title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/55/EL, 16. aprill 2014 , mis käsitleb e-arveldamist riigihangete puhul  EMPs kohaldatav tekst

text:
               6.5.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 133/1

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2014/55/EL,
   16. aprill 2014,
   mis käsitleb e-arveldamist riigihangete puhul
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
   toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               E-arvete kohta on olemas mitu ülemaailmset, riiklikku, piirkondlikku ja kaubanduslikku standardit, mida praegu liikmesriikides kasutatakse. Ükski neist standarditest ei domineeri ning enamik neist ei ole teistega koostalitlusvõimelised.

               (2)

               Kui liikmesriigid edendavad riigihangete puhul e-arvete kasutamist või muudavad selle kohustuslikuks, siis ühtse standardi puudumise korral otsustavad nad töötada välja oma tehnilised lahendused, tuginedes eraldiseisvatele riiklikele standarditele. Sellest tulenevalt suureneb liikmesriikides samaaegselt kehtivate erinevate standardite arv ning selline kasv jätkub tõenäoliselt ka tulevikus.

               (3)

               Koostalitlusvõimeta standardite arvukuse tulemuseks on liigne keerukus, õiguslik ebakindlus ja suuremad tegevuskulud ettevõtjate jaoks, kes kasutavad e-arveid eri liikmesriikides. Piiriüleses hanketegevuses osaleda soovivad ettevõtjad peavad sageli järgima uut e-arveldamise standardit iga kord, kui nad sisenevad uuele turule. Kuna lahknevad e-arveid käsitlevad õigus- ja tehnilised nõuded vähendavad ettevõtjate soovi tegeleda piiriülese hanketegevusega, tekitavad nad sellega turule sisenemise tõkkeid piiriüleste riigihangete puhul ja kaubandustõkkeid. Sellised nõuded takistavad põhivabaduste kasutamist, mistõttu nad mõjutavad otseselt siseturu toimimist.

               (4)

               Tulevikus need liidusisese kaubanduse tõkked tõenäoliselt suurenevad, sest välja töötatakse üha rohkem koostalitlusvõimeta riiklikke ja kaubanduslikke standardeid ning e-arvete kasutamine riigihangete puhul laieneb või muudetakse liikmesriikides kohustuslikuks.

               (5)

               Piiriülese kaubanduse tõkked, mis tulenevad mitme e-arveldamise õigusliku nõude ja tehnilise standardi samaaegsest olemasolust ning koostalitlusvõime puudumisest, tuleks kõrvaldada või neid tuleks vähendada. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleks välja töötada ühtne Euroopa standard e-arve põhielementide semantilise andmemudeli (e-arveldamise Euroopa standard) jaoks. See standard peaks sätestama e-arves alati sisalduvad põhielemendid ja neid kirjeldama, lihtsustades seega e-arvete saatmist ja saamist erinevatel tehnilistel standarditel põhinevate süsteemide vahel. Eeldusel, et need standardid ei ole vastuolus Euroopa standardiga, ei tohiks nad asendada kehtivaid riiklikke tehnilisi standardeid ega nende kasutamist piirata ning endiselt peab olema võimalik jätkata nende kohaldamist paralleelselt Euroopa standardiga.

               (6)

               Semantilise koostalitlusvõime tagamise ja õiguskindluse parandamisega edendatakse käesoleva direktiiviga ka e-arveldamise kasutuselevõttu riigihangete puhul, võimaldades seeläbi liikmesriikidel, avaliku sektori hankijatel ja võrgustiku sektori hankijatel ning ettevõtjatel saada märkimisväärset kasu säästu ja keskkonnamõju osas ning halduskoormuse vähendamise kaudu.

               (7)

               E-arveldamisest saadav kasu on maksimaalne siis, kui arve genereerimist, saatmist, edastamist, vastuvõtmist ja töötlemist saab täielikult automatiseerida. Sellepärast tuleks e-arveldamise Euroopa standardile vastavateks pidada ainult masinloetavaid arveid, mida saaja saab automaatselt ja digitaalselt töödelda. Vaid pildifaili ei tohiks käesoleva direktiivi mõistes lugeda e-arveks.

               (8)

               Koostalitlusvõime eesmärk on võimaldada teabe esitamist ja töötlemist ärisüsteemide vahel sidusal moel, olenemata sellest, millist tehnoloogiat, rakendust või platvormi nendes süsteemides kasutatakse. Täielik koostalitlusvõime hõlmab koostalitlussuutlikkust kolmel eraldi tasandil: arve sisu (semantika), kasutatav formaat või keel (süntaks) ja andmeedastuse viis. Semantiline koostalitlusvõime tähendab, et e-arve sisaldab teatud nõutud teavet ning et vahetatud teabe täpne tähendus säilitatakse ning on mõistetav üheselt, olenemata sellest, kuidas see füüsiliselt esitatakse või edastatakse. Süntaktiline koostalitlusvõime tähendab, et e-arve andmeelemendid esitatakse formaadis, mida saab saatja ja saaja vahel otseselt vahetada ning automaatselt töödelda. Süntaktilist koostalitlusvõimet saab tagada ühel kahest viisist, nimelt kasutades ühist süntaksit või vastendades erinevad süntaksid.

               (9)

               Kasutusel on palju süntakseid. Järjest rohkem tagatakse süntaktiline koostalitlusvõime vastendamise abil. See meetod on tõhus, kui arve sisaldab semantilisel tasandil kõiki andmeelemente ja kui nende tähendus on ühene. Kuna tihti pole see nii, tuleb võtta meetmeid koostalitlusvõime tagamiseks semantilisel tasandil. E-arveldamise kasutamise edasiseks lihtsustamiseks ja kulude vähendamiseks peaks üheks pikaajalistest eesmärkidest olema kasutatavate süntaksite arvu piiramine, keskendudes soovitatavalt ainult kõige rohkem kasutatavatele süntaksitele.

               (10)

               E-arveldamise standardimine täiendab jõupingutusi edendada elektroonilise riigihanke kasutuselevõtmist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivide 2014/24/EL (4) ja 2014/25/EL (5) asjakohastes sätetes kajastatule.

               (11)

               Euroopa Ülemkogu märkis oma 28.–29. juuni 2012. aasta ning 24. oktoobri 2013. aasta järeldustes, et esmatähtsad peaksid olema meetmed, mille eesmärk on arendada edasi piiriülest e-kaubandust ja moderniseerida avaliku halduse asutusi, muu hulgas e-arveldamisele ülemineku hõlbustamise ning selle kiire rakendamise kaudu.

               (12)

               Euroopa Parlament juhtis oma 20. aprilli 2012. aasta resolutsioonis tähelepanu turu killustatusele, mida põhjustavad riiklikud e-arveldamise eeskirjad, rõhutas olulisi eeliseid, mida pakub e-arveldamine, ning seda, kui oluline on õiguskindlus, selge tehniline keskkond ning avatud ja koostalitlusvõimelised e-arveldamise lahendused, mis põhinevad ühistel õiguslikel nõuetel, äriprotsessidel ja tehnilistel standarditel. Nendel põhjustel kutsus Euroopa Parlament üles muutma e-arveldamise riigihangete puhul kohustuslikuks 2016. aastaks.

               (13)

               Komisjoni 2. novembri 2010. aasta otsusega (6) loodud elektroonilisi arveid (e-arveid) käsitlev Euroopa sidusrühmade foorum võttis 2013. aasta oktoobris ühehäälselt vastu soovituse semantilise andmemudeli kasutamise kohta koostalitlusvõime toetamiseks e-arveldamisel.

               (14)

               Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada e-arvete suhtes, mis esitatakse avaliku sektori hankijatele ja võrgustiku sektori hankijatele ning mis väljastatakse selliste lepingute täitmise tulemusel, millele kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2009/81/EÜ, (7) 2014/23/EL, (8) 2014/24/EL või 2014/25/EL. Käesolev direktiiv peaks hõlmama üksnes neid e-arveid, mille on esitanud ettevõtja, kellega on sõlmitud riigihankeleping või kontsessioonileping (põhitöövõtja). Kui aga liikmesriigid näevad direktiivi 2014/24/EL artikli 71 ja direktiivi 2014/25/EL artikli 88 kohaselt ette otsemaksed alltöövõtjatele, peaks hankedokumentides kindlaksmääratav kord hõlmama sätteid e-arveldamise kasutamise või mittekasutamise kohta alltöövõtjatele tehtavate maksete puhul. Tuleks selgitada, et kui leping sõlmitakse ettevõtjate rühmaga, siis kohaldatakse käesolevat direktiivi e-arvetele, mille on väljastanud nii rühm kui ka üksikud ettevõtjad.

               (15)

               Käesolevat direktiivi tuleks samuti kohaldada kontsessioonilepingutele, mis hõlmavad makset, mille kohaselt peab arved esitama ettevõtja, kellega sõlmiti kontsessioonileping. Mõiste „kontsessioon” on määratletud direktiivi 2014/23/EL artikli 5 punktis 1. Kontsessioonilepingute eesmärk on hankida ehitustööd või teenused kontsessiooni abil, kui tasu seisneb õiguses ekspluateerida neid ehitisi või teenuseid või sellises õiguses koos maksega.

               (16)

               Käesoleva direktiivi kohaldamise suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 346. Käesolevat direktiivi ei kohaldata e-arvete suhtes, mis on väljastatud selliste lepingute (mis on kuulutatud salajaseks või millega kaasnevad erilised julgeolekumeetmed) täitmise tulemusel, mis ei kuulu direktiivi 2014/23/EL, direktiivi 2014/24/EL ja direktiivi 2014/25/EL kohaldamisalasse vastavalt nende artikli 10 lõikele 6, artikli 15 lõikele 3 ja artikli 24 lõikele 3. Samadel tingimustel tuleks käesolevas direktiivis ette näha konkreetne erand e-arvete suhtes, mis on väljastatud selliste lepingute (mis on kuulutatud salajaseks või millega kaasnevad erilised julgeolekumeetmed) täitmise tulemusel, mis kuuluvad direktiivi 2009/81/EÜ kohaldamisalasse.

               (17)

               Käesolevas direktiivis kasutatud mõisted peaksid olema kooskõlas teiste riigihankeid käsitlevate liidu õigusaktidega.

               (18)

               Komisjon peaks kohaldama Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1025/2012 (9) asjakohaseid sätteid, et taotleda asjakohaselt Euroopa standardiorganisatsioonilt elektroonilise arveldamise Euroopa standardi koostamist. Määruse (EL) nr 1025/2012 asjakohaste sätete kohaselt kohaldatakse komisjoni otsusele, millega selline taotlus sätestatakse, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 182/2011 (10) osutatud kontrollimenetlust.

               (19)

               E-arveldamise Euroopa standard peaks põhinema kehtivatel tehnilistel spetsifikatsioonidel, mis on välja töötatud selliste Euroopa standardiorganisatsioonide raames nagu CEN (CWA 16356-MUG ja CWA 16562-CEN BII), ning neis tuleks arvesse võtta muid asjakohaseid tehnilisi spetsifikatsioone, mis on välja töötatud selliste rahvusvaheliste standardiorganisatsioonide raames nagu UN/CEFACT (CII v. 2.0) ja ISO (standardi ISO 20022 metoodikal põhinev finantsarve). Standardimisnõuet täites peaks asjaomane Euroopa standardiorganisatsioon võtma arvesse ka konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi poliitika toetusprogrammi raames rakendatud laiaulatuslike katseprojektide tulemusi ning muude asjaomaste asutuste ja organisatsioonide e-arveldamise alaseid tehnilisi spetsifikatsioone, mida ettevõtjad ulatuslikult kasutavad. E-arveldamise Euroopa standard peaks olema kokkusobiv ka kehtivate maksestandarditega, et makseid oleks võimalik automaatselt töödelda.

