title: Nõukogu direktiiv, 17. mai 1977, millega kehtestatakse ühenduse meetmed veiste brutselloosi, tuberkuloosi ja leukoosi tõrjeks

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31977L0391

Euroopa Liidu Teataja L 145 , 13/06/1977 Lk 0044 - 0047 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 8 Lk 0244  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 18 Lk 0144  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 8 Lk 0244  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 12 Lk 0195  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 12 Lk 0195

		Nõukogu direktiiv,17. mai 1977,millega kehtestatakse ühenduse meetmed veiste brutselloosi, tuberkuloosi ja leukoosi tõrjeks(77/391/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse assamblee arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:üks ühenduse ülesannetest veterinaaria valdkonnas on kariloomade tervisliku seisundi parandamine eesmärgiga tõsta loomakasvatuse tasuvust, kaitstes ka inimesi neile ülekanduvate nakkushaiguste eest;sellised meetmed peavad kaasa aitama liikmesriikide vahelistest tervishoiualastest erinevustest tingitud tõkete kaotamisele värske liha ja elusloomadega kauplemiselt;ühenduse sellekohased algatused peavad esialgu keskenduma teatavatele haigustele, mille suhtes viivitamata tegutsemine on võimalik; see kehtib brutselloosi, tuberkuloosi ja leukoosi osas;kui ettepandud meetmed on kavandatud asutamislepingu artikli 39 lõike 1 punktis a osutatud eesmärkide saavutamiseks, on nad ühismeetmed nõukogu 21. aprilli 1970. aasta määruse (EMÜ) nr 729/70 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta) [3] artikli 6 lõikes 1 määratletud tähenduses;kuna ühendus osaleb ühismeetmete rahastamises, peab ühendusel olema võimalik tuvastada, et nimetatud meetmete rakendamiseks liikmesriikide poolt vastuvõetud sätted aitavad kaasa nende eesmärkide saavutamisele; sel eesmärgil tuleb ette näha kord, mis looks tiheda koostöö liikmesriikide ja komisjoni vahel otsusega 68/361/EMÜ [4] asutatud alalises veterinaarkomitees,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiivi eesmärgiks on ühenduses kariloomade tervisliku seisundi parandamine ühenduse meetmete abil brutselloosi- ja tuberkuloosi tõrje kiirendamiseks või tõhustamiseks ning leukoosi tõrjeks.1. PEATÜKK Brutselloosi, tuberkuloosi ja leukoosiga seotud tehnilised sättedArtikkel 21. Lähtuvalt käesolevast direktiivist koostavad liikmesriigid, mille veiste populatsioon on nakatunud veiste brutselloosi, plaanid nimetatud haiguse tõrje kiirendamiseks oma riigi territooriumil vastavalt lõigetes 2 ja 3 toodud tingimustele.2. a) Veiste brutselloosi tõrje kiirendamise plaanid töötatakse välja selliselt, et nende lõpuleviimisel võib karjad klassifitseerida kui "ametlikult brutselloosivabad" vastavalt ühenduse sellealastele sätetele, ning eriti vastavalt nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivile 64/432/EMÜ ühendusesisesest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta, [5] viimati muudetud direktiiviga 75/379/EMÜ. [6]b) Plaanis tuleb loetleda meetmed, mida rakendatakse veiste brutselloosi tõrje kiirendamiseks ja tõhustamiseks, samuti peab plaan kirjeldama meetmeid nimetatud haiguse tõrjeks ja profülaktikaks.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile:a) tõrjeabinõudele allutatud karja ja kinnitatud veiste brutselloosiga karja protsendi ja koguarvu;b) järgmised koguarvud:- tõrjemeetmetele allutatud loomad,- brutselloosi kahtlusega või nakatunuks peetavad loomad,- nakatunud loomad,- tapetud loomad;c) algsete tõrjeprogrammide ja kiirendatud plaanide kavandatud kestvus;d) kiirendatud plaanide efektiivse rakendamise kontrolliks kasutatud meetod;e) veiste brutselloosi tõrjeks määratud riiklik eelarveeraldis ja selliste eraldiste üksikasjalik jaotus.Lõigetes a, b ja e osutatud info tuleb esitada kiirendamise meetmete taotluse esitamisele eelnenud kolme aasta kohta ning seejärel igal aastal.4. Brutselloosivaba veiste populatsiooniga liikmesriigid informeerivad komisjoni kõikidest nimetatud haiguse taastekke vältimiseks rakendatud meetmetest.Artikkel 31. Lähtuvalt käesolevast direktiivist koostavad liikmesriigid, mille veiste populatsioon on nakatunud veiste tuberkuloosi, plaanid nimetatud haiguse tõrje kiirendamiseks oma riigi territooriumil vastavalt lõigetes 2 ja 3 toodud tingimustele.2. a) Veiste tuberkuloosi tõrje kiirendamise plaanid töötatakse välja selliselt, et nende lõpuleviimisel võib karjad klassifitseerida kui "ametlikult tuberkuloosivabad" vastavalt ühenduse sellealastele sätetele ning eriti vastavalt nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivile 64/432/EMÜ.b) Plaanis peavad olema loetletud meetmed, mida rakendatakse veiste tuberkuloosi tõrje kiirendamiseks, tõhustamiseks või elluviimiseks, samuti peab plaan kirjeldama meetmeid haiguse tõrjeks ja profülaktikaks.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile:a) kontrollimeetmetele allutatud karja ja kinnitatud veiste tuberkuloosiga karja protsendi ja koguarvu;b) järgmised koguarvud:- tõrjemeetmetele allutatud loomad,- tuberkuloosi kahtlusega või nakatunuks peetavad loomad,- nakatunud loomad,- tapetud loomad;c) algsete tõrjeprogrammide ja kiirendatud plaanide kavandatud kestvus;d) kiirendatud plaanide efektiivse rakendamise kontrolliks kasutatud meetodid;e) veiste tuberkuloosi tõrjeks määratud riiklik eelarveeraldis ja selliste eraldiste üksikasjalik jaotus.Lõigetes a, b ja e osutatud info tuleb esitada kiirendamise meetmete taotluse esitamisele eelnenud kolme aasta kohta ning seejärel igal aastal.4. Tuberkuloosivaba veiste populatsiooniga liikmesriigid informeerivad komisjoni kõikidest nimetatud haiguse taastekke vältimiseks rakendatud meetmetest.Artikkel 4Lähtudes käesolevast direktiivist, koostavad liikmesriigid, mille territooriumil on veistel täheldatud enzootilise leukoosi esinemist, plaanid nimetatud haiguse tõrjeks.Plaanides tuleb esitada nimetatud haiguse tõrjemeetmed.Karja leukoosivabaks tunnistamisel peab kasutama komisjoni 23. jaanuari 1973. aasta otsusega 73/30/EMÜ, millega lubatakse Saksamaa Liitvabariigil rakendada spetsiaalseid tervisegarantiisid aretamiseks või tootmiseks imporditud veiste leukoosi profülaktikaks, [7] viimati muudetud otsusega 75/64/EMÜ, [8] sätestatud teste või meetodeid või muid teste või meetodeid, mida artiklis 11 sätestatud korras tunnustatakse.Liikmesriigid esitavad komisjonile viimase taotlusel kogu informatsiooni plaanide elluviimise kohta.2. PEATÜKK Üld- ja finantssättedArtikkel 5Kui 1. peatükis sätestatud meetmed on kavandatud asutamislepingu artikli 39 lõike 1 punktis a määratletud eesmärkide saavutamiseks, loetakse nad ühismeetmeteks määruse (EMÜ) nr 729/70 artikli 6 lõikes 1 määratletud tähenduses.Artikkel 61. Ühismeetmete elluviimise aeg on kolm aastat.2. Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi, edaspidi "fond", kogupanus ühismeetmete kulude osas on hinnanguliselt 130 miljonit arvestusühikut kolme aasta kohta.Artikkel 71. Liikmesriikide poolt tehtavad kulutused artiklite 2, 3 ja 4 kohaselt rakendatavatele meetmetele kuuluvad rahastamisele fondi arendusrahastust artiklis 6 toodud piirides.2. Fondi arendusrahastu maksab liikmesriigile 60 arvestusühikut 1. peatükis toodud meetmete raames tapetud iga lehma ning 30 arvestusühikut iga muu veise kohta, kes ei ole lehm.3. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu määruse (EMÜ) nr 729/70 artiklis 13 sätestatud korras.4. Liikmesriikide poolt võetavad meetmed ei kuulu ühenduse poolt finantsiliselt toetatavate hulka, kui artikli 9 sätetele kohaselt ei ole vastu võetud positiivset otsust.Artikkel 81. Hüvitamistaotlused on seotud tapmistega, mille liikmesriigid on teostanud kalendriaasta jooksul ja esitatakse komisjonile enne järgmise aasta 1. juulit.2. Otsus fondi toetuse saamise kohta tehakse kooskõlas määruse (EMÜ) nr 729/70 artikli 7 lõikega 1.3. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu määruse (EMÜ) nr 729/70 artiklis 13 sätestatud korras.Artikkel 91. Liikmesriigid edastavad komisjonile artiklites 2 ja 3 sätestatud plaanid ja artikli 2 lõike 3 punktides c ja d ning artikli 3 lõike 3 punktides c ja d nõutud informatsiooni enne nende rakendamist hiljemalt kolm kuud pärast käesoleva direktiivi jõustumist ning seejärel kord aastas. Artiklis 4 sätestatud plaanid edastavad liikmesriigid komisjonile kord aastas. Liikmesriigid, kes ei ole veel plaane koostanud, esitavad need enne rakendamist.2. Komisjon vaatab üle talle vastavalt lõikele 1 edastatud plaanid, et selgitada välja, kas kooskõla osas käesoleva direktiiviga ning vastavalt selle eesmärkidele on täidetud tingimused ühenduse rahalise toetuse saamiseks. Kahe kuu jooksul alates plaani saamisest esitab komisjon alalisele veterinaarkomiteele otsuse projekti. Komitee esitab oma arvamuse artiklis 11 sätestatud korras ning eesistuja poolt määratud aja jooksul. Finantsküsimustes peetakse nõu fondi komiteega.Artikkel 10Komisjon viib regulaarselt läbi kohapealseid vaatlusi, et kontrollida veterinaarsest aspektist plaanide rakendamist.Liikmesriigid peavad võtma vajalikud meetmed nimetatud kontrollide hõlbustamiseks ning eelkõige tagama, et eksperdid saaksid, kui nad seda taotlevad, kogu plaanide täideviimise hindamiseks vajaliku informatsiooni ja dokumentatsiooni.Käesoleva artikli rakendussätted, eriti esimeses lõigus osutatud kontrollide sageduse ja meetodi, riiklike veterinaararstide nimetamist reguleerivate eeskirjade ning korra osas, mida nad oma aruannete koostamisel peavad järgima, kehtestatakse artiklis 11 toodud korras.Artikkel 111. Käesolevas artiklis ettenähtud korra kohaselt suunab eesistuja kas omal algatusel või liikmesriigi nõudmisel asjakohased küsimused alalisele veterinaarkomiteele (edaspidi "komitee").2. Liikmesriikide hääli komitees arvestatakse vastavalt asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatule. Eesistuja ei hääleta.3. Komisjoni esindaja esitab võetavate meetmete projekti. Komitee esitab kõnealuste meetmete kohta oma arvamuse tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja vastavalt käsitletavate küsimuste kiireloomulisusele. Arvamust ei esitata, kui see ei saanud vähemalt 41 poolthäält.4. Komisjon võtab meetmed vastu ja kohaldab neid viivitamata, kui need on komitee arvamusega kooskõlas. Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui arvamust ei ole esitatud, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole kolme kuu jooksul alates ettepaneku esitamise kuupäevast meetmeid võtnud, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu ja kohaldab neid viivitamata, kui nõukogu ei ole lihthäälteenamusega selle vastu hääletanud.Artikkel 12Artiklit 11 kohaldatakse kuni 21. juunini 1981.Artikkel 13Komisjoni ettepanekul võtab nõukogu enne 1. augustit 1977 vastu sätted nõuete osas, millele artiklites 2, 3 ja 4 osutatud riiklikud tõrjeplaanid peavad vastama ühenduse rahalise toetuse saamiseks.Artikkel 14Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid artiklis 13 osutatud sätete jõustumiskuupäeval.Artikkel 15Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. mai 1977Nõukogu nimeleesistujaJ. Silkin[1] EÜT C 6, 10.1.1977, lk 13.[2] EÜT C 56, 7.3.1977, lk 28.[3] EÜT L 94, 28.4.1970, lk 13.[4] EÜT L 255, 18.10.1968, lk 23.[5] EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977/64.[6] EÜT L 172, 3.7.1975, lk 17.[7] EÜT L 77, 26.3.1973, lk 40.[8] EÜT L 21, 28.1.1975, lk 20.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 96/96/EÜ, 20. detsember 1996, mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0096

