/536/EMÜ

                                          Põllu- või metsamajanduslike traktorite kaitsekonstruktsioonide ametlikud katsed (dünaamiline koormuskatse)

                                          Kood 3

                                          26.1.

                                          76/115/EMÜ

                                          16.1.

                                          79/622/EMÜ

                                          Põllu- või metsamajanduslike traktorite kaitsekonstruktsioonide ametlikud katsed (staatiline koormuskatse)

                                          Kood 4

                                          26.1.

                                          76/115/EMÜ

                                          19.1.

                                          86/298/EMÜ

                                          Kitsarööpmeliste põllu- või metsamajanduslike ratastraktorite taha monteeritud kaitsekonstruktsioonide ametlikud katsed

                                          Kood 7

                                          26.1.

                                          76/115/EMÜ

                                          21.1.

                                          87/402/EMÜ

                                          Kitsarööpmeliste põllu- või metsamajanduslike ratastraktorite ette monteeritud kaitsekonstruktsioonide ametlikud katsed

                                          Kood 6

                                          26.1.

                                          76/115/EMÜ

                                          SD (3)

                                          Põllu- või metsamajanduslike roomiktraktorite kaitsekonstruktsioonide ametlikud katsed

                                          Kood 8

                                          26.1.

                                          76/115/EMÜ

                  3.

                  III lisa I. A osa jaotises 3.6.1 asendatakse sõnad “OECD koodile 1 või 2” sõnadega “OECD koodile 2”.

         (1)  “Direktiivi 76/115/EÜ I lisa 1. liites on T1, T2, T3, C1, C2, ja C3 kategooria traktorite näoga sõidu suunas olevate istmete turvavöö kinnituskohtade minimaalseks nõutud arvuks sõidukikategoorias N3 kehtestatud kaks. Kõnealuse direktiivi I lisa punktides 5.4.3. ja 5.4.4. sätestatud katsekoormuseid N3 kategooria sõidukitele kohaldatakse nende traktorikategooriate suhtes.”

         (2)  Katsebülletäänid peavad vastama OECD otsusele C(2005) 1. Katsebülletäänide vastavust võidakse tunnustada turvavöö kinnituspunktide puhul ainult siis, kui neid on katsetatud.
      Katsearuandeid, mis on vastavuses otsusele C(2000) 59 (viimati muudetud otsusega C(2003) 252) järgnenud katsejuhistega võib heaks kiita üleminekuaja jooksul, milleks on üks aasta alates otsuse C(2005) 1 avaldamisest OECD koduleheküljel (s.o 21. aprillini 2006).

         (3)  SD: sätestatakse üksikdirektiiviga.”

      II LISA
      Direktiivi 86/298/EÜ I ja II lisa muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  I lisa 1. punkt asendatakse järgmisega:

                              “1.

                              Kohaldatakse OECD 29. märtsi 2005. aasta otsuse C(2005) 1 koodi 7 1. punkti (välja arvatud punkt 1.1) mõisteid ja nõudeid.”

                  2)

                  II lisa asendatakse järgmise tekstiga:

                     “II LISA
                     Tehnilised nõuded
                     Kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite taha monteeritud ja neid ümbermineku puhul kaitsvate turvatarindite tehnilised nõuded EÜ tüübikinnituseks on sätestatud OECD 29. märtsi 2005. aasta otsuse C(2005) 1 koodi 7 3. punktis, välja arvatud punktid 3.1.4 (“Katsearuanded”), 3.4 (“Väiksemad muudatused”), 3.5 (“Märgistamine”) ja 3.6 (“Turvavöö kinnituspunktide toimimine”).”

      III LISA
      Direktiivi 87/402/EÜ I ja II lisa muudetakse järgmiselt.

                  1.

                  I lisa 1. punkt asendatakse järgmisega:
                  “Kohaldatakse OECD 29. märtsi 2005. aasta otsuse C(2005) 1 koodi 6 1. punkti (välja arvatud punkt 1.1) mõisteid ja nõudeid.”

                  2.