               (20)

               Asjakohasele Euroopa standardiorganisatsioonile esitatavas taotluses peaks komisjon nõudma, et e-arveldamise Euroopa standard oleks tehnoloogiliselt neutraalne, eesmärgiga vältida konkurentsimoonutusi, et ta oleks kooskõlas asjaomaste e-arveldamise rahvusvaheliste standarditega, vältimaks turulepääsu tehnilisi takistusi kolmandate riikide tarnijate jaoks ja tegemaks Euroopa tarnijatele lihtsamaks e-arvete saatmise ostjatele kolmandates riikides, ning et ta oleks kooskõlas nõukogu direktiiviga 2006/112/EÜ (11). Kuna e-arved võivad sisaldada isikuandmeid, peaks komisjon ühtlasi nõudma, et e-arveldamise Euroopa standardis arvestataks isikuandmete kaitset kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 95/46/EÜ (12) ning lõimitud andmekaitse, proportsionaalsuse ja võimalikult väheste andmete kogumise põhimõtteid. Lisaks nendele miinimumnõuetele peaks komisjon oma taotluses asjakohasele Euroopa standardiorganisatsioonile kindlaks määrama täiendavad nõuded seoses e-arveldamise Euroopa standardi sisuga ja nimetatud standardi vastuvõtmise tähtajaga.

               (21)

               Selleks et e-arveldamisest saaksid riigihangete puhul kasu ka väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, peaks e-arveldamise Euroopa standard tegema võimalikuks luua kasutajasõbralikud e-arveldamissüsteemid, nimelt sellised, mida on lihtne mõista ja kasutada. Seoses sellega tuleks arvesse võtta ka asjaolu, et eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning väiksemate avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijate töötajate arv ja rahalised vahendid on piiratud.

               (22)

               E-arveldamise Euroopa standard peaks olema sobilik kasutamiseks ka ettevõtjatevaheliste äritehingute puhul. Seega selleks, et võimaldada eraõiguslikel ettevõtjatel kasutada uut standardit omavahelistes ärisuhetes, peaks komisjon tagama, et standardit ei töötata välja viisil, mis muudab selle kasutamise sobivaks üksnes riigihangete valdkonnas.

               (23)

               Mõningates ettevõtlussektorites kasutatavate arvete puhul võib olla tarvis esitada sektorispetsiifilist teavet. Siiski peab piiratud hulk ühiseid standardelemente sisalduma kõigis arvetes. Kõnealuste elementide olemasolu on hädavajalik selleks, et kontrollida, kas arve kajastab õigesti selle aluseks olevat äritehingut, ja tagada, et see on õiguslikult kehtiv. Selliste käibemaksuga maksustamise eesmärkidel nõutavate elementide loetelu sisaldub direktiivis 2006/112/EÜ. E-arveldamise Euroopa standard peaks seega nende elementidega kooskõlas olema.

               (24)

               E-arveldamise Euroopa standardis tuleks määratleda semantilised andmeelemendid, mis on eelkõige seotud täiendavate müüjat ja ostjat käsitlevate andmetega, protsessiidentifikaatorite, arveandmete, üksikasjalike kaubaandmete, edastamist käsitleva teabe ning makse tegemiseks vajalike andmete ja maksetingimustega. E-arve põhielemendid peaksid sisalduma igas e-arves. See peaks tagama e-arveldamise selge ja ühetaolise kohaldamise.

               (25)

               Kuigi e-arve saatjale peaks jääma võimalus tagada arve päritolu ehtsus ja sisu õigsus mitmel viisil, muu hulgas e-allkirja abil, ei tohiks e-allkirja nõue olla e-arveldamise Euroopa standardi elemendiks, et tagada vastavus direktiiviga 2006/112/EÜ.

               (26)

               Avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijate liigsete kulude ja koormuse vältimiseks tuleks taotleda, et asjakohane Euroopa standardiorganisatsioon määraks kindlaks loetelu piiratud hulga süntaksitega, mis vastavad e-arveldamise Euroopa standardile. See loetelu ei peaks olema e-arveldamise Euroopa standardi osa. Kindlaksmääratud süntaksid peavad olema ettevõtjate ja avaliku sektori hankijate poolt juba ulatuslikult ja edukalt kasutusel. Liikmesriikidepoolse rakendamise lihtsustamiseks ja kiirendamiseks tuleks asjaomastelt Euroopa standardiorganisatsioonidelt nõuda e-arveldamise Euroopa standardist lähtudes asjakohaste süntaksiseoste esitamist kõigi loetelus kindlaks määratud süntaksite puhul. Süntaksiseosed on suunised selle kohta, kuidas võiks standardit kirjeldada erinevates süntaksites. Koostatav standardimisdokument peaks täiendama e-arveldamise Euroopa standardit e-arve põhielementide semantilise andmemudeli ja süntaksite loetelu osas.

               (27)

               E-arveldamise Euroopa standardi kasutamise hõlbustamiseks peaks Euroopa standardiorganisatsioonilt taotlema ka suuniste koostamist edastamise koostalitlusvõime kohta. Need suunised ei peaks olema e-arveldamise Euroopa standardi osa ega tohiks olla avaliku sektori hankijatele ja võrgustiku sektori hankijatele kohustuslikud.

               (28)

               Enne e-arveldamise Euroopa standardi kasutuselevõtmist liikmesriikides tuleks standardi praktilist kohaldamist piisavalt testida. Kõnealune hindamine tuleks läbi viia standardi koostamise käigus. Hindamine peaks hõlmama lõppkasutajaid ja selles peaks käsitlema praktilisuse ja kasutajasõbralikkuse aspekte ning see peaks näitama, et standardit saab rakendada kulutõhusal ja proportsionaalsel viisil.

               (29)

               Kui asjaomase Euroopa standardiorganisatsiooni koostatud e-arveldamise Euroopa standard ja standardiga kooskõlas olev süntaksite loetelu vastavad komisjoni taotluses Euroopa standardiorganisatsioonile sisalduvatele nõuetele ning kui standardit on testitud, tuleks viide e-arveldamise Euroopa standardile ja süntaksite loetelu avaldada Euroopa Liidu Teatajas.

               (30)

               Käesoleva direktiivi need sätted, milles käsitletakse standardi väljatöötamist ja muid koostatavaid standardimisdokumente, on vastavuses määruse (EL) nr 1025/2012 asjakohaste sätetega. Võttes siiski arvesse käesoleva direktiivi eripära, on asjakohane ette näha, et otsused avaldada viited standardile ja süntaksite loetelu, neid mitte avaldada või avaldada need piirangutega võetakse vastu kontrollimenetluse kohaselt. See ei tohiks siiski piirata määruse (EL) nr 1025/2012 asjakohaste sätete kohaldamist ühtlustatud standardite ametlike vastuväidete suhtes.

               (31)

               Euroopa standardiorganisatsioonid vaatavad standardeid korrapäraselt läbi ja ajakohastavad neid, et reageerida tehnoloogia arengule. Arvestades sellise arengu kiirust IKT sektoris, peaks komisjon saama samuti taotleda, et asjakohane Euroopa standardiorganisatsioon vaataks läbi ja ajakohastaks e-arveldamise Euroopa standardit, et võtta arvesse kõnealust arengut ning tagada jätkuv koostalitlusvõime.

               (32)

               Selleks et reageerida tehnoloogia arengule või turunõuetele peaks komisjon saama võtta vastu rakendusakti süntaksite loetelu läbivaatamiseks ja ajakohastamiseks. Keerulisemate kohanduste puhul peaks komisjon saama samuti taotleda asjaomaselt Euroopa standardiorganisatsioonilt süntakstite loetelu läbivaatamist ja ajakohastamist.

               (33)

               Komisjonil peaks olema võimalik vaadata üle juba avaldatud süntaksite loetelu, kui ta peab seda vajalikuks täieliku ja jätkuva koostalitlusvõime tagamiseks, tehnoloogia arengu arvessevõtmiseks või kasutatavate süntaksite arvu piiramiseks. Seda tehes peaks komisjon võtma arvesse asjakohase Euroopa standardiorganisatsiooni poolt kindlaksmääratud, läbivaadatud ja ajakohastatud süntaksite loetelu.

               (34)

               Käesolevas direktiivis sätestatud ülevõtmise tähtpäevade möödumisel peaks avaliku sektori hankijatel ja võrgustiku sektori hankijatel olema kohustus võtta vastu ja töödelda e-arveid, mis vastavad e-arveldamise Euroopa standardile ning ükskõik millisele komisjoni poolt Euroopa Liidu Teatajas avaldatud loetelus olevale süntaksile. Avaliku sektori hankijad ja võrgustiku sektori hankijad ei tohiks seetõttu keelduda vastu võtmast eespool toodud tingimustele vastavaid e-arveid ainult sellepärast, et need ei vasta nõuetele (näiteks riiklikele või sektorispetsiifilistele nõuetele või mis tahes liiki täiendavatele tehnilistele nõuetele), mida ei ole käesolevas direktiivis konkreetselt kindlaks määratud. Kõnealune kohustus ei tohiks siiski mõjutada muid kohustuslikke keeldumise põhjuseid (näiteks seoses lepinguliste tingimustega). Enne arve maksmist peaksid avaliku sektori hankijad ja võrgustiku sektori hankijad saama igal juhul siiski vabalt kontrollida, kas e-arve sisu kajastab õigesti arve aluseks olevat äritehingut (nt kas arve summa on õige) ning kas arve on adresseeritud õigele saajale. Kohustus mitte keelduda käesoleva direktiivi kohaselt e-arve vastuvõtmisest ei mõjuta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/7/EL (13) kohaldamist.

               (35)

               Käesolev direktiiv peaks e-arvete vastuvõtmise ja töötlemise kohustuslikuks tegema vaid arve vastuvõtjatele, st avaliku sektori hankijatele, kesksetele hankijatele ja võrgustiku sektori hankijatele. Käesolev direktiiv ei peaks piirama arve saatja õigust valida, kas ta esitab arve e-arveldamise Euroopa standardi või siseriiklike või muude tehniliste standardite kohaselt või paberil. Käesolev direktiiv ei tohiks siiski takistada liikmesriikidel kehtestada nõuet, et riigihangete raamistikus võib esitada ainult e-arveid. Kui saatja peaks valima arve esitamise e-arveldamise Euroopa standardit kasutades, tuleks kohaldada saaja kohustust võtta arve vastu ja seda töödelda ainult siis, kui arve on ühes neist süntaksitest, mis sisaldub komisjoni poolt Euroopa Liidu Teatajas avaldatud süntaksite loetelus. See ei peaks piirama saatjat kasutamast kolmanda isiku teenuseid, et teha tõlget oma süntaksi ja mõne loetelus sisalduva süntaksi vahel.

               (36)

               Euroopa Andmekaitseinspektoriga peeti nõu vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 45/2001 (14) artikli 28 lõikele 2 ning ta esitas 11. novembril 2013 arvamuse (15). Oma arvamuses avaldas Euroopa Andmekaitseinspektor soovitused piisava andmekaitse tagamiseks käesoleva direktiivi kohaldamisel. Kõnealuseid soovitusi tuleks e-arveldamise Euroopa standardi väljatöötamisel ning avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijate poolsel isikuandmete töötlemisel arvesse võtta. Eelkõige tuleks selgitada, et kehtiv andmekaitseõigus kohaldub ka e-arveldamisele ning isikuandmete avaldamine läbipaistvuse ja aruandluse eesmärgil peab olema tasakaalus eraelu puutumatuse kaitsega.