Euroopa Liidu Teataja L 046 , 17/02/1997 Lk 0001 - 0019

		Nõukogu direktiiv 96/96/EÜ,20. detsember 1996,mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 75,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189c sätestatud korras [3]ning arvestades, et:(1) nõukogu 29. detsembri 1976. aasta direktiivi 77/143/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [4] on mitmel korral oluliselt muudetud; nüüd kus seda taas muudetakse, tuleks direktiiv selguse huvides koondada terviktekstiks;(2) ühise transpordipoliitika raames peaks mõningat liiki ühendusesisese maanteeliikluse tingimused nii kohaldatavate ohutus- kui ka konkurentsitingimuste osas olema liikmesriikidest pärit vedajatele kõige soodsamad;(3) maanteeliikluse tihenemine ning sellest tulenevad ohud ja saaste toovad kõikides liikmesriikides kaasa samalaadseid tõsiseid ohutusprobleeme;(4) olemasolevad tehnoülevaatuse standardid ja meetodid erinevad liikmesriigiti ning selline olukord mõjutab liikmesriikides kasutatavate ülevaadatud sõidukite ohutus- ja keskkonnanäitajate vastavust; lisaks võib selline olukord tõenäoliselt moonutada eri liikmesriikide veoettevõtete konkurentsitingimusi;(5) seepärast on tarvis võimalikult suurel määral ühtlustada ülevaatuste sagedus ning kohustuslikus korras testitavate sõlmede loetelu;(6) testimine sõiduki tööea jooksul peaks olema suhteliselt lihtne, kiire ning odav;(7) ühenduse miinimumstandardid ja II lisas loetletud sõlmede testimiseks kasutatavad meetodid tuleks seepärast ette näha üksikdirektiividega;(8) üleminekumeetmena jäävad üksikdirektiividega hõlmamata sõlmede kohta kehtima siseriiklikud standardid;(9) üksikdirektiividega ettenähtud standardeid ja meetodeid on tarvis kiiresti kohandada tehnika arenguga ning selleks vajalike meetmete hõlbustamiseks tuleb ette näha protseduur liikmesriikide ja komisjoni tihedaks koostööks tehnoülevaatuse tehnika arenguga kooskõlla viimise komitees;(10) võttes arvesse varustuse ja meetodite erinevusi ühenduses, oleks enneaegne kindlaks määrata pidurisüsteemide õhusurvemäärangute, rakendusaegade jm väärtusi;(11) käesolevat direktiivi on plaanis muuta ka edaspidi, et viia sisse ühtlustatud ja täiustatud testimismeetodid;(12) kuni testimismenetluste ja -toimingute ühtlustamiseni võivad liikmesriigid ise otsustada, milliseid testimismenetlusi nad kõnealuste sõidukite pidurdusnõuetele vastavuse kontrollimiseks kasutavad;(13) iga liikmesriik peab oma haldusalas tagama, et tehnoülevaatus teostataks metoodiliselt ning kõrgel tasemel;(14) komisjon peaks kontrollima käesoleva direktiivi ellurakendamist ning andma kontrollitulemustest korrapäraselt aru Euroopa Parlamendile ja nõukogule;(15) kõik sõidukite testimisega seotud pooled on ühel meelel, et testimismeetod ning eriti asjaolu, kas sõidukit testitakse laadituna, osaliselt laadituna või tühjalt, võivad mõjutada testijate veendumust pidurisüsteemi kasutuskõlblikkuses;(16) seda veendumust aitaks tugevdada erineval määral koormatud sõiduki pidurdusjõu kontrollväärtuste kindlaksmääramine iga sõidukimudeli puhul; käesolev direktiiv võimaldab nimetatud viisil testimist alternatiivina testimisele iga sõidukiliigi minimaalsete kontrollväärtuste alusel;(17) pidurisüsteemide osas seondub käesolev direktiiv peamiselt sõidukitega, millele on vastavalt direktiivile 71/320/EMÜ [5] antud osa tüübikinnitustunnistus, ehkki on teada, et teatavat liiki sõidukitele on nimetatud tunnistused välja antud siseriiklike standardite alusel, mis võivad käesoleva direktiivi nõuetest erineda;(18) liikmesriigid võivad pidurisüsteemi testi laiendada ka käesolevas direktiivis sätestamata sõidukitele või testitavatele sõlmedele;(19) liikmesriigid võivad pidurdustesti karmistada või suurendada testimissagedust;(20) käesoleva direktiivi eesmärk on korrapäraste heitgaasiülevaatuste abiga säilitada saasteainete madal tase sõiduki kogu tööea jooksul ning tagada, et enim saastavad sõidukid kõrvaldatakse kasutusest, kuni nende seisund on viidud nõuetekohasele tasemele;(21) vale seadistus ja ebapiisav hooldus kahjustab lisaks mootorile ka keskkonda, põhjustades suuremat saastet ja kütusekulu; oluline on arendada keskkonnasõbralikku transporti;(22) survesüütemootoritel (diiselmootoritel) loetakse heitgaaside opaaksust piisavaks näitajaks, et teha kindlaks sõiduki mootori hooldusseisund heitgaaside osas;(23) ottomootoritel(bensiinimootoritel) loetakse mootori tühikäigul summutitorust väljapaisatavat süsinikmonooksiidi piisavaks näitajaks, et teha kindlaks sõiduki mootori hooldusseisund heitgaaside osas;(24) korrapäraselt hooldamata sõidukite heitgaasiülevaatuste puhul võib läbikukkumiste protsent olla kõrge;(25) bensiinimootoriga sõidukite korral, mille tüübikinnitusnõuetega on ette nähtud tõhustatud heitgaasi kontrollsüsteem, nt lambda-anduriga kolmeastmeline katalüsaator, peavad korrapäraste heitgaasiülevaatuste nõuded olema harilikest sõidukitest rangemad;(26) liikmesriigid võivad vajaduse korral käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta teatavad ajaloolist huvi pakkuvad sõidukid; ka võivad nad selliste sõidukite testimiseks ette näha oma nõuded; selline õigus ei tohi siiski kaasa tuua rangemaid nõudeid kui need, millest lähtudes nimetatud sõidukid algselt on projekteeritud;(27) käesolevat direktiivi peab olema võimalik aeg-ajalt muuta, et võtta arvesse sõidukite ehituse arengut, mis soodustab testimist kasutamise käigus, ning testimismeetodite arengut, mis peegeldavad täpsemalt sõiduki tegelikke kasutustingimusi;(28) nõukogu direktiiviga 92/6/EMÜ [6] nõutakse teatavate sõidukiliikide puhul kiiruspiirikute paigaldamist ja kasutamist;(29) kuni kiiruspiirikute tehnoloogia areng teeb võimalikuks nende hõlpsama jälgimise, võib nimetatud seadmete teatavaid osi võimaluse korral juba tehnoülevaatuse käigus mitmel moel kontrollida;(30) kiiruspiirikute nõuetekohase toimimise teevad praegu kindlaks liikmesriigid, kasutades nende poolt sobilikuks peetavaid meetmeid; aja jooksul on plaanis testimismeetodid ja standardid ühtlustada;(31) komisjon peaks hindama kasutuses olevate kiiruspiirikute nõuetekohase toimimise kontrollimist ning esitama nõukogule aruande; nimetatud aruande järelduste alusel tehakse võimalikud edasised ettepanekud kiiruspiirikutele kohaldatavate normide muutmiseks;(32) taksode ja kiirabiautode tehnilised nõuded on samad mis sõiduautodel; kontrollitavate sõlmede loetelu võib seega olla sama, kuigi testimissagedus on teine;(33) võttes arvesse käesoleva direktiivi eeldatavat mõju asjaomasele sektorile ning pidades silmas subsidiaarsusprintsiipi, on käesoleva direktiiviga ettenähtud ühenduse meetmed vajalikud tehnoülevaatust käsitlevate normide ühtlustamiseks, maanteeveo-ettevõtjate vahelise konkurentsi moonutuste vältimiseks ning sõidukite nõuetekohase kontrolli ja hoolduse tagamiseks; üksi tegutsedes ei suudaks liikmesriigid neid eesmärke täielikult saavutada;(34) käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi kehtetuks tunnistatud direktiivide siseriiklikku õigusse ülevõtmise ja kohaldamise tähtaegade osas,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKÜldsättedArtikkel 11. Igas liikmesriigis läbivad selles riigis registreeritud mootorsõidukid ja nende haagised ning poolhaagised korrapärased tehnoülevaatused vastavalt käesolevale direktiivile, eelkõige selle I ja II lisale.2. Tehnoülevaatusega hõlmatud sõidukiliigid, tehnoülevaatuse sagedus ning testitavad sõlmed on loetletud I ja II lisas.Artikkel 2Käesoleva direktiiviga ettenähtud tehnoülevaatused viib läbi riik või riigi poolt selleks volitatud avalik-õiguslik asutus või riigi poolt määratud ning tema otsejärelevalve alla kuuluvad asutused või institutsioonid, sealhulgas nõuetekohaselt volitatud eraõiguslikud organisatsioonid. Eelkõige juhul, kui sõidukite testimiskeskusteks määratud institutsioonid teostavad ka mootorsõidukite remonti, peavad liikmesriigid võtma kõik meetmed, et tagada sõidukite ülevaatuse objektiivsus ja kõrge kvaliteet.Artikkel 31. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikuks peetavad meetmed selle tõendamiseks, et sõiduk on läbinud vähemalt käesoleva direktiivi sätetele vastava tehnoülevaatuse.Need meetmed tehakse teatavaks teistele liikmesriikidele ja komisjonile.2. Teise liikmesriigi poolt väljaantud tõendit selle kohta, et selle riigi territooriumil registreeritud mootorsõiduk koos haagise või poolhaagisega on läbinud vähemalt käesoleva direktiivi sätetele vastava tehnoülevaatuse, tunnustab iga liikmesriik samadel alustel kui tema enda väljaantud tõendeid.3. Liikmesriigid kohaldavad vajalikke protseduure, et võimaluste piires veenduda nende territooriumil registreeritud sõidukite pidurdusvõime vastavuses käesoleva direktiiviga ettenähtud nõuetele.II PEATÜKKErandid ja kõrvalekaldedArtikkel 41. Liikmesriikidel on õigus jätta võivad käesoleva direktiivi rakendusalast välja relvajõududele, korrakaitsejõududele ja tuletõrjele kuuluvad sõidukid.2. Liikmesriigid võivad pärast komisjoniga konsulteerimist käesoleva direktiivi rakendusalast välja jätta teatavad eritingimustes kasutatavad sõidukid ning sõidukid, mida avalikel teedel kunagi ei kasutatavõi kasutatakse väga harva, sealhulgas enne 1. jaanuari 1960 valmistatud või ajutiselt kasutusest kõrvaldatud ajaloolise väärtusega sõidukid, või kohaldada nende suhtes erisätteid.3. Liikmesriigid võivad pärast komisjoniga konsulteerimist kehtestada oma testimisnõuded sõidukitele, millel loetakse olevat ajalooline väärtus.Artikkel 5Olenemata I ja II lisa sätetest võivad liikmesriigid:- nihutada esimese kohustusliku tehnoülevaatuse tähtaega ettepoole ning vajaduse korral saata sõidukid testimisele enne registreerimist,- lühendada kahe järjestikuse kohustusliku ülevaatuse ajavahemikku,- teha kohustuslikuks lisaseadmete ülevaatuse,- suurendada testitavate sõlmede arvu,- laiendada korrapärase ülevaatuse nõuet teistele sõidukiliikidele,- näha ette täiendavaid eriteste,- nõuda oma territooriumil registreeritud sõidukitelt vastavust kõrgematele pidurdustõhususe standarditele, kui II lisas on sätestatud, ning sätestada lisatesti raskemate koormatega autodele, kui nimetatud nõuded ei ületa sõiduki algse tüübikinnituse tingimusi.Artikkel 61. Erandina I ja II lisa sätetest ning kuni 1. jaanuarini 1993 võivad liikmesriigid:- esimese kohustusliku tehnoülevaatuse tähtaja edasi lükata,- pikendada kahe järjestikuse kohustusliku ülevaatuse ajavahemikku,- vähendada testitavate sõlmede arvu,- muuta kohustuslike tehnoülevaatusega hõlmatud sõidukiliiketingimusel, et enne nimetatud kuupäeva nõutakse käesoleva direktiivi sätete kohase tehnoülevaatuse teostamist kõikidele I lisa 5. jaotises nimetatud väikestele tarbesõidukitele.Liikmesriikides, kus 28. juuli 1988. aasta seisuga selle sõidukiliigi jaoks puudus käesoleva direktiiviga loodava süsteemiga võrreldav korrapärane tehnoülevaatuse süsteem, kohaldatakse lõiget 1 kuni 1. jaanuarini 1995.2. I lisa 6. jaotises nimetatud sõiduautode puhul kohaldatakse lõiget 1 kuni 1. jaanuarini 1994.Liikmesriikides, kus 31. detsembri 1991. aasta seisuga selle sõidukiliigi jaoks puudus käesoleva direktiiviga loodava süsteemiga võrreldav korrapärane tehnoülevaatuse süsteem, kohaldatakse lõiget 1 kuni 1. jaanuarini 1998.III PEATÜKKLõppsättedArtikkel 71. Nõukogu võtab komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega vastu II lisas loetletud sõlmede ülevaatuse miinimumnõuete ja meetodite määratlemiseks vajalikud üksikdirektiivid.2. Kõik muudatused, mida on vaja üksikdirektiivides sätestatud standardite ja meetodite kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu artiklis 8 sätestatud korras.Artikkel 81. Komisjoni abistab mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatuse direktiivi tehnika arenguga kohandamise komitee, edaspidi komitee, millesse kuuluvad liikmesriikide esindajad ning mille eesistujaks on komisjoni esindaja.2. Komitee võtab vastu oma töökorra.3. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.4. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatud meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 91. Komisjon esitab hiljemalt 31. detsembriks 1998 nõukogule aruande sõiduautode tehnoülevaatuse ellurakendamise kohta, lisades vajalikuks peetavad ettepanekud eelkõige ülevaatuste sageduse ja sisu kohta.2. Hiljemalt kolm aastat pärast kiiruspiirikute korrapäraste ülevaatuste alustamist kontrollib komisjon, kas saadud kogemustest lähtudes on ettenähtud ülevaatused piisavad vigaste või ümbertehtud kiiruspiirikute tuvastamiseks või on norme tarvis muuta.Artikkel 10III lisa A osas loetletud direktiivid tunnistatakse käesolevaga kehtetuks alates artiklis 11 sätestatud kuupäevast, ilma et see mõjutaks liikmesriikide kohustusi seoses III lisa B osas sätestatud direktiivide ülevõtmis- ja kohaldamistähtpäevadega.Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse kooskõlas IV lisas sätestatud korrelatsioonitabeliga.Artikkel 111. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 9. märtsil 1998. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse sätetesse või nende sätete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide tekstid.3. Liikmesriigid võtavad vastu käesoleva direktiiviga ettenähtud testimissüsteemi rakendamiseks vajalikud meetmed. Vastuvõetud meetmed peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.Artikkel 12Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. detsember 1996Nõukogu nimeleesistujaS. Barrett[1] EÜT C 193, 4.7.1996, lk 5 ja 31.[2] EÜT C 39, 12.2.1996, lk 24.[3] Euroopa Parlamendi 29. veebruari 1996. aasta arvamus (EÜT C 78, 18.3.1996, lk 27), nõukogu 18. juuni 1996. aasta ühine seisukoht (EÜT C 248, 26.8.1996, lk 49) ja Euroopa Parlamendi 24. oktoobri 1996. aasta otsus (EÜT C 347, 18.11.1996).[4] EÜT L 47, 18.2.1977, lk 47. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 94/23/EÜ (EÜT L 147, 14.6.1994, lk 6).[5] Nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiiv 71/320/EMÜ teatavate kategooriate mootorsõidukite ja nende haagiste piduriseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 202, 6.9.1971, lk 37). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/422/EMÜ (EÜT L 233, 22.8.1991, lk 21).[6] Nõukogu 10. veebruari 1992. aasta direktiiv 92/6/EMÜ teatava kategooria mootorsõidukitele kiiruspiirikute paigaldamise ja nende kasutamise kohta ühenduses (EÜT L 57, 2.3.1992, lk 27).--------------------------------------------------I LISATEHNOÜLEVAATUSEGA HÕLMATUD SÕIDUKILIIGID JA ÜLEVAATUSTE SAGEDUSSõidukiliigid | Ülevaatuste sagedus |1.Reisijateveoks ettenähtud mootorsõidukid, millel on lisaks juhiistmele rohkem kui kaheksa istekohta | Üks aasta pärast sõiduki esmast kasutuselevõttu ning edaspidi igal aastal |2.Kaubaveoks ettenähtud mootorsõidukid, mille registrimass ületab 3500 kg | Üks aasta pärast sõiduki esmast kasutuselevõttu ning edaspidi igal aastal |3.Haagised ja poolhaagised, mille registrimass ületab 3500 kg | Üks aasta pärast sõiduki esmast kasutuselevõttu ning edaspidi igal aastal |4.Taksod, kiirabiautod | Üks aasta pärast sõiduki esmast kasutuselevõttu ning edaspidi igal aastal |5.Üldjuhul kaupade maanteeveoks kasutatavad vähemalt neljarattalised mootorsõidukid, mille registrimass ei ületa 3500 kg, v.a põllumajandustraktorid ja -masinad | Neli aastat pärast sõiduki esmast kasutuselevõttu ning edaspidi iga kahe aasta järel |6.Reisijateveoks kasutatavad vähemalt neljarattalised mootorsõidukid, millel on lisaks juhiistmele kuni kaheksa istekohta | Neli aastat pärast sõiduki esmast kasutuselevõttu ning edaspidi iga kahe aasta järel |--------------------------------------------------II LISASÕLMED, MILLE TESTIMINE ON KOHUSTUSLIKTest peab hõlmama vähemalt allpool loetletud sõlmi tingimusel, et need seonduvad asjaomases liikmesriigis testitava sõiduki kohustusliku varustusega.Käesolevas lisas sätestatud teste võib läbi viia vaatluse teel, sõiduki osi demonteerimata.Kui sõiduk leitakse olevat mõne allpool loetletud testitava sõlme osas vigane, peavad liikmesriigi pädevad võimuorganid vastu võtma protseduuri, mille alusel määratakse kindlaks sõiduki kasutustingimused kuni uue tehnoülevaatuse sooritamiseni.KATEGOORIATE 1, 2, 3, 4, 5 JA 6 SÕIDUKID |1.PidurisüsteemidSõidukite pidurisüsteemide tehnoülevaatus peab hõlmama allpool loetletud sõlmi. Pidurisüsteemide kontrolli tulemused peavad võimaluste piires vastama direktiivi 71/320/EMÜtehnilistele nõuetele. |Kontrollitavad/testitavad sõlmed | Läbikukkumise põhjused |1.1.Mehaaniline seisund ja toimimine | |1.1.1.Sõidupiduri pedaali šarniir | liiga tihkelaager kulunudülemäärane kulumine/vabakäik |1.1.2.Pedaali seisund ja pidurijuhtimisseadme käigutagavara | liigne või ebapiisav käigutagavarapidurdusseadis ei vabane korralikultpiduripedaali libisemisvastane osa puudub, lahtine või siledaks kulunud |1.1.3.Vaakumpump või kompressor ja mahutid | pidurite tõhusaks tööks vajaliku õhurõhu/vaakumi tekkeks kuluv aeg on liiga pikkebapiisav õhurõhk/vaakum, et võimaldada piduri rakendamist vähemalt kaks korda pärast hoiatusseadme töölehakkamist (või kui mõõtur näitab ohtu)märkimisväärset rõhulangust põhjustav õhuleke või kuuldav õhuleke |1.1.4.Alarõhu hoiatusmärgutuli või mõõtur | alarõhu hoiatusmärgutuli/õhurõhumõõtur ei tööta või on rikkis |1.1.5.Seisupidurikraan | pragunenud või kahjustatud käepide, liigne kuluminejuhtventiili rikekäepide ebakindel või klapivõll või klapp ebakindladühendused lahti või süsteem lekibmitterahuldav toimimine |1.1.6.Seisupidur, pidurikang, piduri lukustus | piduri lukustus ei pea kindlaltkangiliigend või lukustusmehhanism ülemäära kulunudkangi liigne liikumine, mis viitab ebaõigele reguleerimisele |1.1.7.Piduriklapid/ventiilid (jalgpidurikraanid, rõhualandajad, regulaatorid jne) | kahjustatud, õhku lekib liigseltkompressorist lekib liiga palju õliebakindel/ebapiisav kinnitushüdraulilist pidurivedelikku lekib |1.1.8.Haagisepidurite liitmikud | defektsed isolatsioonikraanid või isetihenev ventiilebakindel/ebapiisav kinnitusülemäärased lekked |1.1.9.Energiavaru survepaak | kahjustatud, roostes, lekkiväravooluseade ei töötaebakindel/ebapiisav kinnitus |1.1.10.Pidurivõimendid, peasilinder (hüdraulilistel süsteemidel) | võimendi on defektne või ebatõhuspeasilinder defektne või lekibpeasilinder ebakindelpidurivedelikku ebapiisavas kogusespeasilindri paagi kork puudupidurivedeliku hoiatuslamp põleb või on defektnepidurivedeliku taseme hoiatussüsteem ei tööta korralikult |1.1.11.Jäigad piduritorud | purunemise või pragunemise ohtlekked torudest või liitmike ühenduskohtadestkahjustunud või ülemäära roostesvales kohas |1.1.12.Elastsed pidurivoolikud | purunemise või pragunemise ohtkahjustunud, mässitud, pidurivoolikud liiga lühikesed, väändunudlekked voolikutest või liitmikestvoolik paisub rõhu allpoorsus |1.1.13.Piduriklotsikatted | ülemäärane kuluminemäärdunud (õli, määre jne) |1.1.14.Piduritrumlid, pidurikettad | ülemäärane kulumine, ülemäärane kriimustumine, praod, ebakindlad või mõranenudmäärdunud (õli, määre jne)alusplaat ebakindel |1.1.15.Piduritrossid, pidurihoovastik | trossid kahjustunud, sõlmesülemäära kulunud või roostestrossi- või hoovaliitmikud ebakindladtrossijuhik defektnepidurisüsteemi vaba liikumine on piiratudhoovad/vardad/liitmikud liiguvad ebaõigesti, viidates valele reguleerimisele või liigsele kulumisele |1.1.16.Piduri tööseadmed (sh vedruakud või hüdraulilised rattasilindrid) | mõranenud või kahjustunudlekkivadebakindel/ebapiisav kinnitusülemäära roostessurvekolvi või -membraani ülemäärane vabakäiktolmukaitse puudub või on ülemäära kahjustunud |1.1.17.Koormuse regulaator | defektsed ühendusedebaõige reguleeriminekinni kiilunud, ei töötapuuduvad |1.1.18.Automaatsed kulumise kompensaatorid | kinni kiilunud või liiguvad ebapiisavalt, ülemäärane kulumine või vale reguleeriminedefektsed |1.1.19.Inertspidur (kui see on olemas või nõutav) | ebakindlad ühendused või kinnituseddefektne |1.2.Sõidupiduri toimimine ja tõhusus | |1.2.1.Toimimine (järk-järgult kuni maksimaalse vajutuseni) | ühe või enama ratta pidurdus ebapiisavühe ratta pidurdusjõud on vähem kui 70% sama telje teise ratta maksimaalsest mõõdetud pidurdusjõust. Pidurite maanteel kontrollimisel kaldub sõiduk sirgjoonest liigselt kõrvalepidurdusjõud ei muutu järk-järgult (blokeerumine)mõne ratta pidur rakendub ülemäära vara või hiljapidurdusjõu ülemäärane kõikumine väändunud ketaste või ovaalsete trumlite tõttu |1.2.2.Efektiivsus | pidurdustegur, mis suhestub võimalusel registrimassi või poolhaagise puhul lubatud teljekoormuste summaga, on väiksem kui:minimaalne pidurdusefektiivsuskategooria 1: 50 %kategooria 2: 43 %kategooria 3: 40 %kategooria 4: 50 %kategooria 5: 45%kategooria 6: 50 %võipidurdusjõud on väiksem, kui sõiduki tootja poolt sõiduki teljele ette on nähtud |1.3.Varu/hädapiduri toimimine ja tõhusus (kui tegemist on eraldi süsteemiga) | |1.3.1.Toimimine | ühel küljel pidur ei töötaühe ratta pidurdusjõud on vähem kui 70 % sama telje teise ratta maksimaalsest mõõdetud pidurdusjõustpidurdusjõud ei muutu järk-järgult (blokeerumine)haagiste automaatne pidurdussüsteem ei tööta |1.3.2.Efektiivsus | kõik sõidukikategooriad: pidurdusjõud on väiksem kui 50 %punktis 1.2.2 määratletud sõidupiduri pidurdusjõust, mis suhestub registrimassi või poolhaagise puhul lubatud teljekoormuste summaga |1.4.Seisupiduri toimimine ja tõhusus | |1.4.1.Toimimine | ühel küljel pidur ei tööta |1.4.2.Efektiivsus | kõik sõidukikategooriad: pidurdusjõud on alla 16 % registrimassi järgi arvutatuna või, mootorsõidukitel, alla 12 % täismassi järgi arvutatuna, kusjuures kohaldatakse neist kahest suuremat |1.5.Kestuspiduri või mootorpiduri toimimine | pidurdusjõud ei muutu järk-järgult (kestuspidur)defektne |1.6.Mitteblokeeruvad pidurid | blokeerumisvastase süsteemi hoiatusseadise rikedefektne |KATEGOORIATE 1, 2 ja 3 SÕIDUKID | KATEGOORIATE 4, 5 ja 6 SÕIDUKID |2.Rooliseade ja rooliratas | 2.Rooliseade |2.1.Mehaaniline seisund2.2.Rooliratas2.3.Rooli vabakäik2.4.Rooliratta laagrid | 2.1.Mehaaniline seisund2.2.Rooli vabakäik2.3.Roolimehhanismi kinnitus |3.Nähtavus | 3.Nähtavus |3.1.Vaateväli3.2.Klaasi seisund3.3.Tahavaatepeeglid3.4.Klaasipuhastid3.5.Klaasipesurid | 3.1.Vaateväli3.2.Klaasi seisund3.3.Tahavaatepeeglid3.4.Klaasipuhastid3.5.Klaasipesurid |4.Tuled, helkurid ja elektriseadmed | 4.Valgustusseadmed |4.1.Kaugtuled ja lähituled4.1.1.Seisund ja toimimine4.1.2.Reguleeritus4.1.3.Lülitid4.1.4.Optiline tõhusus | 4.1.Kaugtuled ja lähituled4.1.1.Seisund ja toimimine4.1.2.Reguleeritus4.1.3.Lülitid |4.2.Gabariidituled ja ülemised ääretuled4.2.1.Seisund ja toimimine4.2.2.Värv ja optiline tõhusus | 4.2.Seisund ja toimimine, läätsede seisund, värv ja optiline tõhusus järgmistel tuledel:4.2.1.Gabariidituled ja tagumised ääretuled4.2.2.Pidurituled4.2.3.Suunatuled4.2.4.Tagurdustuled4.2.5.Udutuled4.2.6.Numbrituled4.2.7.Helkurid4.2.8.Ohutuled |4.3.Pidurituled4.3.1.Seisund ja toimimine4.3.2.Värv ja optiline tõhusus | |4.4.Suunatuled4.4.1.Seisund ja toimimine4.4.2.Värv ja optiline tõhusus4.4.3.Lülitid4.4.4.Vilkumissagedus | |4.5.Eesmised ja tagumised udutuled4.5.1.Asend4.5.2.Seisund ja toimimine4.5.3.Värv ja optiline tõhusus | |4.6.Tagurdustuled4.6.1.Seisund ja toimimine4.6.2.Värv ja optiline tõhusus | |4.7.Numbrituli | |4.8.Helkuridseisund ja värv | |4.9.Märgutuled | |4.10.Veoki ja haagise või poolhaagise elektriühendused | |4.11.Elektripaigaldised | |5.Teljed, veljed, rehvid, vedrustus | 5.Teljed, veljed, rehvid, vedrustus |5.1.Teljed | 5.1.Teljed |5.2.Veljed ja rehvid | 5.2.Veljed ja rehvid |5.3.Vedrustus | 5.3.Vedrustus |6.