                  II lisa asendatakse järgmise tekstiga:

                     “II LISA
                     Tehnilised nõuded
                     Kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite juhiistme ette monteeritud ja neid ümbermineku puhul kaitsvate turvatarindite tehnilised nõuded EÜ tüübikinnituseks on sätestatud OECD 29. märtsi 2005. aasta otsuse C(2005) 1 koodi 6 3. punktis, välja arvatud punktid 3.2.4 (“Katsearuanded”), 3.5 (“Väiksemad muudatused”), 3.6 (“Märgistamine”) ja 3.7 (“Turvavöö kinnituspunktide toimimine”).”


title: Nõukogu direktiiv 96/50/EÜ, 23. juuli 1996, siseveeteedel kauba- ja reisijateveo siseriiklike laevajuhitunnistuste saamise tingimuste ühtlustamise kohta ühenduses

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0050

Euroopa Liidu Teataja L 235 , 17/09/1996 Lk 0031 - 0038

		Nõukogu direktiiv 96/50/EÜ,23. juuli 1996,siseveeteedel kauba- ja reisijateveo siseriiklike laevajuhitunnistuste saamise tingimuste ühtlustamise kohta ühendusesEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 75,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]tegutsedes asutamislepingu artiklis 189c sätestatud korras [3]ning arvestades, et:tuleks kehtestada siseveelaevade ühenduse siseveeteedel liikumise ühised sätted; selle eesmärgi saavutamiseks tehti esimene samm nõukogu 16. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/672/EMÜ (siseveeteedel kauba- ja reisijateveo siseriiklike laevajuhitunnistuste vastastikuse tunnustamise kohta) [4] vastuvõtmisega;erinevuste tõttu, mis valitsevad siseveeteede laevajuhitunnistuste saamise tingimusi käsitlevates siseriiklikes õigusaktides, ja seoses vajadusega karmistada järkjärguliselt siseveeteedel laevajuhtimise ohutusnõudeid, tuleks igasuguste konkurentsimoonutuste vältimiseks vastu võtta ühenduse eeskirjad nende tunnistuse väljaandmise kohta;vajaliku ühtsuse ja läbipaistvuse tagamiseks peaks ühendus määratlema siseriikliku laevajuhitunnistuse ühtse näidise, mida liikmesriigid ümbervahetamise kohustuseta vastastikku tunnustavad, tunnistuste väljaandmine oleks vastavalt subsidiaarsuspõhimõttele liikmesriikide kohustus;siseriiklikel laevatatavatel veeteedel, mis ei ole ühenduses teise liikmesriigi laevatatavate veeteede võrgustikuga, ei esine rahvusvahelist konkurentsi ning seetõttu ei ole vaja käesolevas direktiivis kehtestatud laevajuhitunnistuste väljaandmise ühiseid sätteid muuta nendel veeteedel kohustuslikuks;nende ühiste sätete peamine eesmärk peab olema laevaliiklusohutuse parandamine ja inimelude kaitse; seetõttu on esmatähtis, et nende sätetega kehtestatakse miinimumnõuded, mida taotleja peab täitma siseveeteede laevajuhitunnistuse saamiseks;kõnealused nõuded peavad käima vähemalt laevajuhi vanuse, taotlejate füüsilise ja vaimse sobivuse, erialase töökogemuse ning laeva juhtimisega seotud erialaste teadmiste omandamise kohta; laeva ja pardal viibijate ohutuse huvides võivad liikmesriigid kehtestada lisanõuded teatavate kohalike olude tundmise kohta; radari abil laeva juhtimiseks või reisilaeva juhtimiseks on vaja erialaseid lisateadmisi;tuleb ette näha ka käesoleva direktiivi lisade kohandamiseks kohane kord; seega on kohane, et komisjoni abistaks lisade kohandamisel direktiivi 91/672/EMÜ artikli 7 alusel moodustatud komitee,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Liikmesriigid, kes annavad välja siseveeteedel kauba- ja reisijateveo siseriikliku laevajuhitunnistuse, edaspidi "tunnistus", teevad seda vastavalt I lisas kirjeldatud ühenduse näidisele ja käesolevale direktiivile.2. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et välistada tunnistuste võltsimise oht.3. Tunnistuse annab välja liikmesriikide pädev asutus kooskõlas käesoleva direktiiviga. Tunnistuse väljaandmisel võetakse arvesse direktiivi 91/672/EMÜ artiklis 1 nimetatud veeteede ja tunnistuste eripära, nimelt:- laevajuhitunnistus, mis kehtib liikmesriikide kõikidel veeteedel, välja arvatud veeteed, mille suhtes kohaldatakse Reinil sõiduloa väljaandmise määrust (A-rühm),- laevajuhitunnistus, mis kehtib liikmesriikide kõikidel veeteedel, välja arvatud direktiivi 91/672/EMÜ II lisas osutatud merelaevadele laevatatavad teed ja veeteed, mille suhtes kohaldatakse Reinil sõiduloa väljaandmise määrust (B-rühm).4. Vastavalt käesolevale direktiivile liikmesriigi poolt väljaantud A- või B-rühma tunnistus kehtib kõigil A- või B-rühma veeteedel ühenduses.5. Kui artikli 8 lõikest 2 ei tulene teisiti, kehtib Reini laevaliikluse muudetud konventsiooni alusel antud Reinil sõidu luba kõigil ühenduse veeteedel.6. Käesoleva direktiivi I lisa kohaselt väljaantud ja direktiivi 91/672/EMÜ alusel vastastikku tunnustatud siseriiklikud laevajuhitunnistused, mis on välja antud hiljemalt 18 kuu möödumisel käesoleva direktiivi jõustumisest, kehtivad ümbervahetamise kohustusteta.