               (37)

               Kuna direktiiv 2006/112/EÜ sisaldab eeskirju arveldamise kohta, sealhulgas e-arveldamise kohta, tuleks selgitada selle suhet käesoleva direktiiviga. Käesoleva direktiivi eesmärk on direktiivi 2006/112/EÜ eesmärgist erinev, samuti on erinev selle kohaldamisala, seega ei mõjuta ta selle sätteid e-arvete kasutamise kohta käibemaksuga maksustamise eesmärkidel. Eelkõige direktiivi 2006/112/EÜ artikkel 232 reguleerib tehingu poolte vahelisi suhteid ja selle eesmärk on tagada, et saatja poolt kasutatavaid e-arveid ei saa teha kohustuslikuks saajale. See aga ei peaks mõjutama liikmesriikide õigust teha avaliku sektori hankijatele ja võrgustiku sektori hankijatele kohustuslikuks võtta teatud tingimustel vastu e-arveid.

               (38)

               Selleks et avaliku sektori hankijad ja võrgustiku sektori hankijad saaksid nõuetekohaselt valmistuda ja võtta tehnilisi meetmeid, mis on pärast e-arveldamise Euroopa standardi kehtestamist ja süntaksite loetelu heakskiitmist vajalikud käesoleva direktiivi täitmiseks, ning võttes arvesse vajadust rakendada kiiresti e-arveldamist, tuleks pidada 18-kuulise üleminekuaja kehtestamist pärast e-arveldamise Euroopa standardile osutava viite ja süntaksite loetelu avaldamist Euroopa Liidu Teatajas põhjendatuks. Erandina nimetatud üldisest ülevõtmistähtajast ja soovides kaasa aidata e-arveldamise kasutuselevõtule teatud avaliku sektori hankijate poolt, nagu kohalikud ja piirkondlikud avaliku sektori hankijad, peaks liikmesriikidel olema lubatud edasi lükata käesoleva direktiivi nõuete kohaldamist keskvalitsusest madalama tasandi avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijate poolt kuni 30 kuu võrra pärast e-arveldamise Euroopa standardile osutava viite ja süntaksite loetelu avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Seda võimalust käesoleva direktiivi nõuete järgimist edasi lükata ei tohiks kohaldada kesksetele ostjatele.

               (39)

               Selleks et lihtsustada käesoleva direktiivi nõuete rakendamist avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijate jaoks, peaks komisjon tagama, et liikmesriike teavitatakse täielikult ja korrapäraselt töö edusammudest seoses standardi väljatöötamisega ja sellega seotud standardimisdokumentidega, mis koostatakse asjaomaste Euroopa standardiorganisatsioonide poolt. See peaks võimaldama liikmesriikidel teha vajalikku ettevalmistustööd eesmärgiga viia rakendamine lõpule kokkulepitud tähtaegade jooksul.

               (40)

               Kuna avaliku sektori hankijad ja võrgustiku sektori hankijad võivad edaspidi aktsepteerida ka selliseid e-arveid, mis vastavad muudele standarditele peale e-arveldamise Euroopa standardi, ning samuti paberkandjal esitatud arveid, kui siseriiklikes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, ei kaasne käesoleva direktiiviga täiendavaid kulusid või täiendavat koormust ettevõtjate jaoks, sealhulgas mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks komisjoni soovituse 2003/361/EÜ (16) tähenduses. Veelgi enam, komisjon ja liikmesriigid peaksid tegema kõik võimaliku, et minimeerida e-arveldamise Euroopa standardi rakendamisega seotud kulu selle kasutajate, eelkõige mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks, et hõlbustada selle kasutuselevõttu kogu Euroopa Liidus.

               (41)

               Liikmesriigid peaksid käesoleva direktiivi rakendamisel arvestama väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning väiksemate avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijate vajadustega ning pakkuma kõigile avaliku sektori hankijatele, võrgustiku sektori hankijatele ja tarnijatele vajalikku tuge, et e-arveldamise Euroopa standardit oleks võimalik kasutada. Lisaks tuleks eelkõige väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ette näha koolitusmeetmed.

               (42)

               Selleks et lihtsustada tehnilisi ja protseduurilisi kohandusi, mida on vaja teha kõigil riigihankesse kaasatud osapooltel, et tagada käesoleva direktiivi edukas rakendamine, peaksid kõik liikmesriigid võimaluse korral tegema struktuurifondi abi kättesaadavaks kõigile abikõlblikele avaliku sektori hankijatele, võrgustiku sektori hankijatele ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele.

               (43)

               Selleks et tagada käesoleva direktiivi ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses süntaksite loetelu koostamise, piiramise ja läbivaatamisega. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas määrusega (EL) nr 182/2011. Süntaksite loetelu käsitlevate rakendusaktide vastuvõtmiseks tuleks kasutada kontrollimenetlust, võttes arvesse asjaolu, et nende eesmärk on hõlbustada e-arveldamise Euroopa standardi kohaldamist ning tagada koostalitlusvõime ja kiire reageerimine tehnoloogia arengule. Kontrollimenetlust peaks kasutama ka selliste rakendusaktide vastuvõtmiseks, mis on seotud vastuväidetega e-arveldamise Euroopa standardile, kuna nimetatud rakendusaktid võivad mõjutada kohustust võtta vastu ja töödelda e-arveid.

               (44)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt kõrvaldada erinevate siseriiklike eeskirjade ja standardite tõttu tekkinud turutõkked ja kaubandustõkked ning tagada koostalitlusvõime, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab neid paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Kohaldamisala
   Käesolevat direktiivi kohaldatakse e-arvete suhtes, mis on väljastatud selliste lepingute täitmise tulemusel, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2009/81/EÜ, direktiivi 2014/23/EL, direktiivi 2014/24/EL või direktiivi 2014/25/EL.
   Käesolevat direktiivi ei kohaldata e-arvete suhtes, mis on väljastatud selliste lepingute täitmise tulemusel, mis kuuluvad direktiivi 2009/81/EÜ kohaldamisalasse, kui lepingu hange ja täitmine on kuulutanud salajaseks või selle täitmisel tuleb rakendada erilisi julgeolekumeetmeid vastavalt liikmesriigis kehtivatele õigus- või haldusnormidele ning tingimusel, et kõnealune liikmesriik on kindlaks teinud, et olulisi huvisid ei ole võimalik tagada vähem sekkuvate meetmetega.
   Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   1)   „e-arve”— sellises struktureeritud elektroonilises formaadis väljastatud, edastatud ja saadud arve, mis võimaldab seda automaatselt ja elektrooniliselt töödelda;
   2)   „e-arve põhielemendid”— kogum teabe põhiosadest, mida e-arve peab sisaldama, et võimaldada koostalitlusvõimet, sealhulgas vajalik teave õigusnormidele vastavuse tagamiseks;
   3)   „semantiline andmemudel”— struktureeritud ja omavahel loogiliselt seotud tingimuste ning nende tähenduste kogum, millega täpsustatakse e-arve põhielemente;
   4)   „süntaks”— masinloetav keel või dialekt, mida kasutatakse e-arves sisalduvate andmeelementide esitamiseks;
   5)   „süntaksiseosed”— suunised selle kohta, kuidas võiks e-arve semantilist andmemudelit kirjeldada erinevates süntaksites;
   6)   „avaliku sektori hankijad”— direktiivi 2009/81/EÜ artikli 1 punktis 17, direktiivi 2014/23/EL artikli 6 lõikes 1 ja direktiivi 2014/24/EL artikli 2 lõike 1 punktis 1 kindlaks määratud avaliku sektori hankijad;
   7)   „keskvalitsusest madalama tasandi avaliku sektori hankijad”— direktiivi 2014/24/EL artikli 2 lõike 1 punktis 3 määratletud keskvalitsusest madalama tasandi avaliku sektori hankijad;
   8)   „keskne hankija”— direktiivi 2014/24/EL artikli 2 lõike 1 punktis 16 määratletud keskne hankija;
   9)   „võrgustiku sektori hankijad”— direktiivi 2009/81/EÜ artikli 1 punktis 17, direktiivi 2014/23/EL artikli 7 lõigetes 1 ja 2 ja direktiivi 2014/25/EL artikli 4 lõikes 1 kindlaks määratud võrgustiku sektori hankijad;
   10)   „rahvusvaheline standard”— määruse (EL) nr 1025/2012 artikli 2 lõike 1 punktis a määratletud rahvusvaheline standard;
   11)   „Euroopa standard”— määruse (EL) nr 1025/2012 artikli 2 lõike 1 punktis b määratletud Euroopa standard.
   Artikkel 3
   Euroopa standardi kehtestamine
   1.   Komisjon esitab asjaomasele Euroopa standardiorganisatsioonile taotluse e-arve põhielementide semantilist andmemudelit käsitleva Euroopa standardi (e-arveldamise Euroopa standard) koostamiseks.
   Komisjon nõuab, et e-arve põhielementide semantilist andmemudelit käsitlev e-arveldamise Euroopa standard vastab vähemalt järgmistele kriteeriumidele:

               —

               see on tehnoloogiliselt neutraalne;

               —

               see sobib kokku asjakohaste e-arveldamise rahvusvaheliste standarditega;

               —

               see võtab arvesse vajadust kaitsta isikuandmeid vastavalt direktiivile 95/46/EÜ, lõimitud andmekaitse lähenemisviisi ning proportsionaalsuse, võimalikult väheste andmete kogumise ja nende otstarbe piiramise põhimõtteid;

               —

               see on kooskõlas direktiivi 2006/112/EÜ asjakohaste sätetega;

               —

               see võimaldab praktiliste, kasutajasõbralike, paindlike ja kulutõhusate e-arveldussüsteemide loomist;

               —

               see võtab arvesse väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning keskvalitsusest madalama tasandi avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijate erivajadusi;

               —

               see on sobilik kasutamiseks ka ettevõtjatevaheliste äritehingute puhul.

         Komisjon taotleb, et asjaomane Euroopa standardiorganisatsioon esitaks loetelu piiratud hulgast süntaksitest, mis vastavad e-arveldamise Euroopa standardile, asjakohastele süntaksi vastendamistele ja suunistele edastamise koostalitlusvõime kohta, et hõlbustada sellise standardi kasutamist.
   Taotlused võetakse vastu kooskõlas määruse (EL) nr 1025/2012 artikli 10 lõigetes 1–5 sätestatud menetlusega.
   Osana tööst töötada välja standard asjaomase Euroopa standardiorganisatsiooni poolt ja lõikes 2 kindlaksmääratud tähtaja jooksul testitakse standardit seoses selle praktilise kohaldamisega lõppkasutaja suhtes. Komisjonil lasub üldine vastutus testimise eest ja komisjon tagab, et testide läbiviimise ajal võetakse eriti arvesse praktilisuse, kasutajasõbralikkuse ja võimalike rakenduskulude kriteeriumide täitmist kooskõlas lõike 1 teise lõiguga. Komisjon esitab testide tulemusi käsitleva aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
   2.   Kui lõikes 1 osutatud taotluse alusel koostatud e-arveldamise Euroopa standard vastab taotluses sisalduvatele nõuetele ja kui lõike 1 viienda lõigu kohane testimisetapp on lõppenud, avaldab komisjon viite sellisele standardile Euroopa Liidu Teatajas koos piiratud hulga süntaksite loeteluga, mis on koostatud lõikes 1 osutatud taotluse kohaselt. Avaldamine viiakse lõpule hiljemalt 27. maiks 2017.
   Artikkel 4
   Ametlikud vastuväited Euroopa standardile
   1.   Kui liikmesriik või Euroopa Parlament leiab, et e-arveldamise Euroopa standard ja süntaksite loetelu ei vasta täielikult artikli 3 lõikes 1 sätestatud nõuetele, teavitavad nad sellest komisjoni üksikasjaliku selgitusega ning komisjon otsustab:

               a)

               avaldada viited asjakohasele e-arveldamise Euroopa standardile ja asjaomaste süntaksite loetelu Euroopa Liidu Teatajas, jätta need avaldamata või avaldada need seal piirangutega;

               b)

               säilitada Euroopa Liidu Teatajas viited asjakohasele e-arveldamise Euroopa standardile ja süntaksite loetelu, säilitada need piirangutega või need kõrvaldada.