Šassii ja selle kinnitused | 6.Šassii ja selle kinnitused |6.1.Šassii või raam ja selle kinnitused6.1.1.Üldine seisund6.1.2.Väljalasketorud ja summutid6.1.3.Kütusepaak või -torud6.1.4.Tagumise allasõidutõkke geomeetrilised omadused ja seisund, raskeveokitel6.1.5.Varuratta kandur6.1.6.Veokite, haagiste ja poolhaagiste haakeseadmed | 6.1.Šassii või raam ja selle kinnitused6.1.1.Üldine seisund6.1.2.Väljalasketorud ja summutid6.1.3.Kütusepaak või -torud6.1.4.Varuratta kandur6.1.5.Haakeseadme turvalisus (kui see on olemas) |6.2.Kabiin ja kere6.2.1.Üldine seisund6.2.2.Kinnitus6.2.3.Uksed ja lukud6.2.4.Põrand6.2.5.Juhiiste6.2.6.Astmelauad | 6.2.Kere6.2.1.Ehituslik seisund6.2.2.Uksed ja lukud |7.Muud seadmed | 7.Muud seadmed |7.1.Drošības jostas | 7.1.Turvavööd |7.2.Tulekustuti | 7.2.Aku kinnitus |7.3.Lukud ja kasutamistõkis | 7.3.Helisignaalseade |7.4.Ohukolmnurk | 7.4.Ohukolmnurk |7.5.Käsiapteek7.5.1.Kinnituste turvalisus7.5.3.Toimimine | 7.5.Turvavööd7.5.2.Vööde seisund |7.6.Ratta tõkisking(ad) | |7.7.Helisignaalseade | |7.8.Kiirusmõõdik | |7.9.Tahhomeeter (olemasolu, kas plommid on rikkumata)kontrollida tahhomeetri märki, kui see on nõutud määrusega (EMÜ) nr 3821/851kahtlusel korral kontrollida, kas rehvi nominaalümbermõõt või suurus vastab tahhomeetri märgil esitatud andmetelekui võimalik, kontrollida, kas tahhomeetri plommid ja muud ühenduste kuritahtliku muutmise vastased vahendid, kui need on olemas, on terved | |7.10.Kiiruspiirikvõimaluse korral kontrollida, kas kiiruspiirik on paigaldatud, nagu on ette nähtud direktiiviga 92/6/EMÜkontrollida kiiruspiiriku siltikui võimalik, kontrollida, kas kiiruspiiriku plommid ja muud ühenduste kuritahtliku muutmise vastased vahendid, kui need on olemas, on terved | |8.Saasted | 8.Saasted |8.1.Müra | 8.1.Müra |KATEGOORIATE 1, 2, 3, 4, 5 JA 6 SÕIDUKID |8.2.Heitgaasid8.2.1.Ottomootoriga (sädesüütega) mootorsõidukida)Kui heitgaase ei kontrollita spetsiaalse heitgaaside kontrollsüsteemi, näiteks lambda-anduriga kolmeastmelise katalüsaatori abil, siis tuleb:1.Kontrollida visuaalselt heitgaasisüsteemi, et avastada võimalikud lekked.2.Vajaduse korral kontrollida visuaalselt heitgaaside kontrollsüsteemi, et välja selgitada, kas vajalikud seadmed on paigaldatud.Pärast asjakohast mootori soojendusaega (vastavalt sõiduki tootja soovitustele) mõõdetakse heitgaaside süsinikmonooksiidi (CO) sisaldust tühikäigul (ilma koormuseta).Maksimaalne lubatud CO sisaldus heitgaasides on ette nähtud sõiduki tootja poolt. Kui see teave ei ole kättesaadav või kui liikmesriikide pädevad asutused otsustavad seda võrdlemiseks mitte kasutada, ei tohi CO-sisaldus ületada järgmisi näitajaid:4,5 mahuprotsenti sõidukite puhul, mis on esmakordselt registreeritud või kasutusele võetud ajavahemikul, mis algab sellest kuupäevast, millest alates liikmesriigid nõuavad sõidukite vastavust direktiivi 70/220/EMÜnõuetele, ja lõpeb 1. oktoobril 1986,3,5 mahuprotsenti sõidukite puhul, mis on esmakordselt registreeritud või kasutusele võetud pärast 1. oktoobrit 1986.b)Kui heitgaasi kontrollitakse spetsiaalse heitgaaside kontrollsüsteemi, näiteks lambda-anduriga kolmeastmelise katalüsaatori abil, siis tuleb:1.Kontrollida visuaalselt heitgaasisüsteemi, et avastada võimalikud lekked ja välja selgitada, kas kõik osad on täielikud.2.Kontrollida visuaalselt heitgaaside kontrollsüsteemi, et välja selgitada, kas nõutavad seadmed on paigaldatud.3.Teha kindlaks sõiduki heitgaaside kontrollsüsteemi tõhusus lambdaväärtuse ja heitgaaside CO sisalduse mõõtmise teel vastavalt punktile 4 või kooskõlas tootja poolt ettenähtud protseduuriga, mis on tüübikinnituse käigus heaks kiidetud. Kõikide testide korral tuleb mootorit kasutada vastavalt sõiduki tootja soovitustele.4.Heitgaasitorustikust paisatavad heitgaasid - piirväärtusedMõõtmine mootori tühikäigul:Heitgaaside maksimaalne lubatud CO sisaldus on ette nähtud sõiduki tootja poolt. Nimetatud teabe puudumisel ei tohi CO sisaldus ületada 0,5 mahuprotsenti.Mõõtmine mootori tühikäigu kõrgendatud pööretel, mis peavad olema vähemalt 2000 min-1:CO sisaldus: maksimaalselt 0,3 mahuprotsentiLambda: 1 ± 0,03 või vastavalt tootja spetsifikatsioonidele.8.2.2.Survesüütemootoriga (diiselmootoriga) mootorsõidukidHeitgaaside suitsususe mõõtmine vabakiirendusel (koormuseta mootor tühikäigust maksimaalselt lubatud pööreteni). Kontsentratsioonitase ei tohi ületada vastavalt nõukogu direktiivile 72/306/EMÜregistreerimismärgil esitatud taset. Kui see teave ei ole kättesaadav või kui liikmesriikide pädevad asutused otsustavad seda võrdlemiseks mitte kasutada, on neeldumisteguri piirnormid järgmised:Maksimaalne neeldumistegur:ülelaadeta diiselmootorite puhul 2,5 min-1,turbodiiselmootorite puhul 3,0 min-1,või samaväärsed väärtused, kui kasutatakse EÜ tüübikinnitamisel kasutatavatest seadmetest erinevaid seadmeliike.Nende nõuete täitmisest on vabastatud sõidukid, mis on registreeritud või esmakordselt kasutusele võetud enne 1. jaanuari 1980.8.2.3.KatseseadmedSõidukite heitgaase kontrollitakse seadmetega, mille abil saab täpselt kindlaks määrata vastavuse tootja poolt ettenähtud või soovitatud piirväärtustele.8.2.4.Kui EÜ tüübikinnituse käigus on leitud, et sõidukiliik ei vasta käesoleva direktiiviga ettenähtud piirväärtustele, võivad liikmesriigid asjasse puutuva sõidukiliigi jaoks ette näha kõrgemad piirväärtused lähtuvalt sõiduki tootja esitatud tõendusmaterjalist. Sellest teatavad nad viivitamata komisjonile, kes omakorda teavitab teisi liikmesriike. |KATEGOORIATE 1, 2 JA 3 SÕIDUKID | KATEGOORIATE 4, 5 JA 6 SÕIDUKID |8.3.Raadiohäirete summutamine | |9.Täiendavad ülevaatused ühissõidukitele | |9.1.Avariiväljapääs(ud) (sh haamrid akende purustamiseks), avariiväljapääsu(de) tähis(ed) | |9.2.Küttesüsteem | |9.3.Ventilatsioonisüsteem | |9.4.Istmete paigutus | |9.5.Sisevalgustus | |10.Sõiduki tehasetähis | 10.Sõiduki tehasetähis |10.1.Registreerimismärk | 10.1.Registreerimismärk |10.2.Šassii number | 10.2.Šassii number |--------------------------------------------------III LISAA OSAKehtetuks tunnistatud direktiivid(viidatud artiklis 10)Nõukogu 29. detsembri 1976. aasta direktiiv 77/143/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta ja selle direktiivi muutmise direktiivid:- nõukogu direktiiv 88/449/EMÜ,- nõukogu direktiiv 91/225/EMÜ,- nõukogu direktiiv 91/328/EMÜ,- nõukogu direktiiv 92/54/EMÜ,- nõukogu direktiiv 92/55/EMÜ,- komisjoni direktiiv 94/23/EÜ.B OSADirektiiv | Tähtpäevad |ülevõtmine | rakendamine |77/143/EMÜ (EÜT L 47, 18.2.1977, lk 47) | 31. detsember 1977 | 31. detsember 1977 |88/449/EMÜ (EÜT L 222, 12.8.1988, lk 10) | 28. juuli 1990 | 28. juuli 1990 |91/225/EMÜ (EÜT L 103, 23.4.1991, lk 3) | 1. jaanuar 1992 | 1. jaanuar 1992 |91/328/EMÜ (EÜT L 178, 6.7.1991, lk 29) | 1. juuli 1993 | 1. juuli 1993 |92/54/EMÜ (EÜT L 225, 10.8.1992, lk 63) | 22. juuni 1993 | 22. juuni 1993 |92/55/EMÜ (EÜT L 225, 10.8.1992, lk 68) | 22. juuni 1993 | |II lisa jaotise 8.2.1 punktis a osutatud sõidukite osas: | | 1. jaanuar 1994 |II lisa jaotises 8.2.2 osutatud sõidukite osas: | | 1. jaanuar 1996 |II lisa jaotise 8.2.1 punktis b osutatud sõidukite osas: | | 1. jaanuar 1997 |94/23/EÜ (EÜT L 147, 14.6.1994, lk 6) | 1. jaanuar 1997 | 1. jaanuar 1997 |--------------------------------------------------IV LISAVASTAVUSTABEL nr 1(jõustamistähtajad)Käesolev direktiiv | 77/143/EMÜ | 88/449/EMÜ | 91/225/EMÜ | 91/328/EMÜ | 92/54/EMÜ | 92/55/EMÜ | 94/23/EÜ |Artikli 1 lõige 1 | Artikkel 1 | | | | | | |Artikli 1 lõige 2 | Artikli 2 lõige 1 | | | | | | |Artikkel 2 | Artikkel 4 | | | | | | |Artikkel 3 lõike 1 punkt 1 | Artikli 5 lõige 1 | | | | | | |Artikkel 3 lõike 1 punkt 2 | Artikli 5 lõige 2 | | | | | | |Artikli 3 lõige 2 | Artikli 5 lõige 3 | | | | | | |Artikli 3 lõige 3 | | | | | | | Artikkel 2 |Artikli 4 lõige 1 | Artikli 2 lõige 2 | | | | | | |Artikli 4 lõige 2 | Artikli 2 lõige 3 | | | | | | |Artikli 4 lõige 3 | | | | | | | Artikkel 4 |Artikkel 5 (taanded 1-6) | Artikkel 3 | | | | | | |Artikkel 5 (taane 7) | | | | | | | Artikkel 3 |Artikli 6 lõige 1 | Artikli 7 lõige 1 | Artikli 1 lõige 1 | | | | | |Artikli 6 lõige 2 | | | | Artikli 1 lõige 1 | | | |Artikli 7 lõiked 1 ja 2 | | | Artikkel 1 | | | | |Artikli 8 lõiked 1-4 | | | Artikkel 1 | | | | |Artikli 9 lõige 1 | | | | Artikkel 3 | | | |Artikli 9 lõige 2 | | | | | | | |Artikkel 10 | | | | | | | |Artikli 11 lõige 1 | Artikkel 6 | Artikli 2 lõige 1 | Artikli 2 lõige 1 | Artikli 2 lõige 1 | Artikli 2 lõige 1 | Artikli 2 lõiked 1-3 | Artikli 5 lõige 1 |Artikli 11 lõige 2 | | Artikli 2 lõige 2 | Artikli 2 lõige 2 | Artikli 2 lõige 2 | Artikli 2 lõige 2 | | Artikli 5 lõige 2 |Artikli 11 lõige 3 | | | | | | | |Artikkel 12 | | | | | | Artikli 2 lõige 4 | |Artikkel 13 | | | | | | | |VASTAVUSTABEL nr 2(tehnoülevaatusega hõlmatud sõidukikategooriad)Käesolev direktiiv | 77/143/EMÜ | 88/449/EMÜ | 91/225/EMÜ | 91/328/EMÜ | 92/54/EMÜ | 92/55/EMÜ | 94/23/EÜ |I lisa | I lisa | | | | | | |kategooria 1 | kategooria 1 | | | | | | |kategooria 2 | kategooria 2 | | | | | | |kategooria 3 | kategooria 3 | | | | | | |kategooria 4 | kategooria 4 | | | | | | |kategooria 5 | | Artikli 1 lõige 2 | | | | | |kategooria 6 | | | | Artikli 1 lõige 2 | | | |VASTAVUSTABEL nr 3(kontrollitavad/testitavad sõlmed)Käesolev direktiiv | 77/143/EMÜ | 88/449/EMÜ | 91/225/EMÜ | 91/328/EMÜ | 92/54/EMÜ | 92/55/EMÜ | 94/23/EÜ |II lisa | II lisa | | | | | | |Sissejuhatav märkus nr 1 | Sissejuhatav märkus nr 1 | | | | | | |Sissejuhatav märkus nr 2 | | | | | Artikli 1 lõige 1 | | |Sissejuhatav märkus nr 3 | | | | | Artikli 1 lõige 1 | | |Punkt 1 | | | | | Artikli 1 lõige 1 | | |Punkt 1.2 | | | | | | | |Punkt 1.2.1 | | | | | | | Artikkel 1 |Punkt 1.2.2 | | | | | | | |Punkt 1.3 | | | | | Artikli 1 lõige 1 | | |Punkt 1.3.1 | | | | | | | |Punkt 1.3.2 | | | | | | | Artikkel 1 |Punkt 1.4 | | | | | Artikli 1 lõige 1 | | |Punkt 1.4.1 | | | | | | | |Punkt 1.4.2 | | | | | | | Artikkel 1 |Punkt 1.5 | | | | | Artikli 1 lõige 1 | | |Punkt 1.6 | | | | | | | |Punkt 2 | | Artikli 1 lõige 3 | | | | | |Punkt 7.8 | | | | | | | |Punkt 7.9 (pealkiri (taanded 1-3) | Artikli 1 lõige 3 | | | | | | |Punkt 7.10 (taanded 1-3) | | | | | | | |Punkt 8 | | Artikli 1 lõige 3 | | | | | |Punkt 8.1 | | | | | | | |Punkt 8.2 | | | | | | | |Punkt 8.2.4 | | | | | | Artikli 1 lõige 1 | |Punkt 8.3 | | Artikli 1 lõige 3 | | | | | |Punkt 10.2 | | | | | | | |--------------------------------------------------