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) pädev asutus — liikmesriigi määratud asutus, kes pärast taotlejatele esitatavate nõuete täitmise kontrollimist annab välja tunnistused;b) laevajuht — isik, kellel on liikmesriikide veeteedel laeva juhtimiseks vajalikud võimed ja erialane ettevalmistus ja kes vastutab laeva juhtimise eest laeval;c) tekimeeskonna liige — isik, kes on regulaarselt osalenud siseveelaeva juhtimisel, kaasa arvatud roolimehena.Artikkel 31. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kauba- ja reisijateveoks ettenähtud kõigi siseveelaevade — mootorpraamide, puksiirlaevade (vedur- ja tõukurlaevad), praamide, tõugatavate ja parras-pardaga haalatavate koosseisude — juhtide suhtes, välja arvatud:- kaubalaevade juhid, kui laeva pikkus on alla 20 meetri,- reisilaevade juhid, kui laeval on lisaks laevaperele kuni 12 reisijat.2. Olles konsulteerinud komisjoniga võib liikmesriik vabastada käesoleva direktiivi kohaldamisest laevajuhid, kes sõidavad ainult siseriiklikel veeteedel, mis ei ole ühenduses teise liikmesriigi laevatavate veeteede võrgustikuga, ja anda neile välja siseriiklikud laevajuhitunnistused, mille saamistingimused võivad erineda käesolevas direktiivis määratletud tingimustest. Sel juhul kehtivad need siseriiklikud tunnistused ainult nendel veeteedel.Artikkel 41. Tunnistuse saamiseks peab taotleja täitma artiklites 5 kuni 8 kehtestatud miinimumnõuded. Tunnistusel on märgitud, kas laevajuhil on A- või B-rühma luba.2. Liikmesriikide väljaantud tunnistusi, mis täidavad lõikes 1 osutatud miinimumnõudeid, tunnustatakse vastastikku.Artikkel 5Tunnistuse saamiseks peab taotleja olema vähemalt 21aastane. Kuid liikmesriigid võivad anda välja tunnistuse isikule, kes on 18aastane või vanem. Kui liikmesriik tunnustab teise liikmesriigi väljaantud A- või B-rühma tunnistust, võib selle suhtes kohaldada samasugust minimaalse vanuse nõuet, nagu see liikmesriik nõuab sama rühma tunnistuse väljaandmisel.Artikkel 61. Füüsilise ja vaimse sobivuse tõestamiseks läbib taotleja arstliku läbivaatuse pädeva asutuse tunnustatud arsti juures. Läbivaatuse käigus kontrollitakse eelkõige taotleja nägemis- ja kuulmisteravust, värvieristusvõimet, üla- ja alajäsemete motoorikat, neuropsühhiaatrilist seisundit ning kardiovaskulaarset seisukorda.2. 65aastaseks saamisel peab tunnistuse omanik kolme kuu jooksul ning seejärel igal aastal läbima lõikes 1 osutatud läbivaatuse; pädev asutus kinnitab tunnistusel, et laevajuht on selle kohustuse täitnud.Artikkel 71. Taotleja peab tõendama, et tal on siseveelaeva tekimeeskonna liikme vähemalt nelja-aastane erialane töökogemus.2. Erialase töökogemuse arvestamiseks peab liikmesriigi pädev asutus seda kinnitama kandega meremehe teenistusraamatus. Töökogemus võib olla saadud mis tahes liikmesriigi veeteedel. Selliste veeteede puhul, mis kulgevad ainult osaliselt ühenduse territooriumil, näiteks Doonau, Elbe ja Oder, võetakse arvesse nende veeteede kõikides osades omandatud erialaseid töökogemusi.3. Lõikes 1 osutatud erialase töökogemuse minimaalpikkust võib vähendada maksimaalselt kolme aastani:a) kui taotlejal on pädeva asutuse tunnustatud diplom, mis kinnitab siseveeteedel laeva juhtimise eriväljaõpet koos laevajuhtimispraktikaga; vähendada ei tohi rohkem kui eriväljaõppe kestus; võib) kui taotleja suudab tõestada tekimeeskonna liikmena merelaeval omandatud erialast töökogemust; maksimaalse kolmeaastase vähendamise saamiseks peab taotleja tõestama, et tal on vähemalt nelja aasta pikkune meresõidukogemus.4. Lõikes 1 sätestatud erialase töökogemuse minimaalpikkuse võib vähendada maksimaalselt kolme aastani, kui taotleja on läbinud laevajuhi praktilise eksami; sel juhul kehtib tunnistus ainult nende laevade puhul, mis oma meresõiduomadustelt sarnanevad laevale, millel sooritati praktiline eksam.Artikkel 81. Taotleja peab olema sooritanud erialaste teadmiste eksami; see eksam peab katma