         2.   Komisjon avaldab oma veebilehel e-arveldamise Euroopa standardit ja süntaksite loetelu käsitleva teabe, mille kohta on tehtud lõikes 1 osutatud otsus.
   3.   Komisjon teatab lõikes 1 osutatud otsusest asjaomasele Euroopa standardiorganisatsioonile ja taotleb vajaduse korral asjaomase e-arveldamise Euroopa standardi või süntaksite loetelu läbivaatamist.
   4.   Käesoleva artikli lõike 1 punktides a ja b osutatud otsused võetakse vastu kooskõlas artikli 10 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
   Artikkel 5
   Euroopa standardi ja süntaksite loetelu haldamine ja edasiarendamine
   1.   Selleks et võtta arvesse tehnoloogia arengut ning tagada täielik ja jätkuv koostalitlusvõime e-arveldamisel riigihangete puhul, võib komisjon:

               a)

               ajakohastada e-arveldamise Euroopa standardit või selle läbi vaadata;

               b)

               komisjoni poolt Euroopa Liidu Teatajas avaldatud süntaksite loetelu ajakohastada või selle läbi vaadata.

         2.   Kui komisjon otsustab võtta lõike 1 punktis a osutatud meetmeid, esitab ta taotluse asjakohasele Euroopa standardiorganisatsioonile. Kõnealune taotlus esitatakse artikli 3 lõikes 1 osutatud korras, kohaldamata seal ette nähtud tähtaegu.
   3.   Artiklit 4 kohaldatakse iga ajakohastamise või läbivaatamise suhtes, mis viiakse läbi kooskõlas lõike 1 punktiga a.
   4.   Kui komisjon otsustab võtta lõike 1 punktis b osutatud meetmeid, teeb ta seda kooskõlas artikli 10 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega või esitades taotluse asjakohasele Euroopa standardiorganisatsioonile. Selline taotlus esitatakse artikli 3 lõikes 1 osutatud korras, kohaldamata seal ette nähtud tähtaegu.
   Artikkel 6
   E-arve põhielemendid
   E-arve põhielemendid on muu hulgas:

               a)

               protsessi- ja arveidentifikaatorid;

               b)

               arve ajavahemik;

               c)

               teave müüja kohta;

               d)

               teave ostja kohta;

               e)

               teave makse saaja kohta;

               f)

               teave müüja maksuesindaja kohta;

               g)

               lepingu viide;

               h)

               edastamise üksikasjad;

               i)

               maksekorraldused;

               j)

               teave krediidi või deebeti kohta;

               k)

               teave arve kirjete kohta;

               l)

               arve kogusummad;

               m)

               käibemaksu jaotus.

         Artikkel 7
   E-arvete vastuvõtmine ja töötlemine
   Liikmesriigid tagavad, et avaliku sektori hankijad ja võrgustiku sektori hankijad võtavad vastu ja töötlevad e-arveid, mis vastavad e-arveldamise Euroopa standardile, mida käsitlev viide on avaldatud vastavalt artikli 3 lõikele 2, ja mis tahes süntaksile loetelus, mis on avaldatud vastavalt artikli 3 lõikele 2.
   Artikkel 8
   Andmekaitse
   1.   Käesolev direktiiv ei mõjuta andmekaitse suhtes kohaldatavat liidu ja siseriiklikku õigust.
   2.   Kui liidu või siseriiklik õigus ei näe ette teisiti ning ilma et see piiraks direktiivi 95/46/EÜ artiklis 13 sätestatud erandeid ja piiranguid, võib e-arveldamiseks kogutud isikuandmeid kasutada ainult sellel otstarbel või sellega kokkusobivatel eesmärkidel.
   3.   Ilma et see piiraks direktiivi 95/46/EÜ artiklis 13 sätestatud erandite ja piirangute kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et e-arveldamise käigus kogutavate isikuandmete avaldamise kord on läbipaistvuse ja aruandluse eesmärgil kooskõlas sellise avalikustamise eesmärgi ning eraelu puutumatuse kaitse põhimõttega.
   Artikkel 9
   E-arvete kasutamine käibemaksuga maksustamise eesmärkidel
   Käesolev direktiiv ei mõjuta direktiivi 2006/112/EÜ sätete kohaldamist.
   Artikkel 10
   Komiteemenetlus
   1.   Komisjoni abistab komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
   2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
   Artikkel 11
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid ning kohaldavad neid hiljemalt 27. novembriks 2018. Nad edastavad kõnealuste sätete teksti viivitamata komisjonile.
   2.   Erandina lõikest 1 võtavad liikmesriigid vastu ja avaldavad hiljemalt 18 kuud pärast e-arveldamise Euroopa standardile osutava viite avaldamist Euroopa Liidu Teatajas artiklis 7 sätestatud kohustuse võtta vastu ja töödelda e-arveid täitmiseks vajalikud sätted ning kohaldavad neid.
   Liikmesriigid võivad esimeses lõigus osutatud kohaldamise edasi lükata seoses nende keskvalitsusest madalama tasandi avaliku sektori hankijate ja võrgustiku sektori hankijatega kõige rohkem kuni 30 kuud pärast e-arveldamise Euroopa standardile osutava viite avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Pärast e-arveldamise Euroopa standardile osutava viite avaldamist avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas lõpliku kuupäeva esimeses lõigus osutatud sätete jõustamiseks.
   3.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 12
   Läbivaatamine
   Komisjon vaatab läbi käesoleva direktiivi mõju siseturule ja e-arveldamise kasutuselevõtule riigihangete puhul ning edastab selle kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kolme aasta jooksul pärast keskvalitsusest madalama tasandi avaliku sektori hankijatele artikli 11 lõike 2 teises lõigus sätestatud tähtaja maksimaalset pikendamist. Vajaduse korral lisatakse aruandele mõjuhinnang, mis käsitleb vajadust edasiste meetmete järele.
   Artikkel 13
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 14
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 16. aprill 2014

            Euroopa Parlamendi nimel

            eesistuja

         M. SCHULZ

            Nõukogu nimel

            president

         D. KOURKOULAS

      (1)  ELT C 79, 6.3.2014, lk 67.

      (2)  28. novembri 2013. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  Euroopa Parlamendi 11. märtsi 2014. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 14. aprilli 2014. aasta otsus.

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/18/EÜ (ELT L 94, 28.3.2014, lk 65).

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/25/EL, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste riigihankeid ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/17/EÜ (ELT L 94, 28.3.2014, lk 243).

      (6)  Komisjoni 2. novembri 2010. aasta otsus, millega luuakse elektroonilisi arveid (e-arveid) käsitlev Euroopa sidusrühmade foorum (ELT C 326, 3.12.2010, lk 13).

      (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/81/EÜ, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas ostjate poolt sõlmitavate ehitustööde ning asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord ja muudetakse direktiive 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ (ELT L 216, 20.8.2009, lk 76).

      (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/23/EL kontsessioonilepingute sõlmimise kohta (ELT L 94, 28.3.2014, lk 1).

      (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 1025/2012, mis käsitleb Euroopa standardimist ning millega muudetakse nõukogu direktiive 89/686/EMÜ ja 93/15/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 94/9/EÜ, 94/25/EÜ, 95/16/EÜ, 97/23/EÜ, 98/34/EÜ, 2004/22/EÜ, 2007/23/EÜ, 2009/23/EÜ ja 2009/105/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 87/95/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1673/2006/EÜ (ELT L 316, 14.11.2012, lk 12).

      (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).

      (11)  Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, 11.12.2006, lk 1).

      (12)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31).

      (13)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta direktiiv 2011/7/EL hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul (ELT L 48, 23.2.2011, lk 1).

      (14)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1).

      (15)  ELT C 38, 8.2.2014, lk 2.

      (16)  Komisjoni 6. mai 2003. aasta soovitus 2003/361/EÜ mikroettevõtjate ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratlemise kohta (ELT L 124, 20.5.2003, lk 36).


title: Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/103/EÜ, 24. jaanuar 2000, millega muudetakse nõukogu direktiivi 80/181/EMÜ mõõtühikutega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0103

Euroopa Liidu Teataja L 034 , 09/02/2000 Lk 0017 - 0019

		Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/103/EÜ,24. jaanuar 2000,millega muudetakse nõukogu direktiivi 80/181/EMÜ mõõtühikutega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse komisjoni arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) 19. Conférence générale des poids et mesures (1991) laiendas rahvusvahelisel tasandil SI ühikute kordühikute ja osaühikute SI eesliidete juures kasutatavat loendit.(2) Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon (ISO) on läbi vaadanud rahvusvahelises standardis ISO 31 sätestatud koguseid ja ühikuid sätestavad põhimõtted ja eeskirjad; SI süsteemi praktilise kasutamise eeskirjad on esitatud rahvusvahelise standardiga ISO 1000.(3) Nõukogu direktiivi 80/181/EMÜ [4] tekst tuleks viia kooskõlla nende rahvusvaheliste lepingute ja standarditega.(4) Teatavad kolmandad riigid ei aktsepteeri oma turul tooteid, mis on tähistatud üksnes direktiiviga 80/181/EMÜ kehtestatud ametlike mõõtühikutega; neisse riikidesse oma tooteid eksportivad ettevõtjad jäävad ebasoodsasse olukorda, kui pärast 31. detsembrit 1999 ei ole lisatähiste kasutamine enam lubatud; seetõttu tuleks lisatähiste kasutamist mitteametlike mõõtühikutena lubada veel mõne aja jooksul.(5) Direktiivi 80/181/EMÜ kohaldamine tuleks uuesti läbi vaadata ja võtta kohased meetmed, pidades silmas ülemaailmset süsteemi; tuleks kohaldada nõukogu direktiivi 71/316/EMÜ [5] artiklis 18 sätestatud korda, kui see on asjakohane,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 80/181/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 lõikes 2 asendatakse kuupäev "31. detsember 1999" kuupäevaga "31. detsember 2009".2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 6aKäesoleva direktiivi rakendamisküsimusi ja eelkõige lisatähiseid puudutavaid küsimusi uuritakse edasi ning vajaduse korral võetakse lisameetmeid nõukogu direktiivi 71/316/EMÜ [6] artiklis 18 sätestatud korras."3. Lisa muudetakse järgmiselt:a) I peatüki punkti 1.1.1 tabeli all olev tekst asendatakse järgmisega:"Celsiuse temperatuuri t määratletakse kui erinevust t = T — T0 kahe termodünaamilise temperatuuri T ja T0 vahel, kui T0 = 273,15 K. Temperatuuride vahet või erinevust võib väljendada kas kelvinites või Celsiuse kraadides. Ühikud "Celsiuse kraad" ja "kelvin" on võrdsed."b) SI täiendavate mõõtühikute määratlus pärast punkti 1.2.1 tabelit asendatakse järgmisega:"Tasanurga ühikRadiaan on kesknurk, mille haarade vahele jääva ringjoonekaare pikkus on võrdne selle kaare raadiusega.(Rahvusvaheline standard ISO 31 — 1: 1992)Ruuminurga ühikSteradiaan on ruuminurk, mis eraldab oma tipu ümber kujundatud sfäärist osa, mille pindala võrdub sfääri raadiuse ruuduga.(Rahvusvaheline standard ISO 31 — 1: 1992)."c) punkti 1.3 tabel asendatakse järgmisega:"Tegur | Eesliide | Tähis | Tegur | Eesliide | Tähis |1024 | yotta | Y | 10-1 | detsi | d |1021 | zetta | Z | 10-2 | senti | c |1018 | eksa | E | 10-3 | milli | m |1015 | peta | P | 10-6 | mikro | ì |1012 | tera | T | 10-9 | nano | n |109 | giga | G | 10-12 | piko | p |106 | mega | M | 10-15 | femto | f |103 | kilo | k | 10-18 | ato | a |102 | hekto | h | 10-21 | zepto | z |101 | deka | da | 10-24 | yocto | y" |d) punkt 3 asendatakse järgmisega:"3. SI-SÜSTEEMIS KASUTATAVAD ÜHIKUD, MILLE VÄÄRTUSED SI-SÜSTEEMIS SAADAKSE KATSELISELTKogus | Ühik |Nimetus | Sümbol | Mõiste |Energia | Elektronvolt | eV | Elektronvolt on elektroni omandatud kineetiline energia, mida ta saab, läbides vaakumis 1-voldilise potentsiaalse erinevuse. |Mass | Ühtne aatommassiühik | u | Ühtne aatommassiühik on 1/12 süsiniku isotoobi 12C aatomi massist. |Märkus:Punktis 1.3 loetletud eesliiteid ja nende sümboleid võib kasutada koos kõnealuse kahe ühikuga ja nende sümbolitega."Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 9. veebruari 2001. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Olenemata direktiivist 80/181/EMÜ peavad liikmesriigid alates 31. detsembrist 1999 andma loa või lubama jätkuvalt kasutada selle direktiivi artiklis 3 osutatud täiendavaid suurusnäite.Artikkel 4Käesolev määrus jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Brüssel, 24. jaanuar 2000Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaJ. Gama[1] EÜT C 89, 30.3.1999, lk 8.[2] EÜT C 169, 16.6.1999, lk 1.[3] Arvamus on esitatud 15. detsembril 1999 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 16. detsembri 1999. aasta otsus.[4] EÜT L 39, 15.2.1980, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 89/617/EMÜ (EÜT L 357, 7.12.1989, lk 28).[5] EÜT L 202, 6.9.1971, lk 1.[6] EÜT L 202, 6.9.1971, lk 1.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2007/16/EÜ, 19. märts 2007 , avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamist käsitleva nõukogu direktiivi 85/611/EMÜ rakendamise kohta seoses teatavate mõistete selgitamisega (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               20.3.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 79/11