title: Nõukogu kolmeteistkümnes direktiiv, 17. november 1986, kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühenduse territooriumil registreerimata maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise kord

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31986L0560

Euroopa Liidu Teataja L 326 , 21/11/1986 Lk 0040 - 0041 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 1 Lk 0130  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 1 Lk 0130

		Nõukogu kolmeteistkümnes direktiiv,17. november 1986,kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühenduse territooriumil registreerimata maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise kord(86/560/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 99 ja 100,võttes arvesse nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuendat direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, [1] eriti selle artikli 17 lõiget 4,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [2]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [3]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [4]ning arvestades, et:riigi territooriumil registreerimata maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise korda käsitleva direktiivi 79/1072/EMÜ [5] artikkel 8 sätestab, et ühenduse territooriumil registreerimata maksukohustuslaste puhul võivad liikmesriigid tagastamisest keelduda või kehtestada eritingimusi;on vaja tagada ühenduse ja kolmandate riikide vaheliste kaubandussuhete ühtlane areng direktiivi 79/1072/EMÜ sätete põhjal, võttes samas arvesse kolmandates riikides ettetulevaid erinevaid olukordi;tuleks vältida teatavaid maksude tasumisest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimise vorme,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1) ühenduse territooriumil registreerimata maksukohustuslane — direktiivi 77/388/EMÜ artikli 4 lõikes 1 nimetatud maksukohustuslane, kes ei ole käesoleva direktiivi artikli 3 lõikes 1 nimetatud ajavahemiku jooksul kõnealusel territooriumil omanud ettevõtet või püsiasukohaga allüksust, kus äritehinguid teostatakse, või sellise ettevõtte või püsiasukohaga allüksuse puudumise korral omanud alalist elu- või asukohta, ja kes ei ole sellesama ajavahemiku jooksul tarninud kaupu või pakkunud teenuseid artiklis 2 nimetatud liikmesriigis, välja arvatud:a) veoteenused ja nende lisateenused, mis on maksust vabastatud direktiivi 77/388/EMÜ artikli 14 lõike 1 punkti i, artikli 15 või artikli 16 lõike 1 punktide B, C ja D kohaselt;b) teenused, mille puhul kohustub direktiivi 77/388/EMÜ artikli 21 lõike 1 punkti b kohaselt maksu maksma ainult teenuse saaja;2) ühenduse territoorium — liikmesriikide territooriumid, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 77/388/EMÜ.Artikkel 21. Ilma et see piiraks artiklite 3 ja 4 kohaldamist, tagastab iga liikmesriik igale ühenduse territooriumil registreerimata maksukohustuslasele järgnevalt sätestatud tingimustel kogu käibemaksu, mida viimane on maksnud teistele maksukohustuslastele riigi territooriumil talle pakutud teenuste või tarnitud vallasasjade eest või kaupade importimisel riiki, kuivõrd sellised kaupu ja teenuseid kasutatakse direktiivi 77/388/EMÜ artikli 17 lõike 3 punktides a ja b nimetatud tehinguteks või käesoleva direktiivi artikli 1 punkti 1 alapunktis b nimetatud teenuste pakkumiseks.2. Liikmesriigid võivad lõikes 1 nimetatud tagastused muuta sõltuvaks kolmandate riikide antavatest võrreldavatest soodustustest kumuleeruvate käibemaksude suhtes.3. Liikmesriigid võivad nõuda maksuesindaja määramist.Artikkel 31. Artikli 2 lõikes 1 nimetatud tagastused tehakse maksukohustuslase avalduse põhjal. Liikmesriigid määravad kindlaks avalduste esitamise korra, kaasa arvatud vastavad tähtajad, ajavahemiku, mida avaldus peaks hõlmama, avalduste vastuvõtmiseks pädeva ametiasutuse ja miinimumsummad, mille suhtes võib avalduse esitada. Nad määravad kindlaks ka tagastamise korra, kaasa arvatud vastavad tähtajad. Nad kehtestavad avalduse esitajale sellised kohustused, mida on vaja, et määrata kindlaks, kas avaldus on põhjendatud, ja et vältida pettusi, eelkõige aga kohustuse esitada tõendid selle kohta, et ta on tegelenud äritoimingutega kooskõlas direktiivi 77/388/EMÜ artikli 4 lõikega 1. Avalduse esitaja peab kirjalikult kinnitama, et kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul ei ole ta teostanud ühtegi tehingut, mis ei vasta käesoleva direktiivi artikli 1 punktis 1 sätestatud tingimustele.2. Tagastusi ei või teha tingimustel, mis on soodsamad kui ühenduse maksukohustuslaste suhtes kohaldatavad.Artikkel 41. Käesoleva direktiivi kohaldamisel määratakse õigus saada tagastust kindlaks kooskõlas direktiivi 77/388/EMÜ artikliga 17 nii, nagu seda kohaldatakse liikmesriigis, kus tagastus toimub.2. Liikmesriigid võivad siiski sätestada teatavate kulutuste väljajätmise käesoleva direktiivi reguleerimisalast või kehtestada tagastuste suhtes lisatingimusi.3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata kaubatarnete suhtes, mis on maksust vabastatud või mida võib maksust vabastada direktiivi 77/388/EMÜ artikli 15 punkti 2 kohaselt.Artikkel 51. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 1988. Käesolevat direktiivi kohaldatakse ainult nende tagastusavalduste suhtes, mis käsitlevad pärast kõnealust kuupäeva väljastatud arvega ostetud kaupadelt või teenustelt või toimunud impordilt makstud käibemaksu.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiivi reguleerimisalas vastuvõetud peamised siseriiklikud õigusnormid ja teatavad komisjonile artikli 2 lõikega 2 antud valikuvõimaluse kasutamisest. Komisjon teatab sellest teistele liikmesriikidele.Artikkel 6Kolme aasta jooksul alates artiklis 5 nimetatud kuupäevast esitab komisjon pärast nõupidamist liikmesriikidega nõukogule ja Euroopa Parlamendile aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta, eelkõige artikli 2 lõike 2 kohaldamise osas.Artikkel 7Alates käesoleva direktiivi rakendamise kuupäevast ja igal juhul alates artiklis 5 nimetatud kuupäevast kaotavad direktiivi 77/388/EMÜ artikli 17 lõike 4 viimane lause ja direktiivi 79/1072/EMÜ artikkel 8 kehtivuse kõigis liikmesriikides.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. november 1986Nõukogu nimeleesistujaN. Lawson[1] EÜT L 145, 13.6.1977, lk 1.[2] EÜT C 223, 27.8.1982, lk 5 ja EÜT C 196, 23.7.1983, lk 6.[3] EÜT C 161, 20.6.1983, lk 111.[4] EÜT C 176, 4.7.1983, lk 22.[5] EÜT L 331, 27.12.1979, lk 11.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/24/EÜ, 23. aprill 2009 , arvutiprogrammide õiguskaitse kohta (kodifitseeritud versioon) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               5.5.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 111/16