vähemalt II lisa peatükis A loetletud üldteadmisi.2. Olles konsulteerinud komisjoniga võib liikmesriik nõuda, et laevajuht täidaks lisatingimusi, mis on seotud kohaliku sõiduolukorra tundmisega teatavatel veeteedel, välja arvatud direktiivi 91/672/EMÜ II lisas osutatud merelaevadele laevatatavad teed.Sama reservatsiooni alusel võib liikmesriik reisilaevajuhilt teatavatel piiratud sõidualadel nõuda üksikasjalikumaid erialaseid teadmisi, mis on seotud reisijate ohutust, eelkõige õnnetusjuhtumeid, tulekahju ja laevahukku käsitlevate sätetega.Artikkel 91. Radari abil laeva juhtimise loa saamiseks peab laevajuhil olema pädeva asutuse antud eritõend, mis kinnitab, et ta on läbinud II lisa peatükis B osutatud erialaste teadmiste eksami.Liikmesriigid tunnustavad erialast ettevalmistust, mis on saadud Reinil radari abil laeva juhtimise erialase ettevalmistuse määruse kohaselt.2. Pädev asutus kinnitab märkega tunnistusel, et lõikes 1 kehtestatud tingimustele vastav taotleja suudab laeva juhtida radari abil.Artikkel 10Omamaks liikmesriikide veeteedel reisilaeva juhtimise luba peab laevajuhil või mõnel teisel laevapere liikmel olema pädeva asutuse väljaantud eritunnistus, mis tõendab, et ta on sooritanud II lisa peatükis C osutatud erialaste teadmiste eksami.Artikkel 11Tegutsedes artiklis 12 sätestatud korras võib komisjon astuda vajalikke samme, et kohandada I lisa laevajuhitunnistuse näidist, pidades silmas tunnistuse väljaandmiseks vajalike, II lisas määratletud erialaste teadmiste arengut.Artikkel 121. Komisjoni abistab artikli 11 kohaldamisel direktiivi 91/672/EMÜ artikli 7 alusel loodud komitee.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse häälteenamusega, mis on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. a) Komisjon võtab meetmed vastu, ning neid kohaldatakse viivitamata.b) Kui need meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas, teatab komisjon sellest viivitamata nõukogule. Sellisel juhul võib komisjon vastuvõetud meetmete kohaldamise edasi lükata kuni ühe kuu võrra alates kõnealusest teatamisest. Nõukogu võib kvalifitseeritud häälteenamusega teha sama aja jooksul teistsuguse otsuse.Artikkel 131. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 18 kuu jooksul pärast käesoleva direktiivi jõustumist. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid teatavad komisjonile õigusnormidest, mis nad käesoleva direktiiviga reguleeritud valdkonnas vastu võtavad.3. Vajaduse korral abistavad liikmesriigid üksteist käesoleva direktiivi rakendamisel.Artikkel 14Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 15Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 23. juuli 1996Nõukogu nimeleesistujaI. Yates[1] EÜT C 280, 6.10.1994, lk 5.[2] Arvamus on esitatud 25. jaanuaril 1995 (EÜT C 102, 24.4.1995, lk 5).[3] Euroopa Parlamendi 2. märtsi 1995. aasta arvamus (EÜT C 68, 20.3.1995, lk 41), nõukogu 8. detsembri 1995. aasta ühisseisukoht (EÜT C 356, 30.12.1995, lk 66) ja Euroopa Parlamendi 9. mai 1996. aasta otsus (EÜT C 152, 27.5.1996, lk 46).[4] EÜT L 373, 31.12.1991, lk 29.--------------------------------------------------I LISASISEVEETEEDE LAEVAJUHITUNNISTUSE NÄIDIS(85 mm × 54 mm — helesinine taust)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II LISASISEVEETEEDE LAEVAJUHITUNNISTUSE SAAMISEKS NÕUTAVAD ERIALASED TEADMISEDPEATÜKK A Kauba - ja reisijateveoks nõutavad teadmised1. OSA: A-RÜHMA TUNNISTUS1. Navigeeriminea) Sise- ja mereveeteede liikluseeskirjade, eelkõige ECIW (Euroopa siseveeteede koodeks) ja merel kokkupõrgete vältimise rahvusvaheliste reeglite, kaasa arvatud navigatsioonimärgistuse (veeteede märgistamine ja ujuvnavigatsioonimärgistusega tähistamine) täpne tundmine;b) peamiste sise- ja mereveeteede üldiste geograafiliste, hüdroloogiliste, meteoroloogiliste ja morfoloogiliste omaduste tundmine;c) navigeerimine maamärkide järgi:kursi, asujoonte ja laeva asukoha kindlaksmääramine, navigatsioonialaste trükiste ja väljaannete tundmine, töö merekaardiga, navigatsioonimärgistussüsteemid, töö kompassiga ja tõusu-mõõna alusteadmised.2. Laevaga manööverdamine ja laeva juhtiminea) Laeva juhtimine, võttes arvesse tuule, voolu, sõukruvi töö ja süvise mõju küllaldase ujuvuse ja püstivuse hindamisel;b) rooli ja sõukruvi ülesanne ja töötamine;c) ankrusse jäämine ja sildumine erinevates olukordades;d) manöövrid lüüsides ja sadamates, manöövrid