         KOMISJONI DIREKTIIV 2007/16/EÜ,
   19. märts 2007,
   avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamist käsitleva nõukogu direktiivi 85/611/EMÜ rakendamise kohta seoses teatavate mõistete selgitamisega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/611/EMÜ avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, (1) eriti selle artikli 53a punkti a,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivis 85/611/EMÜ on sätestatud rida kohati vastastikku sõltuvaid mõisteid, mis on seotud varadega, millesse avatud investeerimisfondid võivad investeerida, näiteks vabalt kaubeldava väärtpaberi mõiste ja rahaturuinstrumendi mõiste.

               (2)

               Alates direktiivi 85/611/EMÜ vastuvõtmisest on finantsturgudel kaubeldavate finantsinstrumentide mitmekesisus märkimisväärselt suurenenud, mis on põhjustanud ebaselgust küsimuses, kas need mõisted hõlmavad teatavaid finantsinstrumentide liike. Ebaselgus mõistete kohaldamisel põhjustab direktiivi erinevaid tõlgendusi.

               (3)

               Et tagada direktiivi 85/611/EMÜ ühtne kohaldamine ja aidata liikmesriikidel jõuda ühisele arusaamisele küsimuses, kas teatav varaliik on kõlblik avatud investeerimisfondidele, ning tagada mõistete tõlgendamine kooskõlas alusdirektiivi 85/611/EMÜ põhimõtetega, näiteks nendega, mis käsitlevad riskide hajutamist ja piiramist, avatud investeerimisfondide võimet oma osakuid osakuomanike nõudel lunastada ja arvutada oma varade puhasväärtust osakute väljalaskmisel või lunastamisel, on vaja anda pädevatele asutustele ja turuosalistele antud küsimuses rohkem kindlust. Suurem kindlus aitab kaasa ka avatud investeerimisfondide piiriüleste tehingute teatamise korra paremale toimimisele.

               (4)

               Käesolevas direktiivis antud selgitused ei tekita iseenesest uusi toimimisviisi- või tegevusalaseid kohustusi pädevatele asutustele ega turuosalistele. Finantsinstrumentide ja tehingute ammendavate loendite kehtestamise asemel selgitatakse põhikriteeriume, et aidata hinnata, kas teatav finantsinstrumentide klass on mitmesuguste mõistetega hõlmatud.

               (5)

               Seda, kas avatud investeerimisfond võib investeerida teatavasse varaliiki, ei tule hinnata üksnes selle järgi, kas see on käesoleva tekstiga selgitatud mõistetega hõlmatud vaid selle järgi, kas ta vastab direktiivi 85/611/EMÜ nõuetele. Pädevad asutused võiksid teha koostööd Euroopa väärtpaberituru reguleerijate komiteega (CESR), et kujundada ühised põhimõtted nende selgituste igapäevaseks kohaldamiseks oma järelevalvekohustuste raames, eeskätt seoses direktiivi 85/611/EMÜ muude nõuetega nagu järelevalve- ja riskijuhtimismenetlused, ning tagada tootepassi sujuv toimimine.

               (6)

               Direktiivis 85/611/EMÜ määratletakse vabalt kaubeldavad väärtpaberid ainuüksi vormilisest ja õiguslikust vaatepunktist. Sellest tulenevalt kehtib vabalt kaubeldavate väärtpaberite määratlus suure hulga finantstoodete suhtes, millel on erinevad omadused ja likviidsusmäärad. Iga sellise finantstoote puhul tuleks tagada vabalt kaubeldavate väärtpaberite määratluse ja kõnealuse direktiivi muude sätete omavaheline kooskõla.

               (7)

               Kinnised fondid kujutavad endast varaklassi, millele ei ole direktiivis 85/611/EMÜ selgesõnaliselt viidatud kui varale, millesse avatud investeerimisfondid võivad investeerida. Siiski käsitletakse kinniste fondide osakuid sageli vabalt kaubeldavate väärtpaberitena, milleks annab tihtipeale alust nende noteerimine reguleeritud turul. Seetõttu on vaja anda turuosalistele ja pädevatele asutustele kindlus küsimuses, kas kinniste fondide osakud on hõlmatud vabalt kaubeldavate väärtpaberite määratlusega. Pädevad asutused võiksid teha koostööd CESRga, et kujundada ühised põhimõtted kinnistele fondidele kohaldatavate kriteeriumide igapäevaseks kohaldamiseks, eelkõige seoses äriühingutele rakendatavate üldjuhtimismehhanismidega seotud põhinormidega.

               (8)

               Samuti on vaja täiendavat õiguskindlust selliste finantsinstrumentide liigitamisel vabalt kaubeldavateks väärtpaberiteks, mis on seotud muude varade, sealhulgas direktiivis 85/611/EMÜ osutamata varade tootlikkusega, või mis on selliste varadega tagatud. Tuleks selgeks teha, et kui seos aluseks oleva või mõne muu koostisinstrumendiga kujutab endast koostisosa, mida tuleb käsitleda sisalduva tuletisinstrumendina, kuulub finantsinstrument tuletisinstrumenti sisaldavate vabalt kaubeldavate väärtpaberite allrühma. Selle tagajärjel tuleb selle koostisosa suhtes kohaldada direktiivi 85/611/EMÜ kohaseid tuletisinstrumentide kriteeriume.

               (9)

               Et finantsinstrument oleks direktiivis 85/611/EMÜ sisalduva rahaturuinstrumendi mõistega hõlmatud, peaks see täitma teatavaid kriteeriume, eeskätt tuleb sellega harilikult kaubelda rahaturul, see peab olema likviidne ja selle väärtust peab saama igal ajal täpselt kindlaks määrata. On vaja tagada nende kriteeriumide ühtne kohaldamine, võttes arvesse teatavaid turutavasid. Samuti on vaja selgitada, et kriteeriume tuleb tõlgendada kooskõlas direktiivi 85/611/EMÜ muude põhimõtetega. Rahaturuinstrumentide mõiste peaks laienema finantsinstrumentidele, mida ei ole reguleeritud turul noteeritud või millega seal ei kaubelda ja millele direktiiviga 85/611/EMÜ sätestatakse täiendavad kriteeriumid lisaks rahaturuinstrumentide üldkriteeriumidele. Seetõttu oli samavõrd vajalik selgitada neid kriteeriume seoses investorite kaitse nõuetega, võttes arvesse direktiivi põhimõtteid, näiteks portfelli likviidsust käsitlevat põhimõtet, mis lähtub selle artiklist 37.

               (10)

               Direktiivi 85/611/EMÜ kohaselt tuleb finantstuletisinstrumente käsitleda likviidse finantsvarana, kui need täidavad nimetatud direktiivis sätestatud kriteeriume. Samuti on vaja tagada nende kriteeriumide ühtne kohaldamine ja selgeks teha, et neid kriteeriume tuleb tõlgendada kooskõlas direktiivi muude sätetega. Lisaks sellele tuleks selgeks teha, et kui krediidituletisinstrumendid täidavad neid kriteeriume, on need finantstuletisinstrumentideks direktiivi 85/611/EMÜ tähenduses ja seetõttu tuleb neid käsitleda likviidse finantsvarana.

               (11)

               Vajadus selgitamise järele on eriti tungiv finantsindeksitel põhinevate tuletusinstrumentide puhul. Praegu on olemas palju finantsindekseid, mis on tuletisinstrumentide aluseks. Need indeksid erinevad oma koosseisu või oma koostisosade kaalu poolest. Kõikidel muudel juhtudel tuleb tagada, et avatud investeerimisfondid suudaksid täita oma kohustusi seoses portfelli likviidsusega, mis lähtub direktiivi 85/611/EMÜ artiklist 37, ja varade puhasväärtuse arvutamisega ning et aluseks oleva tuletisinstrumendi omadused ei mõjutaks neid kohustusi ebasoodsalt. Tuleks selgitada, et tuletisinstrumendid, mis põhinevad finantsindeksitel, mille koosseis on piisavalt mitmekesine ja mis kujutavad endast asjakohast võrdluspunkti turule, mida need käsitlevad, ja mille puhul tuleb esitada vajalikku teavet indeksi koosseisu ja arvutamise kohta, kuuluvad tuletisinstrumentide alla likviidse finantsvarana. Pädevad asutused võiksid teha koostööd CESRga, et kujundada ühised lähenemisviisid nende kriteeriumide igapäevaseks kohaldamiseks indeksite suhtes, mis põhinevad varadel, mida ei ole direktiivis üksikult määratletud varadena, millesse võib investeerida.

               (12)

               Direktiivis 85/611/EMÜ tunnustatakse vabalt kaubeldavate väärtpaberite ja rahaturuinstrumentide allrühmana neid, mis sisaldavad tuletisosa. Tuletisosa lülitamine vabalt kaubeldavasse väärtpaberisse või rahaturuinstrumenti ei muuda kogu finantsinstrumenti finantstuletisinstrumendiks, mis jääks vabalt kaubeldava väärtpaberi või rahaturuinstrumendi määratlusest välja. Seetõttu on vaja selgust, kas finantstuletisinstrumenti saab käsitleda mõnes muus instrumendis sisalduvana. Pealegi kaasneb tuletisinstrumendi lülitamisega vabalt kaubeldavasse väärtpaberisse või rahaturuinstrumenti oht, et direktiiviga 85/611/EMÜ tuletisinstrumentidele kehtestatud reegleid eiratakse. Seetõttu on direktiivis vaja määratleda sisalduv tuletisosa ja nende reeglite täitmine. Arvestades uuenduste taset rahastamise vallas, ei ole sisalduv tuletisosa alati selgelt tuvastatud. Selles suhtes suurema kindluse saavutamiseks tuleks sätestada kriteeriumid selliste koostisosade tuvastamiseks.