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/24/EÜ,
   23. aprill 2009,
   arvutiprogrammide õiguskaitse kohta
   (kodifitseeritud versioon)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 14. mai 1991. aasta direktiivi 91/250/EMÜ (arvutiprogrammide õiguskaitse kohta). (3) sisu on muudetud. (4) Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune direktiiv kodifitseerida.

               (2)

               Arvutiprogrammide väljatöötamine eeldab märkimisväärseid inimressursse ning tehnilisi ja rahalisi vahendeid, kuid samas on arvutiprogrammide kopeerimise kulud vaid murdosa nende sõltumatuks väljatöötamiseks vajalikest kuludest.

               (3)

               Arvutiprogrammid etendavad paljudes tööstusvaldkondades järjest tähtsamat osa ja seega on arvutiprogrammide tehnoloogia ühenduse tööstuslikule arengule eluliselt tähtis.

               (4)

               Erinevused arvutiprogrammide õiguskaitset käsitlevate eri liikmesriikide õigusaktide vahel mõjutavad otseselt ja negatiivselt siseturu toimimist seoses arvutiprogrammidega.

               (5)

               Kõnealust mõju omavad olemasolevad erinevused tuleb kaotada ja uute selliste erinevuste teke tuleb välistada, kuid erinevusi, mis ei kahjusta siseturu toimimist märkimisväärselt, ei tuleks kõrvaldada ega takistada nende kehtestamist.

               (6)

               Sellele vastavalt võib arvutiprogrammide õiguskaitset käsitlev ühenduse õiguslik raamistik piirduda esmajoones sellega, et liikmesriikidele nähakse ette kohustus pakkuda arvutiprogrammidele autoriõiguse alusel kaitset kui kirjandusteostele ning seejärel määrata kindlaks, keda ja mida tuleks kaitsta, millistele ainuõigustele võib kaitstud isik toetuda teatava toimingu lubamisel või keelamisel ning kui kaua tuleks kaitset kohaldada.

               (7)

               Käesoleva direktiivi kohaldamisel hõlmab termin „arvutiprogramm” kõiki programme olenemata nende vormist, sealhulgas tarkvaras sisalduvaid programme. Nimetatud termin hõlmab ka arvutiprogrammi väljatöötamisele eelnevat projekteerimist tingimusel, et ettevalmistav töö on oma olemuselt selline, et selle tulemuseks võib hilisemas etapis olla arvutiprogramm.

               (8)

               Kriteeriumid, mille põhjal otsustatakse, kas arvutiprogramm on algupärane töö, ei tohiks sisaldada programmi kvalitatiivseid või esteetilisi omadusi hindavaid katseid.

               (9)

               Ühendus peab rahvusvaheliste standardite toetamist äärmiselt oluliseks.

               (10)

               Arvutiprogramm peab suhtlema ja toimima koos muude arvutisüsteemi osadega ja kasutajatega ning see eeldab loogilist ja vajaduse korral ka füüsilist vastastikust sidumist ja interaktsiooni, et tarkvara ja riistvara kõik osad funktsioneeriksid ülejäänud tarkvara ja riistvaraga ning toimiksid kasutajate käes selliselt, nagu see on kavandatud. Programmi osi, mis võimaldavad sellist vastastikust sidumist ja suhtlust tarkvara ja riistvara elementide vahel, nimetatakse tavaliselt liidesteks. Funktsionaalset vastastikust sidumist ja interaktsiooni nimetatakse tavaliselt koostalitlusvõimeks; sellist koostalitlusvõimet võib defineerida kui võimet vahetada teavet ja kasutada vastastikku teavet, mida on vahetatud.

               (11)

               Kahtluste vältimiseks tuleb selgitada, et kaitstud on ainult arvutiprogrammile antud kuju ning käesoleva direktiivi kohase autoriõigusega ei ole kaitstud programmi elementide, sealhulgas selle liideste aluseks olevad ideed ja põhimõtted. Vastavalt sellisele autoriõiguse põhimõttele ja kuivõrd loogika, algoritmide ja programmeerimiskeele puhul on tegemist ideede ja põhimõtetega, ei ole need ideed ja põhimõtted käesoleva direktiivi alusel kaitstud. Liikmesriikide õigusaktide ja kohtupraktika kohaselt ja vastavalt rahvusvahelistele autoriõigusalastele konventsioonidele tuleb selliste ideede ja põhimõtete väljendumist kaitsta autoriõigusega.

               (12)

               Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab mõiste „laenutamine” arvutiprogrammi või selle koopia kasutada andmist piiratud ajaks ja kasu saamise eesmärgil. Nimetatud termin ei hõlma avalikku laenutamist, mis jääb väljapoole käesoleva direktiivi reguleerimisala.

               (13)

               Autori ainuõigusel takistada tema töö loata reprodutseerimist peaksid olema arvutiprogrammide puhul piiratud erandid, mis võimaldaksid kõnealuse programmi õiguslikult omandanud isikul teostada selle kasutamiseks tehniliselt vajalikku reprodutseerimist. See tähendab, et õiguspäraselt omandatud programmi koopia kasutamiseks vajalikku laadimist ja käivitamist ning programmi vigade parandamist ei või lepinguga keelata. Konkreetsete lepingusätete puudumise korral, kaasa arvatud juhul, kui müüdud on programmi koopia, võib kõnealuse koopia õiguspäraselt omandanud isik teostada muid koopia või programmi kasutamiseks vajalikke toiminguid vastavalt programmi kavandatud otstarbele.

               (14)

               Kui isikul on õigus kasutada arvutiprogrammi, ei tohiks teda takistada teostamast toiminguid, mis on vajalikud selleks, et jälgida, uurida või katsetada programmi toimimist, tingimusel et sellised toimingud ei piira programmi autoriõigust.

               (15)

               Arvutiprogrammi koodi kuju loata reprodutseerimise, tõlkimise, kohandamise või muutmise puhul on tegemist autori ainuõiguste rikkumisega. Sellest hoolimata võib tekkida olukord, mille puhul on koodi reprodutseerimine ja selle vormi tõlkimine vältimatu, et saada teavet, mis on vajalik sõltumatult loodud programmi ja teiste programmide koostalitlusvõime saavutamiseks. Seepärast tuleb võtta arvesse, et reprodutseerimine ja tõlkimine programmi koopia kasutamise õigust omava isiku poolt või tema nimel on õiguspärane ja kooskõlas õiglase tavaga ainult neil piiritletud juhtudel ja seega ei ole selleks vaja õiguste omaniku luba. Sellise erandi eesmärk on võimaldada ühendada kõik arvutisüsteemi komponendid, sealhulgas need, mille on valmistanud eri tootjad, et nad saaksid koos funktsioneerida. Sellist erandit autori ainuõigustest ei või kasutada viisil, mis kahjustaks õiguste omaniku õigustatud huve või oleks vastuolus programmi tavapärase kasutamisega.

               (16)

               Autoriõiguse alusel arvutiprogrammidele antav kaitse ei piira vajaduse korral muude kaitse liikide kohaldamist. Kõik lepingutingimused, mis on vastuolus käesoleva direktiivi dekompileerimist käsitlevate sätetega või võttes arvesse käesoleva direktiivi sätetes tagavarakoopia tegemise või programmi funktsioneerimise jälgimise, uurimise ja katsetamise kohta sätestatud eranditega, peaksid siiski olema õigustühised.

               (17)

               Käesoleva direktiivi sätted ei piira konkurentsieeskirjade kohaldamist asutamislepingu artiklite 81 ja 82 alusel, kui valitsevat positsiooni omav tarnija keeldub andmast informatsiooni, mis on vajalik käesolevas direktiivis määratletud koostalitlusvõime jaoks.

               (18)

               Käesoleva direktiivi sätted ei tohiks piirata juba jõustatud ühenduse õigusaktides sätestatud erinõuete kohaldamist liideste avaldamise suhtes telekommunikatsioonisektoris ega infotehnoloogiat ja telekommunikatsiooni valdkonna standardimist käsitlevate nõukogu otsuste kohaldamist.

               (19)

               Käesolev direktiiv ei mõjuta Berni konventsiooni kohaselt siseriiklikes õigusaktides sätestatud erandeid küsimustes, mida käesolev direktiiv ei reguleeri.

               (20)

               Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise tähtpäevadega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Kaitse eesmärk
   1.   Vastavalt käesoleva direktiivi sätetele kaitsevad liikmesriigid arvutiprogramme autoriõigusega kui kirjandusteoseid Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni tähenduses. Käesoleva direktiivi kohaldamisel hõlmab termin „arvutiprogrammid” nende väljatöötamisele eelnevaid materjale.
   2.   Käesoleva direktiivi kohast kaitset kohaldatakse arvutiprogrammi kõigi avaldumisvormide suhtes. Arvutiprogrammi kõigi elementide, sealhulgas selle liideste aluseks olevad ideed ja põhimõtted ei ole kaitstud autoriõigusega käesoleva direktiivi alusel.
   3.   Arvutiprogramm on kaitstud, kui see on algupärane selles mõttes, et tegemist on autori enda intellektuaalse loominguga. Kaitse kohaldamise otsuse tegemisel ei kohaldata muid kriteeriume.
   4.   Käesoleva direktiivi sätteid kohaldatakse ka enne 1. jaanuari 1993 loodud programmide suhtes, ilma et see piiraks enne nimetatud kuupäeva sooritatud toiminguid või omandatud õigusi.
   Artikkel 2
   Arvutiprogrammide autorsus
   1.   Arvutiprogrammi autor on programmi loonud füüsiline isik või füüsiliste isikute rühm või, kui liikmesriigi õigusaktid seda lubavad, selliste õigusaktidega õiguste omanikuks määratud juriidiline isik.
   Kui liikmesriigi õigusaktid tunnistavad kollektiivseid teoseid, käsitatakse teose autorina isikut, keda peetakse liikmesriigi õigusaktide kohaselt selle teose loojaks.
   2.   Kui arvutiprogrammi on loonud füüsiliste isikute rühm ühiselt, kuuluvad ainuõigused asjaomaste isikute ühisomandisse.
   3.   Kui arvutiprogrammi on loonud töötaja oma tööülesannete täitmise käigus või tööandja juhtnööre järgides, on tööandjal ainuõigus kasutada kõiki selliselt loodud programmiga seotud majanduslikke õigusi, kui lepingus ei ole sätestatud teisiti.
   Artikkel 3
   Isikud, kellel on õigus kaitsele
   Kaitse tagatakse kõigile füüsilistele ja juriidilistele isikutele, kellel on selleks õigus kirjandusteoste suhtes kohaldatavate siseriiklike autoriõigusalaste õigusaktide alusel.
   Artikkel 4
   Piiratud toimingud
   1.   Arvestades artiklite 5 ja 6 sätteid, hõlmavad õiguste omaniku ainuõigused artikli 2 tähenduses õigust teostada või keelata järgmisi toiminguid:

               a)

               arvutiprogrammi osaline või täielik ajutine või alaline reprodutseerimine mis tahes vahendite abil ja mis tahes vormis. Kui selline reprodutseerimine on vajalik arvutiprogrammi laadimiseks, kuvamiseks, käivitamiseks, edastamiseks või salvestamiseks, on nendeks toiminguteks vaja õiguste omaniku luba;

               b)

               arvutiprogrammide tõlkimine, kohandamine, korrastamine või muul moel muutmine ja nende toimingute tulemuste reprodutseerimine, ilma et see piiraks programmi muutva isiku õigusi;

               c)

               algupärase arvutiprogrammi või selle koopiate igasugune avalik levitamine, sealhulgas laenutamine.