teiste laevadega kohtudes ja nendest möödudes.3. Laeva ehitus ja püstivusa) Laevaehituse peamiste põhimõtete tundmine, eelkõige seoses reisijate, laevapere ja laeva ohutusega;b) põhiteadmised nõukogu 4. oktoobri 1982. aasta direktiivist 82/714/EMÜ (siseveelaevade tehniliste nõuete kohta) [1];c) põhiteadmised laeva peamistest koostisosadest;d) teoreetilised teadmised ujuvus- ja püstivuseeskirjadest ja nende praktilisest kohaldamisest, eelkõige merekõlblikkus;e) lisanõuded, eelkõige lisaseadmed merelaevadele laevatatavatel teedel.4. Masinavärka) Põhiteadmised jõuseadmete ehitusest ja tööst, et tagada nende nõuetele vastav töö;b) peamasinate ja abimehhanismide ekspluateerimine ja kontroll ning võetavad meetmed rikke korral.5. Lastimine ja lossiminea) Süvisemärkide kasutamine;b) lasti kaalu kindlaksmääramine mõõdukirja abil;c) lastimine ja lossimine, lastiplaan.6. Tegutsemine eriolukorrasa) Õnnetuste vältimise põhimõtted;b) vigastuse, kokkupõrke ja madalikule sõitmise korral võetavad meetmed, kaasa arvatud lekke kõrvaldamine;c) päästevarustuse ja -vahendite kasutamine;d) esmaabi õnnetuste korral;e) tulekahjude vältimine ja tulekustutusvahendite kasutamine;f) reostuse vältimine veeteedel;g) merelaevateedel inimeste, laevade ja lasti päästmisega seotud erimeetmed, ellujäämine merehädas.2. OSA: B-RÜHMA TUNNISTUS1. Navigeeriminea) Siseveeteede liikluseeskirjade, eelkõige ECIW (Euroopa siseveeteede koodeks), kaasa arvatud navigatsioonimärgistuse (veeteede märgistamine ja ujuvnavigatsioonimärgistusega tähistamine) täpne tundmine;b) peamiste siseveeteede üldiste geograafiliste, hüdroloogiliste, meteoroloogiliste ja morfoloogiliste omaduste tundmine;c) kursi määramine, navigatsioonialaste trükiste ja väljaannete tundmine, navigatsioonimärgistussüsteemid.2. Laevaga manööverdamine ja laeva juhtiminea) Laeva juhtimine, võttes arvesse tuule, voolu, sõukruvi töö ja süvise mõju küllaldase ujuvuse ja püstivuse hindamisel;b) rooli ja sõukruvi ülesanne ja töötamine;c) ankrusse jäämine ja sildumine erinevates olukordades;d) manöövrid lüüsides ja sadamates; manöövrid teiste laevadega kohtudes ja neist möödudes.3. Laeva ehitus ja püstivusa) Laevaehituse peamiste põhimõtete tundmine, eelkõige seoses reisijate, laevapere ja laeva ohutusega;b) põhiteadmised nõukogu 4. oktoobri 1982. aasta direktiivist 82/714/EMÜ (siseveelaevade tehniliste nõuete kohta);c) põhiteadmised laeva peamistest koostisosadest;d) teoreetilised teadmised ujuvus- ja püstivuseeskirjadest ja nende praktilisest kohaldamisest.4. Masinavärka) Põhiteadmised mootorite ehitusest ja tööst, et tagada nende nõuetele vastav töö;b) peamasina ja abimehhanismide ekspluateerimine ja kontroll ning võetavad meetmed rikke korral.5. Lastimine ja lossiminea) Süvisemärkide kasutamine;b) lasti kaalu kindlaksmääramine mõõdukirja abil;c) lastimine ja lossimine, lastiplaan.6. Tegutsemine eriolukorrasa) Õnnetuste vältimise põhimõtted;b) vigastuse, kokkupõrke ja madalikule sõitmise korral võetavad meetmed, kaasa arvatud lekke kõrvaldamine;c) päästevarustuse ja -vahendite kasutamine;d) esmaabi õnnetuste korral;e) tulekahjude vältimine ja tulekustutusvahendite kasutamine;f) reostumise vältimine veeteedel.PEATÜKK B Radari abil laeva juhtimisel nõutavad lisateadmiseda) Radari töö teoreetiline tundmine: üldteadmised raadiolainetest ja radari töö põhimõtted;b) radariseadmete kasutamise, radari kuvast arusaamine ja radari kaudu saadud informatsiooni analüüs ning teadmised radari kaudu saadud informatsiooni võimalikest puudustest;c) pöördenäituri kasutamine;d) ECIW radari abil laeva juhtimise koodeksi tundmine.PEATÜKK C Reisijateveol nõutavad lisateadmised1. Põhiteadmised järgmistest tehnilistest normidest: reisilaevade püstivus vigastuse korral, vettpidavateks vaheruumideks jaotamine, maksimaalse süvise tase.2. Esmaabi vigastuste korral.3. Tuleohutusnõuded ja tuletõrjeseadmed.4. Päästemeetodid ja -vahendid.5. Reisijate turvamine, eelkõige laeva mahajätmise, vigastuse, kokkupõrke, madalikule sõidu, tulekahju, plahvatuse korral ja muudes olukordades, mis võivad põhjustada paanikat.6. Ohutuseeskirjade tundmine (tagavaraväljapääsud, trepid, avariirooli kasutamine).[1] EÜT L 301, 28.10.1982, lk 1.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 22. november 1982, millega teistkordselt (benseen) muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31982L0806