               (13)

               Direktiivi 85/611/EMÜ kohaselt ei kuulu vabalt kaubeldavate väärtpaberite ja rahaturuinstrumentide määratluse alla võtted ja vahendid, mis on seotud vabalt kaubeldavate väärtpaberitega või rahaturuinstrumentidega ja mis on mõeldud portfelli tõhusaks haldamiseks. Et selgitada piire nende mõistete vahel, on vaja kehtestada teatavad kriteeriumid, et tuvastada tehinguid, mis kuuluvad selliste võtete ja vahendite alla. Samuti on vaja meelde tuletada, et neid võtteid ja vahendeid tuleb tõlgendada kooskõlas avatud investeerimisfondi muude kohustustega, eeskätt selle riskiprofiiliga. Teisisõnu, need peavad olema kooskõlas direktiivis 85/611/EMÜ riskide maandamisele ja hajutamisele seatud eeskirjadega ning direktiivist tulenevate piirangutega katteta müügile ja laenuvõtmisele.

               (14)

               Direktiivis 85/611/EMÜ sätestatakse kriteeriumid, et määratleda avatud investeerimisfonde, mis põhinevad võlakirja- või aktsiaindeksitel. Avatud investeerimisfonde, mis täidavad neid kriteeriume, koheldakse paindlikumalt väljalaskja kontsentratsioonipiirangute osas. Seetõttu on vaja kujundada selge arusaam nendest kriteeriumidest ja tagada nende ühtne kohaldamine kõikides liikmesriikides. Seoses sellega antakse täiendavaid selgitusi selle kohta, kas avatud investeerimisfondi saab pidada indeksipõhiseks, ja seeläbi rohkem kindlust tingimuste osas, mis õigustavad sellist indeksipõhiste avatud investeerimisfondide sooduskohtlemist.

               (15)

               Euroopa väärtpaberituru reguleerijate komiteelt on küsitud tehnilist nõu.

               (16)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas Euroopa väärtpaberikomitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu
   Käesolev direktiiv näeb ette eeskirjad, millega selgitatakse järgmisi mõisteid, et tagada nende ühetaoline kohaldamine:

               1.

               vabalt kaubeldavad väärtpaberid vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõike 8 määratlusele;

               2.

               rahaturuinstrumendid vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõike 9 määratlusele;

               3.

               likviidsed finantsvarad vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 2 sätestatud avatud investeerimisfondi määratluses osutatule, võttes arvesse finantstuletisinstrumente;

               4.

               tuletisinstrumenti sisaldav vabalt kaubeldav väärtpaber või rahaturuinstrument vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõike 3 neljandas lõigus osutatule;

               5.

               võtted ja vahendid portfelli tõhusaks haldamiseks vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõikes 2 osutatule;

               6.

               indeksipõhised avatud investeerimisfondid vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22a lõikes 1 osutatule.

         Artikkel 2

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõige 8

   Vabalt kaubeldavad väärtpaberid
   1.   Viiteid vabalt kaubeldavatele väärtpaberitele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 8 käsitatakse viidetena finantsinstrumentidele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               potentsiaalne kahju, mis avatud investeerimisfonde võib tabada seoses kõnealuste instrumentide omamisega, on piiratud nende eest makstud summaga;

               b)

               nende likviidsus ei kahjusta avatud investeerimisfondide suutlikkust järgida direktiivi 85/611/EMÜ artiklit 37;

               c)

               usaldusväärne väärtuse hindamine on neile kättesaadav järgmiselt:

                           i)

                           väärtpaberite korral, mida noteeritakse või millega kaubeldakse reguleeritud turul vastavalt määratlusele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punktides a kuni d, õigete, usaldusväärsete ja regulaarsete hindade kujul, milleks on turuhinnad või hinnad, mis on tehtud kättesaadavaks emitendist sõltumatu hindamissüsteemi poolt;

                           ii)

                           direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 2 viidatud muude väärtpaberite korral regulaarse hindamise kujul, mis pärineb väärtpaberi emitendilt saadud teabest või pädevast investeerimisalasest uurimistööst;

               d)

               asjakohane teave on neile kättesaadav järgmiselt:

                           i)

                           väärtpaberite korral, mida noteeritakse või millega kaubeldakse reguleeritud turul vastavalt määratlusele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punktides a kuni d, turule suunatud regulaarse, õige ja põhjaliku teabe kujul väärtpaberi või vajadusel väärtpaberite portfelli kohta;

                           ii)

                           direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 2 viidatud muude väärtpaberite korral avatud investeerimisfondidele suunatud regulaarse ja õige teabe kujul väärtpaberi või vajadusel väärtpaberite portfelli kohta;

               e)

               nad on vabalt kaubeldavad;

               f)

               nende omandamine on kooskõlas avatud investeerimisfondide investeerimiseesmärkide ja/või -poliitikaga vastavalt direktiivile 85/611/EMÜ;

               g)

               nende riskid on asjakohaselt kaetud avatud investeerimisfondide riskijuhtimisprotsessiga.

         Esimese lõigu punktide b ja e kohaldamisel, välja arvatud juhul, kui avatud investeerimisfondidele kättesaadava teabe alusel määratakse kindlaks teisiti, eeldatakse, et finantsinstrumendid, mida noteeritakse või millega kaubeldakse reguleeritud turul vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punktidele a, b või c, ei kahjusta avatud investeerimisfondide suutlikkust järgida direktiivi 85/611/EMÜ artiklit 37 ning on vabalt kaubeldavad.
   2.   Vabalt kaubeldavad väärtpaberid vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõike 8 määratlusele sisaldavad järgmist:

               a)

               osakud kinnistes fondides asutatud investeerimisühingute või investeerimisfondidena, mis vastavad järgmistele nõuetele:

                           i)

                           nad vastavad lõikes 1 sätestatud nõuetele;

                           ii)

                           nende suhtes kohaldatakse äriühingutele rakendatavaid üldjuhtimismehhanisme;

                           iii)

                           kui varahaldustoimingud viiakse läbi muu juriidilise isiku poolt kinnise fondi nimel, kohaldatakse kõnealuse juriidilise isiku suhtes siseriiklikke õigusnorme, eesmärgiga kaitsta investoreid;

               b)

               osakud kinnistes fondides asutatud lepinguõiguse alusel, mis vastavad järgmistele nõuetele:

                           i)

                           nad vastavad lõikes 1 sätestatud nõuetele;

                           ii)

                           nende suhtes kohaldatakse äriühingutele rakendatavaid üldjuhtimismehhanisme, nagu on osutatud punkti a alapunktis ii;

                           iii)

                           neid haldab juriidiline isik, kelle suhtes kohaldatakse siseriiklikke õigusnorme, eesmärgiga kaitsta investoreid;

               c)

               finantsinstrumendid, mis vastavad järgmistele nõuetele:

                           i)

                           nad vastavad lõikes 1 sätestatud nõuetele;

                           ii)

                           nad on kaetud muude varadega või on seotud muid varasid käsitlevate toimingutega, mis võivad erineda direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 1 viidatud varadest.

         3.   Kui lõike 2 punktis c käsitletud finantsinstrument sisaldab käesoleva direktiivi artiklis 10 osutatud tuletiskoostisosa, kohaldatakse kõnealuse koostisosa suhtes direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 nõudmisi.
   Artikkel 3

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõige 9

   Rahaturul kaubeldavad tavainstrumendid
   1.   Viiteid rahaturuinstrumentidele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 9 käsitatakse viidetena kahesugustele finantsinstrumentidele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               finantsinstrumendid, mida noteeritakse või millega kaubeldakse reguleeritud turul vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punktidele a, b või c;

               b)

               finantsinstrumendid, mida ei noteerita.

         2.   Viiteid rahaturul tavaliselt kasutatavatele rahaturuinstrumentidele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 9 käsitatakse viidetena finantsinstrumentidele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               nende esialgne tähtaeg emiteerimisel on kuni 397 päeva;

               b)

               nende järelejäänud tähtaeg on kuni 397 päeva;

               c)

               nende intresse korrigeeritakse regulaarselt vastavalt rahaturu tingimustele vähemalt iga 397 päeva järel;

               d)

               nende riskiprofiil, kaasa arvatud krediidi- ja intressiriskid, vastavad finantsinstrumentide omadele, millel on punktides a ja b viidatud tähtaeg või nende intresse korrigeeritakse regulaarselt, nagu osutatud punktis c.

         Artikkel 4

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõige 9

   Likviidsed instrumendid, mille maksumus on igal ajal täpselt kindlaks määratav
   1.   Viiteid rahaturuinstrumentidele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 9 kui likviidsetele instrumentidele käsitatakse viidetena finantsinstrumentidele, mida on võimalik piiratud hinnaga müüa küllalt lühikese tähtaja jooksul, võttes arvesse avatud investeerimisfondide kohustust tagasi osta või lunastada oma osakuid ükskõik millise osakuomaniku nõudel.
   2.   Viiteid rahaturuinstrumentidele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 9 kui instrumentidele, mille maksumus on igal ajal täpselt kindlaks määratav, käsitatakse viidetena finantsinstrumentidele, mille suhtes rakendatavad õiged ja usaldusväärsed hindamissüsteemid on kättesaadavad ja mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               nad võimaldavad avatud investeerimisfondidel arvestada puhasväärtust vastavalt väärtusele, millega väärtpaberite portfellis sisalduvat finantsinstrumenti võidakse vahetada teadlike, huvitatud ja omavahel mitteseotud poolte vahelises tehingus;

               b)

               nad põhinevad kas turuandmetel või hindamismudelitel, kaasa arvatud amortisatsioonikuludel põhinevad süsteemid.

         3.   Eeldatakse, et lõigetes 1 ja 2 viidatud nõuded täidetakse finantsinstrumentide puhul, millega tavaliselt kaubeldakse rahaturul direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõike 9 kohaldamisel ning mida noteeritakse või millega kaubeldakse reguleeritud turul vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 19 lõike 1 punktidele a, b või c, välja arvatud juhul, kui avatud investeerimisfondidele kättesaadava teabe alusel määratakse kindlaks teisiti.
   Artikkel 5

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkt h

   Instrumendid, mille puhul emissioon või emitent ise on reguleeritud investorite ja hoiuste kaitseks
   1.   Viiteid direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõike 9 punktis h muudele kui reguleeritud turul kaubeldavatele rahaturuinstrumentidele, mille emiteerimine või emitent ise on reguleeritud investorite ja hoiuste kaitseks, käsitatakse viidetena finantsinstrumentidele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               nad vastavad artikli 3 lõikes 2 sätestatud ühele nõudele ning artikli 4 lõikes 1 ja artikli 4 lõikes 2 sätestatud kõikidele nõuetele;

               b)

               nende kohta käiv asjakohane teave on kättesaadav, kaasa arvatud teave, mis võimaldab kõnealustesse instrumentidesse tehtud investeeringutega seotud krediidiriskide asjakohast hindamist, võttes arvesse lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatut;

               c)

               nad on vabalt kaubeldavad.