         2.   Programmi koopia esmamüük ühenduses õiguse valdaja poolt või tema nõusolekul ammendab kõnealuse koopia levitamisõiguse ühenduses, välja arvatud õiguse kontrollida programmi või selle koopia edasist laenutamist.
   Artikkel 5
   Erandid piiratud toimingutest
   1.   Konkreetsete lepingutingimuste puudumisel ei ole artikli 4 lõike 1 punktides a ja b osutatud toiminguteks vaja õiguste omaniku luba, kui sellised toimingud on vajalikud selleks, et arvutiprogrammi õiguspäraselt omandanud isik saaks seda vastavalt selle otstarbele kasutada, kaasa arvatud selle vigade parandamiseks.
   2.   Arvutiprogrammi kasutamise õigust omavat isikut ei tohi lepinguga takistada tagavarakoopiat tegemast, kui see on vajalik kõnealuse programmi kasutamiseks.
   3.   Isikul, kellel on õigus kasutada arvutiprogrammi koopiat, on õigus ilma õiguste omaniku loata jälgida, uurida ja katsetada programmi funktsioneerimist, et teha kindlaks programmi elementide aluseks olevad ideed ja põhimõtted, kui ta teeb seda selliste programmi laadimise, kuvamise, käivitamise, edastamise või salvestamise toimingute käigus, mille teostamise õigus tal on.
   Artikkel 6
   Dekompileerimine
   1.   Õiguste omaniku luba ei nõuta, kui koodi reprodutseerimine ja selle vormi tõlkimine artikli 4 lõike 1 punktide a ja b tähenduses on vältimatu, et saada teavet, mis on vajalik sõltumatult loodud programmi ja teiste programmide koostalitlusvõime saavutamiseks eeldusel, et täidetud on järgmised tingimused:

               a)

               neid toiminguid teostab litsentsisaaja või mõni muu isik, kellel on õigus kasutada programmi koopiat, või seda teeb nende nimel vastavat luba omav isik;

               b)

               koostalitlusvõime saavutamiseks vajalik teave ei olnud punktis a nimetatud isikutele varem vabalt kättesaadav ja

               c)

               selliste toimingute puhul piirdutakse selliste algupärase programmi osadega, mis on koostalitlusvõime saavutamiseks vajalikud.

         2.   Lõike 1 sätete kohaldamisel saadud teavet ei või nimetatud sätete kohaselt:

               a)

               kasutada muul otstarbel kui sõltumatult loodud arvutiprogrammi koostalitlusvõime saavutamiseks;

               b)

               anda teistele, kui see ei ole vajalik sõltumatult loodud arvutiprogrammi koostalitlusvõime saavutamiseks, ega

               c)

               kasutada oma väljundilt märkimisväärselt sarnase arvutiprogrammi väljatöötamiseks, tootmiseks või turustamiseks ega muudeks autoriõigusi rikkuvateks toiminguteks.

         3.   Vastavalt Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni sätetele ei või käesoleva artikli sätteid tõlgendada viisil, mis võimaldaks seda kohaldada nii, et see kahjustaks põhjendamatult õiguste omaniku õigustatud huve või oleks vastuolus arvutiprogrammi tavapärase kasutamisega.
   Artikkel 7
   Kaitse erisätted
   1.   Ilma et see piiraks artiklite 4, 5 ja 6 sätete kohaldamist, näevad liikmesriigid oma siseriiklike õigusaktide kohaselt ette vajalikud abinõud, mida võtta isikute suhtes, kes on sooritanud järgmisi toiminguid:

               a)

               sellise arvutiprogrammi koopia ringlusse laskmine, mille kohta on teada või on alust uskuda, et tegemist on piraatkoopiaga;

               b)

               sellise arvutiprogrammi koopia valdamine kaubanduslikel eesmärkidel, mille kohta on teada või on alust uskuda, et tegemist on piraatkoopiaga;

               c)

               selliste vahendite ringlusse laskmine või valdamine kaubanduslikel eesmärkidel, mille ainus kavandatud otstarve on soodustada arvutiprogrammi kaitsmiseks kasutatud tehniliste vahendite loata kõrvaldamist või nendest kõrvalehoidmist.

         2.   Kõik arvutiprogrammi piraatkoopiad konfiskeeritakse kooskõlas asjaomase liikmesriigi õigusaktidega.
   3.   Liikmesriigid võivad ette näha ka kõigi lõike 1 punktis c osutatud vahendite konfiskeerimise.
   Artikkel 8
   Muude sätete edasine kohaldamine
   Käesoleva direktiivi sätted ei piira muude õigusaktide sätete, näiteks patendiõigust, kaubamärke, kõlvatut konkurentsi, ametisaladusi, pooljuhttoodete kaitset ja lepinguõigust käsitlevate sätete kohaldamist.
   Kõik lepingutingimused, mis on vastuolus artikliga 6 või artikli 5 lõigetes 2 ja 3 sätestatud eranditega, on õigustühised.
   Artikkel 9
   Teavitamine
   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 10
   Kehtetuks tunnistamine
   Direktiiv 91/250/EMÜ, mida on muudetud I lisa A osas nimetatud direktiiviga, tunnistatakse kehtetuks; see ei piira liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas esitatud direktiivide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtpäevadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse vastavalt II lisas esitatud vastavustabelile.
   Artikkel 11
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 12
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 23. aprill 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. NEČAS

      (1)  ELT C 204, 9.8.2008, lk 24.

      (2)  Euroopa Parlamendi 17. juuni 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 23. märtsi 2009. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 122, 17.5.1991, lk 42.

      (4)  Vt I lisa A osa.

      I LISA
      A   OSA

         Kehtetuks tunnistatud direktiiv koos muudatustega

         (osutatud artiklis 10)

                  Nõukogu direktiiv 91/250/EMÜ
                  (EÜT L 122, 17.5.1991, lk 42)

                  Nõukogu direktiiv 93/98/EMÜ
                  (EÜT L 290, 24.11.1993, lk 9)

                  Ainult artikli 11 lõige 1

            B   OSA

         Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtpäevad

         (osutatud artiklis 10)

                  Direktiiv

                  Ülevõtmise tähtpäev

                  91/250/EMÜ

                  31. detsember 1992

                  93/98/EMÜ

                  30. juuni 1995

      II LISA

         Vastavustabel

                  Direktiiv 91/250/EMÜ

                  Käesolev direktiiv

                  Artikli 1 lõiked 1, 2 ja 3

                  Artikli 1 lõiked 1, 2 ja 3

                  Artikli 2 lõike 1 esimene lause

                  Artikli 2 lõike 1 esimene lõik

                  Artikli 2 lõike 1 teine lause

                  Artikli 2 lõike 1 teine lõik

                  Artikli 2 lõiked 2 ja 3

                  Artikli 2 lõiked 2 ja 3

                  Artikkel 3

                  Artikkel 3

                  Artikli 4 sissejuhatus

                  Artikli 4 lõike 1 sissejuhatus

                  Artikli 4 punkt a

                  Artikli 4 lõike 1 punkt a

                  Artikli 4 punkt b

                  Artikli 4 lõike 1 punkt b

                  Artikli 4 punkti c esimene lause

                  Artikli 4 lõike 1 punkt c

                  Artikli 4 punkti c teine lause

                  Artikli 4 lõige 2

                  Artiklid 5, 6 ja 7

                  Artiklid 5, 6 ja 7

                  Artikli 9 lõike 1 esimene lause

                  Artikli 8 esimene lõik

                  Artikli 9 lõike 1 teine lause

                  Artikli 8 teine lõik

                  Artikli 9 lõige 2

                  Artikli 1 lõige 4

                  Artikli 10 lõige 1

                  –

                  Artikli 10 lõige 2

                  Artikkel 9

                  –

                  Artikkel 10

                  –

                  Artikkel 11

                  Artikkel 11

                  Artikkel 12

                  –

                  I lisa

                  –

                  II lisa


title: Komisjoni direktiiv 1999/76/EÜ, 23. juuli 1999, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetod naatriumlasalotsiidi määramiseks söötadesEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0076