Euroopa Liidu Teataja L 339 , 01/12/1982 Lk 0055 - 0056 Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0285  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 12 Lk 0285  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0139  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0139

		Nõukogu direktiiv,22. november 1982,millega teistkordselt (benseen) muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega(82/806/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:benseen on tunnistatud väga mürgiseks ning kesknärvi- ja vereloomesüsteemi mõjutada võivaks aineks, mis võib esile kutsuda vähktõbe, eriti leukeemiat;benseeni kasutatakse muu hulgas koostisosana teatavate mänguasjade valmistamisel: see võimaldab lastel benseeniga kokku puutuda sissehingamise või neelamise teel või naha kaudu ning seeläbi seatakse lapsed eespool osutatud ohtudesse;vabas olekus benseeni kontsentratsiooni ülempiiri määramine võimaldab need ohud välistada;teatavates liikmesriikides kehtivad eeskirjad benseeni suhtes; need eeskirjad on turustus- ja kasutustingimuste poolest erinevad; kõnealused erinevused kujutavad endast kaubandustõket ning avaldavad otsest mõju ühisturu sisseseadmisele ja toimimisele;nende erinevuste kõrvaldamiseks tuleks täiendada lisa direktiivis 76/769/EMÜ, [4] mida on viimati muudetud direktiiviga 79/663/EMÜ; [5]keemiliste ühendite toksilisuse ja ökotoksilisuse kontrollimise teaduslik nõuandekomitee on avaldanud selles küsimuses oma arvamuse,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/769/EMÜ lisasse lisatakse järgmine tekst:"5.BenseenCASi (Chemical Abstract Service) nr 71-43-2 | Ei ole lubatud turustatavates mänguasjades või mänguasjade osades, kui vabas olekus benseeni kontsentratsioon ületab 5 mg/kg kohta selle mänguasja või mänguasja osa massist." |Artikkel 2Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed 12 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 22. november 1982Nõukogu nimeleesistujaU. Ellemann-jensen[1] EÜT C 285, 4.11.1981, lk 2.[2] EÜT C 346, 31.12.1980, lk 95.[3] EÜT C 353, 31.12.1980, lk 31.[4] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201.[5] EÜT L 197, 3.8.1979, lk 37.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv (EL) 2017/738, 27. märts 2017, millega muudetakse tehnika arenguga kohandamise eesmärgil Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/48/EÜ (mänguasjade ohutuse kohta) II lisa plii osas (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               27.4.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 110/6

         NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2017/738,
   27. märts 2017,
   millega muudetakse tehnika arenguga kohandamise eesmärgil Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/48/EÜ (mänguasjade ohutuse kohta) II lisa plii osas
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2009. aasta direktiivi 2009/48/EÜ mänguasjade ohutuse kohta, (1) eriti selle artikli 46 lõike 1 punkti b,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivis 2009/48/EÜ on sätestatud migratsiooni piirnormid mänguasjadele või mänguasjade osadele seoses teatavate kemikaalidega, sealhulgas pliiga, mis võivad sisalduda kuivas, vedelas ja mahakraabitud mänguasjamaterjalis. Plii piirnormid on kuiva mänguasjamaterjali puhul 13,5 mg/kg, vedela puhul 3,4 mg/kg ja mahakraabitud mänguasjamaterjali puhul 160 mg/kg.

               (2)

               Piirnormid tuginevad Madalmaade rahvatervise ja keskkonnainstituudi (RIVM) soovitustele, mis on esitatud 2008. aasta aruandes „Chemicals in Toys. A general methodology for assessment of chemical safety of toys with a focus on elements“. RIVMi soovitused põhinevad järeldusel, et laste kokkupuude mänguasjades sisalduva pliiga ei tohi ületada teatavat taset, mida nimetatakse lubatavaks päevadoosiks. Aruandes määrati plii toksikoloogiline kontrollväärtus, mille järgi lubatav päevadoos on 3,6 mikrogrammi kehamassi kilogrammi kohta päevas.

               (3)

               Kuna lapsed puutuvad pliiga lisaks mänguasjadele kokku ka teiste allikate kaudu, võib selle lubatav sisaldus mänguasjades olla vaid teatav protsent toksikoloogilisest kontrollväärtusest. Toksilisuse, ökotoksilisuse ja keskkonna teaduskomitee soovitab oma 22. juuni 2004. aasta arvamuses „Assessment of the bioavailability of certain elements in toys“, et mänguasjadest ei tohiks eralduda üle 10 % plii maksimaalsest lubatavast päevadoosist. Tervise ja keskkonnariskide teaduskomitee (SCHER) nõustub selle seisukohaga oma 1. juuli 2010. aasta arvamuses „Evaluation of the Migration Limits for Chemical Elements in Toys“ ja leiab, et mänguasjadest eralduva plii määr ei tohiks ületada 10 % toksikoloogilisel hinnangul põhinevast kontrollväärtusest. Kuna plii on arvatud eriti toksiliste ainete hulka, on selle direktiivis 2009/48/EÜ sätestatud piirnormid poole väiksemad asjaomase teaduskomitee kriteeriumide alusel ohutuks peetavast tasemest tagamaks, et esinevad üksnes headele tootmistavadele vastavad plii jäljed. Seetõttu kehtestati kõnealuses direktiivis mänguasjadest eralduva plii piirnormiks 5 % lubatavast päevadoosist.

               (4)

               Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) on jõudnud järeldusele, et pliil kui toksilisel metallil ei ole künnisväärtust, millest allpool ei avalda pliiga kokkupuutumine tervisele ohtlikku mõju. Isegi vähene kokkupuude pliiga võib põhjustada neurotoksilisust, nimelt närvisüsteemi- ja ajukahjustusi, eelkõige õpiraskusi. Seega ei tohiks EFSA avaldatud uute teaduslike andmete järgi lubatavat päevadoosi toksikoloogilise kontrollväärtusena enam kasutada.

               (5)

               EFSA on seisukohal, et plii piirnormide kehtestamisel tuleb kasutada uut toksikoloogilist kontrollväärtust BMDL01 (võrdlusdoosi määr), mis on seotud neuroloogiliste arenguhäiretega. BMDL01 on võrdlusdoosi alumine usalduspiir (95. protsentiil), mis vastab 1 % lisariskist laste vaimsele mahajäämusele (üldise intelligentsuskvoodi kohaselt), mis tähendab intelligentsuskvoodi ühepunktilist vähenemist testi skaalal. BMDL01 vastab plii tarbimisele 0,5 mikrogrammi kehamassi kilogrammi kohta päevas.

               (6)

               Euroopa Kemikaaliameti riskihindamise komitee on määranud kooskõlas Euroopa Toiduohutusameti seisukohtadega kindlaks, et BMDL01 on pliiga kokkupuutumisel suurim lubatav kogus. Kuna Euroopas on praegune laste keskmine vere pliisisaldus kuni neli korda suurem kui suurim lubatav kogus pliiga kokkupuutumisel ning kuna neuroloogilistele arenguhäiretele ei saa kehtestada künnisväärtust, tuleb iga võimalikku lisakokkupuudet ainega vältida nii palju kui võimalik.

               (7)

               Kohaldades viimaseid teaduslikke arengusuundi RIVMi 2008. aasta aruandes nimetatud metoodika suhtes, mille abil arvutatakse välja mänguasjades sisalduvate elementide ohutud piirnormid, ning kohaldades direktiivis 2009/48/EÜ esitatud lähenemisviisi eriti toksiliste kemikaalide, nagu plii, riski juhtimisel, tuleks üle vaadata direktiivis 2009/48/EÜ sätestatud plii mänguasjades esinemise piirnormid ja määrata nende tasemeks 5 % BMDL01-st, et kaitsta laste tervist.

               (8)

               RIVMi 2008. aasta aruande paranduses, mis avaldati 2015. aastal, leiti, et kuiva ja vedela mänguasjamaterjali koguseid, mida lapsed eeldatavasti alla neelavad, koguseid, millel RIVMi 2008. aasta aruande piirnormide soovitused põhinesid, tuleks väljendada päevaste koguste asemel nädalaste kogustena. Seejärel väitis SCHER, et algselt soovitatud allaneelatavad kogused on asjakohased ja neid tuleks ka edaspidi väljendada päevaste koguste, mitte nädalaste kogustena, kinnitades sellega, et RIVMi 2008. aasta aruandes mänguasjades sisalduvate keemiliste elementide ohutute piirnormide arvutamiseks kasutatud metoodika on õige. Seetõttu tuleks RIVMi 2008. aasta aruandes kasutatud metoodikat mänguasjades sisalduva plii läbivaadatud piirnormide kehtestamisel endiselt rakendada.

               (9)

               Direktiivi 2009/48/EÜ tuleks seetõttu vastavalt muuta.

               (10)

               Direktiivi 2009/48/EÜ artikliga 47 loodud komitee ei ole käesolevas direktiivis sätestatud meetmete kohta oma arvamust avaldanud ning seepärast esitas komisjon kõnealuseid meetmeid käsitleva ettepaneku nõukogule ja saatis selle Euroopa Parlamendile,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2009/48/EÜ II lisa III osa punktis 13 esitatud tabelis asendatakse pliid käsitlev kanne järgmisega:

                  „Plii

                  2,0

                  0,5

                  23“

   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 28. oktoobril 2018. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Nad kohaldavad neid norme alates 28. oktoobrist 2018.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste õigus- ja haldusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 27. märts 2017

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         C. ABELA

      (1)  ELT L 170, 30.6.2009, lk 1.