         2.   Kõnealuse artikli lõike 1 punktis b viidatud asjakohane teave direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti h teise ja neljanda taandega hõlmatud rahaturuinstrumentide kohta või liikmesriigi kohaliku või piirkondliku ametiasutuse või avalik-õigusliku rahvusvahelise organisatsiooni poolt emiteeritud, kuid liikmesriigi tagatiseta, või liikmesriigi kui liitriigi puhul föderatsiooni ühe liikme poolt emiteeritud rahaturuinstrumentide kohta peab sisaldama järgmist:

               a)

               teavet nii emissiooni kui ka emiteerimisprogrammi ning emitendi õigusliku ja varalise seisundi kohta enne rahaturuinstrumendi emiteerimist;

               b)

               punktis a viidatud teabe regulaarset ning pärast olulise sündmuse toimumist aset leidvat ajakohastamist;

               c)

               punktis a viidatud teavet, kontrollitud asjakohase kvalifikatsiooniga, emitendist sõltumatute kolmandate isikute poolt;

               d)

               kättesaadavaid ja usaldusväärseid statistilisi andmeid emissiooni või emiteerimisprogrammide kohta.

         3.   Kõnealuse artikli lõike 1 punktis b viidatud asjakohane teave direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti h kolmanda taandega hõlmatud rahaturuinstrumentide kohta peab sisaldama järgmist:

               a)

               teavet emissiooni või emiteerimisprogrammi või emitendi õigusliku ja varalise seisundi kohta enne rahaturuinstrumendi emiteerimist;

               b)

               punktis a viidatud teabe regulaarset ning pärast olulise sündmuse toimumist aset leidvat ajakohastamist;

               c)

               kättesaadavaid ja usaldusväärseid statistilisi andmeid kättesaadavust emissiooni või emiteerimisprogrammide või muude andmete kohta, mis võimaldavad kõnealustesse instrumentidesse tehtud investeeringutega seotud krediidiriskide asjakohast hindamist.

         4.   Kõnealuse artikli lõike 1 punktis b viidatud asjakohane teave direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti h esimese taandega hõlmatud kõikide, välja arvatud kõnealuse artikli lõikes 2 viidatud rahaturuinstrumentide ning Euroopa Keskpanga või liikmesriikide keskpankade emiteeritud rahaturuinstrumentide kohta, peab sisaldama teavet emissiooni või emiteerimisprogrammi või emitendi õigusliku ja varalise seisundi kohta enne rahaturuinstrumendi emiteerimist.
   Artikkel 6

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkt h

   Asutus, mille suhtes kohaldatakse usaldatavusnormatiive, mida pädevad asutused peavad vähemalt sama rangeks ühenduse õigusaktides sätestatud normatiividega
   Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti h kolmanda taande viiteid asutusele, mille suhtes kohaldatakse usaldatavusnormatiive, mida pädevad asutused peavad vähemalt sama rangeks ühenduse õigusaktides sätestatud normatiividega, käsitatakse viidetena emitendile, kelle suhtes kohaldatakse usaldatavusnormatiive ja kes vastab vähemalt ühele järgmistest nõuetest:

               1.

               ta asub Euroopa Majanduspiirkonnas;

               2.

               ta asub kümne grupi riikide hulka kuuluvas OECD riigis;

               3.

               ta vastab vähemalt investeeringutaseme reitingule;

               4.

               emitendi üksikasjaliku analüüsi alusel võib tõestada, et emitendi suhtes kohaldatavad usaldatavusnormatiivid on vähemalt sama ranged kui ühenduse õigusaktides sätestatud normatiivid.

         Artikkel 7

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkt h

   Panga likviidsusliini kasutavad väärtpaberistamisvahendid
   1.   Viiteid väärtpaberistamisvahenditele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti h neljandas taandes käsitatakse viidetena üksusele, mis äriühinguna, fondina või lepingulises vormis tegeleb väärtpaberistamisega.
   2.   Viiteid panga likviidsusliinile direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti h neljandas taandes, käsitatakse viidetena pangaüksusele, mis on tagatud finantsasutuse poolt, mis ise vastab direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti h kolmandale taandele.
   Artikkel 8

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõige 2 ja artikli 19 lõike 1 punkt g

   Likviidsed finantsvarad finantstuletisinstrumentide suhtes
   1.   Viiteid likviidsetele finantsvaradele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 2 käsitatakse finantstuletisinstrumentide suhtes viidetena finantstuletisinstrumentidele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               nende alusvarad koosnevad ühest või enamast:

                           i)

                           direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 1 loetletud varast, kaasa arvatud finantsinstrumendid, millel on nende varade üks või mitu tunnust;

                           ii)

                           intressimäärast;

                           iii)

                           valuutakursist või valuutast;

                           iv)

                           finantsindeksist;

               b)

               börsiväliste tuletisinstrumentide korral vastavad nad direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti g teises ja kolmandas taandes sätestatud tingimustele.

         2.   Finantstuletisinstrumendid vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti g määratlusele sisaldavad finantsinstrumente, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               nad võimaldavad käesoleva artikli lõike 1 punktis a viidatud vara krediidiriski ülekandmist sõltumatult muudest kõnealuse varaga seotud riskidest;

               b)

               nad ei lõpe muude kui direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 1 ja lõikes 2 viidatud varade üleandmise või ülekandmisega, kaasa arvatud sularaha;

               c)

               nad vastavad direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti g teises ja kolmandas taandes ning käesoleva artikli lõikes 3 ja lõikes 4 sätestatud nõuetele börsiväliste tuletisinstrumentide kohta;

               d)

               nende riskid on asjakohaselt kaetud avatud investeerimisfondide riskijuhtimisprotsessiga ning sisekontrolli mehhanismidega avatud investeerimisfondide ja krediidituletisinstrumentidega seotud tehingu vastaspoole vahelise teabe asümmeetria suhtes, mis tuleneb vastaspoole võimalikust ligipääsust mitteavalikule teabele krediidituletisinstrumentides viidatud ettevõtete kohta.

         3.   Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti g kolmanda taande kohaldamisel käsitatakse viiteid õiglasele väärtusele viidetena summale, mille eest on teadlike, huvitatud ja omavahel mitteseotud poolte vahelises tehingus võimalik vahetada vara või täita kohustist.
   4.   Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkti g kolmanda taande kohaldamisel käsitatakse viiteid usaldusväärsele ja kontrollitavale hindamisele viidetena hindamisele avatud investeerimisfondi poolt, mis vastab käesoleva artikli lõikes 3 viidatud õiglasele väärtusele, mis ei põhine ainult vastaspoole turunoteeringutel ning vastab järgmistele nõuetele:

               a)

               hindamise aluseks on kas instrumendi usaldusväärne ajakohane turuväärtus või sellise väärtuse puudumisel hinnamudel, mis kasutab asjakohast tunnustatud metoodikat;

               b)

               hindamise kontrollimise viib läbi kas:

                           i)

                           asjaomane, börsiväliste tuletisinstrumentidega seotud vastaspoolest sõltumatu kolmas isik piisavate ajavahemike tagant ning selliselt, et avatud investeerimisfond saab seda kontrollida;

                           ii)

                           avatud investeerimisfondi üksus, mis on sõltumatu varade haldamise eest vastutavast osakonnast ning mis on piisavalt varustatud sellise ülesande läbiviimiseks.

         5.   Viiteid likviidsetele finantsvaradele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1 lõikes 2 ning artikli 19 lõike 1 punktis g käsitatakse kaupade tuletisinstrumente välistavatena.
   Artikkel 9

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punkt g

   Finantsindeksid
   1.   Viiteid finantsindeksitele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõike 1 punktis g käsitatakse viidetena finantsindeksitele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               nad on piisavalt mitmekülgsed seetõttu, et nad vastavad järgmistele nõuetele:

                           i)

                           kõnealune indeks on koostatud selliselt, et hinnakõikumised või äritegevus ühe koostisosa suhtes ei mõjuta liigselt kogu indeksiga seotud toiminguid;

                           ii)

                           kui indeks on koostatud direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 1 viidatud varadest, on selle koostis vähemalt sama mitmekülgne, kui näeb ette kõnealuse direktiivi artikkel 22a;

                           iii)

                           kui indeks on koostatud muudest kui direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 1 viidatud varadest, on ta muudetud mitmekülgseks sel teel, mis on samaväärne sellele, mida näeb ette kõnealuse direktiivi artikkel 22a;

               b)

               nad kajastavad adekvaatset olukorda turul, millele nad osutavad, sest nad vastavad järgmistele nõuetele:

                           i)

                           indeks mõõdab alusvarade esindusrühma toiminguid asja- ja nõuetekohaselt;

                           ii)

                           toimub indeksi perioodiline ülevaatamine ja tasakaalustamine, et tagada turu jätkuv kajastamine, millele ta osutab, järgides kriteeriume, mis on üldsusele kättesaadavad;

                           iii)

                           alusvarad on piisavalt likviidsed, mis võimaldab kasutajatel vajaduse korral järgida indeksit;

               c)

               nad avaldatakse nõuetekohasel viisil, kuna nad vastavad järgmistele nõuetele:

                           i)

                           nende avaldamisprotsess toetub usaldusväärsele menetlusele, mis seisneb hindade kogumises, arvutamises ja sellele järgnevas indeksi väärtuse avaldamises, kaasa arvatud koostisosade hinnakujundamine turuhinna puudumise korral;

                           ii)

                           teave küsimuste kohta, nagu indeksi arvutamine, tasakaalustamise metoodika, indeksite muutmine või võimalikud kõrvalekalded õigeaegse või õige teabe edastamisel, esitatakse põhjalikult ja õigeaegselt.

         2.   Kui direktiivi 85/611/EMÜ artikli 19 lõikes 1 viidatud finantstuletiste varade koostis ei vasta käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud nõuetele, käsitatakse nimetatud finantstuletisi osas, milles nad vastavad käesoleva direktiivi artikli 8 lõikes 1 sätestatud nõuetele, artikli 8 lõike 1 punkti a alajaotustes i, ii ja iii viidatud varade kogumil põhineva finantstuletistena.
   Artikkel 10

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõike 3 neljas lõik

   Tuletisinstrumenti sisaldav vabalt kaubeldav väärtpaber või rahaturuinstrument
   1.   Viiteid tuletisinstrumenti sisaldavatele vabalt kaubeldavatele väärtpaberitele direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõike 3 neljandas lõigus käsitatakse viidetena finantsinstrumentidele, mis vastavad kõnealuse direktiivi artikli 2 lõikes 1 sätestatud nõuetele ning sisaldavad koostisosa, mis vastab järgmistele nõuetele:

               a)

               nimetatud koostisosa tõttu võib mõningaid või kõiki rahavoogusid, mida esialgselt oleks nõutud seoses vabalt kaubeldava väärtpaberiga, mis toimib pealepinguna, muuta vastavalt ettenähtud intressimäärale, finantsinstrumendi hinnale, valuutakursile, hinna- ja maksumäärade indeksile, krediidireitingule või krediidiindeksile või muudele muutujatele ning seetõttu muutuvad need sarnaselt eraldiseisvale tuletisinstrumendile;

               b)

               selle majanduslikud omadused ja riskid ei ole tihedalt seotud pealepingu majanduslike omaduste ja riskidega;

               c)

               sel on oluline mõju riskiprofiilile ja vabalt kaubeldavate väärtpaberite hinna kujundamisele.