Euroopa Liidu Teataja L 207 , 06/08/1999 Lk 0013 - 0017

		Komisjoni direktiiv 1999/76/EÜ,23. juuli 1999,millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetod naatriumlasalotsiidi määramiseks söötades(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 20. juuli 1970. aasta direktiivi 70/373/EMÜ söötade ametlikuks kontrollimiseks ettenähtud ühenduse proovivõtu- ja analüüsimeetodite kehtestamise kohta, [1] (viimati muudetud Austria, Soome ja Rootsi ühinemisaktiga), eriti selle artiklit 2,ning arvestades, et:(1) direktiivis 70/373/EMÜ on ette nähtud, et söötade ametlikku kontrollimist selle kindlakstegemiseks, kas nad vastavad söötade kvaliteeti ja koostist reguleerivate õigus- ja haldusnormide nõuetele, tuleb teha ühenduse proovivõtu- ja analüüsimeetodite abil;(2) nõukogu 23. novembri 1970. aasta söödalisandeid käsitlev direktiiv 70/524/EMÜ, [2] viimati muudetud komisjoni 26. aprilli 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 866/1999, [3] näeb ette, et eelsegudele ja söötadele lisatud naatriumlasalotsiidi sisaldus peab olema näidatud märgistusel;(3) nende ainete kontrollimiseks tuleb kehtestada ühenduse analüüsimeetodid;(4) käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise söödakomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid sätestavad, et söötade ja eelsegude lasalotsiidisisalduse ametlikuks kontrollimiseks korraldatavad analüüsid tehakse käesoleva direktiivi lisas ettenähtud meetodit kasutades.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi sätete järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. jaanuaril 2000. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Liikmesriigid kohaldavad neid meetmeid alates 1. veebruarist 2000.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 23. juuli 1999Komisjoni nimelkomisjoni liigeFranz Fischler[1] EÜT L 170, 3.8.1970, lk 2.[2] EÜT L 270, 14.12.1970, lk 1.[3] EÜT L 108, 27.4.1999, lk 20.--------------------------------------------------LISANAATRIUMLASALOTSIIDI MÄÄRAMINEPolüeetermonokarboksüülhappe naatriumsool, saadud Streptomyces lasaliensis’est1. Eesmärk ja rakendusalaKäesolev meetod on naatriumlasalotsiidi määramiseks söötades ja eelsegudes. Avastamiskünnis on 5 mg/kg, määramispiir 30 mg/kg.2. PõhimõteNaatriumlasalotsiid ekstraheeritakse proovist hapestatud metanooliga ja määratakse pöördfaasilise kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) abil, kasutades spektrofluoromeetrilist detektorit.3. Reaktiivid3.1. Kaaliumdivesinikfosfaat (KH2PO4)3.2. Ortofosforhape, w = 85 %3.3. Ortofosforhappelahus, σ = 20 %23,5 ml ortofosforhapet (3.2) lahjendatakse veega 100 milliliitrini.3.4. 6-metüül-2-heptüülamiin ehk 1,5-dimetüülheksüülamiin, w = 99 %3.5. Metanool, HPLC-puhas3.6. Soolhape, ρ20 = 1,19 g/ml3.7. Fosfaatpuhverlahus, c = 0,01 mol/l1,36 g KH2PO4 (3.1) lahustatakse 500 ml vees (3.11), lisatakse 3,5 ml ortofosforhapet (3.2) ja 10,0 ml 6-metüül-2-heptüülamiini (3.4). Justeeritakse ortofosforhappelahusega (3.3) nii, et pH oleks 4,0, ja lahjendatakse veega (3.11) 1000 milliliitrini.3.8. Hapestatud metanoolPannakse 5,0 ml soolhapet (3.6) 1000 ml mõõtekolbi, täidetakse kolb metanooliga (3.5) kuni märgini ja segatakse. See lahus tuleb valmistada vahetult enne kasutamist.3.9. HPLC liikuv faas, fosfaatpuhverlahus + metanoolilahus: 5 + 95 (ruumala järgi)5 ml fosfaatpuhverlahust (3.7) segatakse 95 ml metanooliga (3.5).3.10. Tagatud puhtusega naatriumlasalotsiidi standardaine C34H53O8Na (polüeetermonokarboksüülhappe naatriumsool, saadud Streptomyces lasaliensis’est), E7633.10.1. Naatriumlasalotsiidi põhistandardlahus, 500 μg/mlVõetakse 50 mg naatriumlasalotsiidi (3.10) kaalutis täpsusega 0,1 mg ja asetatakse see 100 ml mõõtekolbi, lahustatakse hapestatud metanoolis (3.8), täidetakse kolb sama lahustiga kuni märgini ja segatakse. See lahus tuleb valmistada vahetult enne kasutamist.3.10.2. Naatriumlasalotsiidi vahestandardlahus, 50 μg/mlPipetitakse 10,0 ml põhistandardlahust (3.10.1) 100 ml mõõtekolbi, täidetakse kolb hapestatud metanooliga (3.8) kuni märgini ja segatakse. See lahus tuleb valmistada vahetult enne kasutamist.3.10.3. KaliibrimislahusPannakse 1,0, 2,0, 4,0, 5,0 ja 10,0 ml vahestandardlahust (3.10.2) 50 ml mõõtekolbidesse. Kolvid täidetakse hapestatud metanooliga (3.8) kuni märgini ja segatakse. Nende lahuste naatriumlasalotsiidi sisaldus on 1,0, 2,0, 4,0, 5,0 ja 10,0 μg/ml. Lahused tuleb valmistada vahetult enne kasutamist.3.11. Vesi, HPLC-puhas4. Seadmed4.1. Temperatuuri reguleerimise seadmetega ultrahelivann (või loksutiga veevann)4.2. Membraanfiltrid, 0,45 μm4.3. HPLC seade koos injektsioonisüsteemiga, mis võimaldab injekteerida 20 μl4.3.1. Vedelikkromatograafiakolonn 125 × 4 mm, pöördfaasiline C18-ekstraktsioonihülss, täidis: 5 μm või samaväärne4.3.2. Spektrofluorimeeter, mis võimaldab ergastuse- ja emissiooni lainepikkusi muuta5. Analüüsi käik5.1. Üldosa5.1.1. Võrdlussööt.Selleks, et teha saagisekatset (5.1.2), tuleb eelnevalt teha võrdlussööda analüüs veendumaks, et selles ei ole naatriumlasalotsiidi ega segavaid aineid. Võrdlussööt peaks olema prooviga samalaadne ja naatriumlasalotsiidi või segavaid aineid ei tohi selles olla avastataval määral.5.1.2. SaagisekatseSaagisekatses analüüsitakse võrdlussööta, millele on lisatud proovis oleva kogusega ligilähedane kogus naatriumlasalotsiidi. Et saada kontsentratsiooni 100 mg/kg, kantakse 10,0 ml põhistandardlahust (3.10.1) 250 ml koonilisse kolbi ja aurutatakse lahus ligikaudu 0,5 milliliitrini. Lisatakse 50 g võrdlussööta, segatakse põhjalikult ja jäetakse 10 minutiks seisma, segades enne ekstraheerima (5.2) asumist veel mitu korda.Juhul kui prooviga samalaadne võrdlussööt puudub (vt 5.1.1), võib saagisekatse teha standardlisandi meetodil. Sel juhul lisatakse analüüsitavale proovile ligikaudu sama suur naatriumlasalotsiidikogus, mis on proovis juba olemas. Seda proovi analüüsitakse koos kontsentreerimata prooviga ja saagis leitakse lahutamise teel.5.2. Ekstraheerimine5.2.1. SöödadVõetakse 5–10 g proovi kaalutis täpsusega 0,01 g ja pannakse 250 ml koonilisse korgiga kolbi. Lisatakse pipetiga 100,0 ml hapestatud metanooli (3.8). Korgitakse kinni ja raputatakse segi. Kolb pannakse 20 minutiks ligikaudu 40 °C ultrahelivanni (4.1), seejärel võetakse sealt välja ja jahutatakse toatemperatuurini. Lastakse umbes 1 tund seista, kuni heljuv aine on settinud, siis filtreeritakse alikvoot läbi 0,45 μm membraanfiltri (4.2) sobivasse anumasse. Seejärel alustatakse HPLC määramist (5.3).5.2.2. EelsegudVõetakse umbes 2 g jahvatamata eelsegu kaalutis täpsusega 0,001 g ja pannakse 250 ml mõõtekolbi. Lisatakse 100,0 ml hapestatud metanooli (3.8) ja raputatakse segi. Kolb koos sisuga pannakse 20 minutiks ligikaudu 40 °C ultrahelivanni (4.1), seejärel võetakse sealt välja ja jahutatakse toatemperatuurini. Lahjendatakse hapestatud metanooliga (3.8) kuni märgini ja segatakse hoolikalt. Lastakse tund aega seista, kuni heljuv aine on settinud, siis filtreeritakse alikvoot läbi 0,45 μm membraanfiltri (4.2). Vajalik kogus selginud filtraati lahjendatakse hapestatud metanooliga (3.8), et saada lõplik katselahus, mis sisaldab umbes 4 μg/ml naatriumlasalotsiidi. Seejärel alustatakse HPLC määramist (5.3).5.3. HPLC määramine5.3.1. ParameetridSoovitatakse juhinduda järgmistest tingimustest (muid tingimusi võib kasutada juhul, kui need tagavad samaväärsed tulemused:Vedelikkromatograafiakolonn (4.3.1): | 125 × 4 mm, pöördfaasiline C18-ekstraktsioonihülss, täidis: 5 μm või samaväärne |Liikuv faas (3.9): | fosfaatpuhverlahuse (3.7) ja metanooli (3.5) segu, 5 + 95 (ruumala järgi) |Voolukiirus: | 1,2 ml/min |Lainepikkused, mille juures määramised toimuvad:–ergastus: | 310 nm |–emissioon: | 419 nm |Injektsioonimaht: | 20 μl |Kromatograafiaseadme tasakaalustatust kontrollitakse, injekteerides korduvalt kaliibrimislahust (3.10.3) kontsentratsiooniga 4,0 μg/ml, kuni saavutatakse reprodutseeritavad piigikõrgused (või pindalad) ja retentsiooniajad.5.3.2. KaliibrimisgraafikIga kaliibrimislahust (3.10.3) injekteeritakse korduvalt ja määratakse igale kontsentratsioonile vastavad keskmised piigikõrgused (pindalad). Ehitatakse kaliibrimisgraafik, kandes ordinaatteljele keskmised piigi kõrgused (pindalad) ja abstsissteljele vastavad kontsentratsioonid (μg/ml).5.3.3. ProovilahusInjekteeritakse punktide 5.2.1 või 5.2.2 kohaselt saadud prooviekstrakte korduvalt samas mahus mis kaliibrimislahuse puhul ja määratakse naatriumlasalotsiidipiikide keskmine kõrgus (pindala).6. Tulemuste arvutamineProovilahuse (5.3.3) injekteerimisega saadud piikide keskmise kõrguse (pindala) alusel leitakse kaliibrimisgraafiku abil naatriumlasalotsiidi kontsentratsioon (μg/ml).6.1. SöödadNaatriumlasalotsiidi sisaldus w (mg/kg) proovis arvutatakse järgmise valemi alusel:w =β · V,kus:β = naatriumlasalotsiidi kontsentratsioon (μg/ml) proovilahuses (5.2.1)V1 = vastavalt punktile 5.2.1 prooviekstrakti maht milliliitrites (s.o 100)m = analüüsiks võetud proovi kaalutis (g)6.2. EelsegudNaatriumlasalotsiidi sisaldus w (mg/kg) proovis arvutatakse järgmise valemi alusel:w =β · V· f,kus:β = naatriumlasalotsiidi kontsentratsioon (μg/ml) proovilahuses (5.2.2)V2 = vastavalt punktile 5.2.2 prooviekstrakti maht milliliitrites (s.o 250)f = punkti 5.2.2 kohane lahjendusfaktor7. Tulemuste kontrollimine7.1. SamasusSpektrofluoromeetrilised meetodid on vähem tundlikud kõrvaliste lisandite suhtes kui UV-meetodid. Analüüsitava proovi samasust saab kinnitada täiendava kromatograafiakatse abil.7.1.1. Täiendav kromatograafiakatseProoviekstraktile (5.2.1 või 5.2.2) lisatakse vajalik kogus kaliibrimislahust (3.10.3). Lisatud naatriumlasalotsiidikogus peaks olema ligikaudu sama suur nagu prooviekstraktist leitud naatriumlasalotsiidi kogus. Lisatud koguse ja ekstrakti lahjenduse arvessevõtmise tulemusena peab tõusma üksnes naatriumlasalotsiidipiigi kõrgus. Piigi laius selle poolel kõrgusel ei tohi erineda rohkem kui ± 10 % kontsentreerimata prooviekstrakti naatriumlasalotsiidipiigi laiusest.7.2. KorratavusSama prooviga tehtud kahe paralleelse määramise tulemuste erinevus ei tohi ületada- 15 % suurimast tulemusest naatriumlasalotsiidi sisalduse vahemikus 30–100 mg/kg,- 15 mg/kg naatriumlasalotsiidi sisalduse vahemikus 100–200 mg/kg,- 7,5 % suurimast tulemusest, kui naatriumlasalotsiidi sisaldus on suurem kui 200 mg/kg.7.3. SaagisSuurendatud kontsentratsiooniga söödaproovi (võrdlusproovi) puhul peab saagis olema vähemalt 80 %. Suurendatud kontsentratsiooniga eelseguproovi (võrdlusproovi) puhul peab saagis olema vähemalt 90 %.8. Ühisuuringu tulemusedKorraldati ühisuuring, [1] mille käigus analüüsiti 12 laboratooriumis kahte eelsegu (proovid 1 ja 2) ja viit sööta (proovid 3–7). Iga proovi analüüsiti kaks korda. Tulemused on esitatud järgmises tabelis:L = laboratooriumide arvN = üksikmääramiste arvsr = korratavust iseloomustav standardhälvesR = reprodutseeritavust iseloomustav standardhälveCVr = korratavust iseloomustav variatsioonikoefitsient, %CVR = reprodutseeritavust iseloomustav variatsioonikoefitsient, %| Proov 1 Eelsegu kanade jaoks | Proov 2 Eelsegu kalkunite jaoks | Proov 3 Graanulid kalkunite jaoks | Proov 4 Purustatud graanulid kanade jaoks | Proov 5 Kalkunite sööt | Proov 6 Linnusööt A | Proov 7 Linnusööt B |L | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 |N | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 |Keskmine (mg/kg) | 5050 | 16200 | 76,5 | 78,4 | 92,9 | 48,3 | 32,6 |sr (mg/kg) | 107 | 408 | 1,71 | 2,23 | 2,27 | 1,93 | 1,75 |CVr (%) | 2,12 | 2,52 | 2,24 | 2,84 | 2,44 | 4,00 | 5,37 |sR (mg/kg) | 286 | 883 | 3,85 | 7,32 | 5,29 | 3,47 | 3,49 |CVR (%) | 5,66 | 5,45 | 5,03 | 9,34 | 5,69 | 7,18 | 10,70 |Nominaalsisaldus (mg/kg) | 5000 | 16000 | 80 | 105 | | 120 | 50 | 35 |[1] Analyst, 1995, 120, 2175-2180.--------------------------------------------------