         2.   Rahaturuinstrument, mis vastab artikli 3 lõikes 2 sätestatud ühele nõudele ning artikli 4 lõikes 1 ja artikli 4 lõikes 2 sätestatud kõikidele nõuetele ning mis sisaldab koostisosa, mis vastab käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud nõuetele, käsitatakse tuletisinstrumenti sisaldava rahaturuinstrumendina.
   3.   Vabalt kaubeldavat väärtpaberit ei käsitata tuletisinstrumenti sisaldava vabalt kaubeldava väärtpaberina, kui ta sisaldab koostisosa, mis on lepingu alusel ülekantav vabalt kaubeldavast väärtpaberist või rahaturuinstrumendist sõltumatult. Sellist koostisosa käsitletakse eraldiseisva finantsinstrumendina.
   Artikkel 11

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõige 2

   Võtted ja vahendid portfelli tõhusaks haldamiseks
   1.   Vabalt kaubeldavate väärtpaberitega seotud võtteid ja vahendeid, mis on mõeldud portfelli tõhusaks haldamiseks ja millele on viidatud direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõikes 2, käsitatakse viidetena võtetele ja vahenditele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

               a)

               nad on majanduslikult asjakohased selle tõttu, et nad on realiseeritud tulusalt;

               b)

               nad on kasutusele võetud ühe või mitme järgneva konkreetse eesmärgi saavutamiseks:

                           i)

                           riski vähendamine;

                           ii)

                           kulu vähendamine;

                           iii)

                           täiendava kapitali või tulu tekitamine vabalt kaubeldavatele väärtpaberitele riskitasemel, mis on kooskõlas vabalt kaubeldavate väärtpaberite riskiprofiiliga ning direktiivi 85/611/EMÜ artiklis 22 sätestatud riski hajutamise eeskirjadega;

               c)

               nende riskid on asjakohaselt kaetud avatud investeerimisfondide riskijuhtimisprotsessiga.

         2.   Võtteid ja vahendeid, mis vastavad lõikes 1 sätestatud nõuetele ja mis seonduvad rahaturuinstrumentidega, käsitatakse rahaturuinstrumentidega seonduvate võtete ja vahenditena portfelli tõhusaks haldamiseks vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõikele 2.
   Artikkel 12

      Direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22a lõige 1

   Indeksipõhised avatud investeerimisfondid
   1.   Viiteid direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22a lõikes 1 mõne aktsia- või võlakirjaindeksi koostise järgimisele käsitatakse viidetena alusvaradeindeksi koostise järgimisele, kaasa arvatud tuletisinstrumentide või muude võtete ja vahendite kasutamine vastavalt direktiivi 85/611/EMÜ artikli 21 lõikele 2 ja käesoleva direktiivi artiklile 11.
   2.   Viiteid direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22a lõike 1 esimeses taandes indeksile, mille koostis on piisavalt mitmekülgne, käsitatakse viidetena indeksile, mis vastab riski hajutamise eeskirjadele kõnealuse direktiivi artiklis 22a.
   3.   Viiteid direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22a lõike 1 teises taandes indeksile, mis kujutab endast asjakohast võrdluspunkti, käsitatakse viidetena indeksile, mille koostaja kasutab tunnustatud meetodit, mille tulemuseks üldjuhul ei ole selle turu, mida indeks käsitleb, peamise emitendi väljaarvamine.
   4.   Viiteid direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22a lõike 1 kolmandas taandes indeksile, mis avaldatakse nõuetekohasel viisil, käsitatakse viidetena indeksile, mis vastab järgmistele nõuetele:

               a)

               see on üldsusele kättesaadav;

               b)

               indeksikoostaja on sõltumatu indeksipõhistest avatud investeerimisfondidest.

         Punkt b ei takista indeksikoostajaid ja avatud investeerimisfonde olemast ühe ja sama majandusrühmituse osaks, tingimusel, et huvide vastuolu lahendamiseks rakendatakse tõhusaid meetmeid.
   Artikkel 13
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 23. märtsiks 2008. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad neid sätteid alates 23. juulist 2008.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 14
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 15
   Adressaat
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 19. märts 2007

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Charlie McCREEVY

      (1)  EÜT L 375, 31.12.1985, lk 3. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2005/1/EÜ (ELT L 79, 24.3.2005, lk 9).


title: Komisjoni direktiiv 2009/94/EÜ, 31. juuli 2009 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine boorhape selle I lisasse (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               1.8.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 201/50

      KOMISJONI DIREKTIIV 2009/94/EÜ,
   31. juuli 2009,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine boorhape selle I lisasse
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist, (1) eriti selle artikli 16 lõike 2 teist lõiku,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 4. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1451/2007 Euroopa Parlamendi ja nõukogu biotsiidide turuleviimist käsitleva direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikes 2 osutatud kümneaastase tööprogrammi teise etapi kohta (2) on kehtestatud selliste toimeainete loetelu, mida on vaja hinnata nende kandmiseks direktiivi 98/8/EÜ I, IA või IB lisasse. Boorhape kuulub sellesse loetellu.

               (2)

               Määruse (EÜ) nr 1451/2007 kohaselt on boorhapet hinnatud vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 11 lõikele 2 kasutamiseks toodetes, mis kuuluvad direktiivi 98/8/EÜ V lisas määratletud tooteliiki 8 (puidukonservandid).

               (3)

               Referentliikmesriigiks määratud Madalmaad esitasid 7. juulil 2006 komisjonile pädeva asutuse aruande ja soovituse vastavalt määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 14 lõigetele 4 ja 6.

               (4)

               Komisjon ja liikmesriigid on pädeva asutuse aruande läbi vaadanud. Määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 15 lõike 4 kohaselt lisati läbivaatuse tulemused alalises biotsiidide komitees 20. veebruaril 2009. aastal hindamisaruandesse.

               (5)

               Uuringutest ilmneb, et boorhapet sisaldavate biotsiidide kasutamisel puidukonservandina võib eeldada, et need vastavad direktiivi 98/8/EÜ artikli 5 nõuetele. Seega on asjakohane kanda boorhape I lisasse, et kõikides liikmesriikides oleks võimalik boorhapet sisaldavate biotsiidide puidukonservandina kasutamise lube välja anda, muuta või tühistada vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikele 3.

               (6)

               Siiski tehti kindlaks lubamatud riskid puidu vabas õhus kohapeal töötlemisel ja töödeldud puidu hoidmisel välistingimustes. Seetõttu ei tohiks selliseks kasutamiseks lube anda, kui ei ole esitatud andmeid selle kohta, et tooteid võib kasutada ilma lubamatut keskkonnariski põhjustamata.

               (7)

               Ühenduse tasandil ei ole hinnatud kõiki võimalikke kasutusviise. Seepärast peaksid liikmesriigid hindama neid riske keskkonna osadele ja populatsioonidele, mida ei ole riskide hindamisel ühenduse tasandil piisava põhjalikkusega uuritud, ning toote kasutusloa andmisel tagama, et võetakse sobivad meetmed või kehtestatakse eritingimused kindlaks tehtud riskide vähendamiseks lubatava tasemeni.

               (8)

               Hindamisaruande tulemuste põhjal on asjakohane nõuda, et lubade väljaandmisel rakendataks erimeetmeid riskide vähendamiseks puidukonservantidena kasutatavate boorhapet sisaldavate toodete suhtes. Eelkõige tuleks võtta asjakohaseid meetmeid mulla ja veekeskkonna kaitseks, kuna hindamisel on tehtud kindlaks lubamatult suur risk nendele keskkonnaosadele. Tooteid tuleks samuti kasutada sobivate isikukaitsevahenditega, kui professionaalsete ja tööstuslike kasutajate puhul kindlaks tehtud riske ei ole võimalik vähendada muul viisil.

               (9)

               Käesoleva direktiivi sätteid on oluline kohaldada samal ajal kõikides liikmesriikides, et tagada toimeainena boorhapet sisaldavate biotsiidide võrdne kohtlemine turul ja hõlbustada kogu biotsiidituru nõuetekohast toimimist.

               (10)

               Toimeaine I lisasse kandmisele peaks eelnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid ja huvitatud isikud saaksid valmistuda uute nõuete täitmiseks ning toimiku esitanud taotlejad saaksid kasutada kogu kümneaastast andmekaitseaega, mis direktiivi 98/8/EÜ artikli 12 lõike 1 punkti c alapunkti ii kohaselt algab toimeaine lisasse kandmise kuupäevast.

               (11)

               Lisasse kandmisele peaks järgnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid saaksid rakendada direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõiget 3, eelkõige välja anda, muuta või tühistada tooteliiki 8 kuuluvate boorhapet sisaldavate biotsiidide kasutamise lube, et tagada nende vastavus direktiivile 98/8/EÜ.

               (12)

               Seepärast tuleks direktiivi 98/8/EÜ vastavalt muuta.

               (13)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas alalise biotsiidide komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 98/8/EÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. augustiks 2010.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. septembrist 2011.
   Kui liikmesriigid võtavad kõnealused normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 31. juuli 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 123, 24.4.1998, lk 1.

      (2)  ELT L 325, 11.12.2007, lk 3.

      LISA
      Direktiivi 98/8/EÜ I lisasse lisatakse järgmine kirje nr 22:

                     nr

                     Tavanimetus

                     IUPACi nimetus
                     Identifitseerimisnumbrid

                     Toimeaine miinimumpuhtus turustatavas biotsiidis

                     Lisamise kuupäev

                     Artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg
                     (v.a rohkem kui ühte toimeainet sisaldavad tooted, mille puhul artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg on viimases asjaomase toimeaine lisamise otsuses sätestatud tähtaeg)

                     Lisasse kuulumise lõppkuupäev

                     Toote liik

                     Erisätted (1)

                     „22

                     boorhape

                     boorhape
                     EÜ nr: 233-139-2
                     CASi nr: 10043-35-3

                     990 g/kg

                     1. september 2011

                     31. august2013

                     31. august 2021

                     8

                     Tootele loa andmise taotluse hindamisel vastavalt artiklile 5 ja VI lisale uurivad liikmesriigid teatava toote puhul, kui see on asjakohane, mõju tootega kokku puutuda võivatele elanikerühmadele ja kasutusviise või kokkupuutestsenaariume, mida ei ole ühenduse tasandil riskide hindamisel piisavalt põhjalikult uuritud.
                     Tootele loa andmisel hindavad liikmesriigid neid riske ja tagavad seejärel, et võetakse asjakohased meetmed või kehtestatakse eritingimused kindlaks tehtud riskide vähendamiseks.
                     Kasutusloa võib tootele anda ainult sel juhul, kui taotluses on tõendatud, et riske saab vähendada lubatava tasemeni.
                     Liikmesriigid tagavad, et lube antakse järgmistel tingimustel.

                                 1)

                                 Tööstuslikuks ja professionaalseks kasutamiseks ette nähtud tooteid tuleb kasutada sobivate isikukaitsevahenditega, välja arvatud juhul, kui toote kasutusloa taotluses on võimalik tõendada, et ohtu professionaalsetele ja/või tööstuslikele kasutajatele on võimalik vähendada lubatava tasemeni muul viisil.

                                 2)

                                 Arvestades mulla- ja veekeskkonna puhul kindlaks tehtud riske, ei lubata toodete kasutamist puidu vabas õhus kohapeal töötlemiseks ega sellise puidu töötlemiseks, mida hoitakse välistingimustes, välja arvatud juhul, kui esitatakse andmed, mis tõendavad, et toode vastab artikli 5 ja VI lisa nõuetele, vajaduse korral pärast riski vähendamise meetmete kasutuselevõttu. Eelkõige märgitakse tööstuslikuks kasutamiseks lubatud toodete etiketile või kemikaali ohutuskaardile, et värskelt töödeldud puit tuleb pärast töötlemist ladustada varikatuse all ja/või läbitungimatul kõval pinnal, et vältida otseseid kadusid mulda või vette, ning et kõik kaod tuleb kokku koguda taaskasutamiseks või kõrvaldamiseks.”

         (1)  VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel vajalike hindamisaruannete sisu ja järeldused on kättesaadavad komisjoni veebisaidil http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm