title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2000/46/EÜ, 18. september 2000, elektronrahaasutuste asutamise ja tegevuse kohta ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle peetava järelevalve kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32000L0046

Euroopa Liidu Teataja L 275 , 27/10/2000 Lk 0039 - 0043

		Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2000/46/EÜ,18. september 2000,elektronrahaasutuste asutamise ja tegevuse kohta ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle peetava järelevalve kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõike 2 esimest ja kolmandat lauset,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, [3]vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetlusele [4]ning arvestades järgmist:(1) Direktiivi 2000/12/EÜ [5] artikli 1 lõike 1 esimese lõigu punktis b määratletud krediidiasutuste tegevusala on piiratud.(2) On vaja arvesse võtta nende asutuste eriomadusi ning ette näha asjakohased meetmed elektronrahaasutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle peetavat järelevalvet käsitlevate liikmesriikide õigusnormide kooskõlastamiseks ja ühtlustamiseks.(3) Käesoleva direktiivi kohaldamisel võib elektronraha pidada müntide ja pangatähtede elektrooniliseks asendajaks, mida hoitakse elektronseadmel, näiteks kiipkaardil või arvutimälus ning mis on üldjuhul ette nähtud piiratud ulatusega elektrooniliste maksete tegemiseks.(4) Valitud lähenemisviis peaks aitama saavutada sellise ühtlustatuse astme, mis on vajalik ja piisav selleks, et tagada elektronrahaasutuste tegevuslubade andmise ja usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve vastastikune tunnustamine, mistõttu on võimalik anda välja üksainus, ühenduse kõigis osades tunnustatud ja elektronraha omanike usalduse tagamiseks mõeldud tegevusluba ning rakendada asukohaliikmesriigipoolse usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve põhimõtet.(5) Kiiresti areneva elektroonilise kaubanduse laiemas kontekstis tuleks ette näha reguleeriv raamistik, mis võimaldab realiseerida elektronraha võimalikku potentsiaali ja vältida eelkõige tehnoloogiliste uuenduste takistamist. Seepärast luuakse käesoleva direktiiviga tehnoloogia seisukohalt neutraalset laadi õiguslik raamistik, mis ühtlustab elektronrahaasutuste usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet määral, mis on vajalik nende aruka ja usaldusväärse toimimise ning eelkõige nende rahandusliku sõltumatuse tagamiseks.(6) Vastavalt direktiivi 2000/12/EÜ I lisa punktile 5 on krediidiasutustel juba õigus välja anda ja hallata maksevahendeid, sealhulgas elektronraha, ning tegelda sellega kogu ühenduses kooskõlas vastastikuse tunnustamisega ja usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve süsteemiga, mida nende suhtes kohaldatakse Euroopa pangandusdirektiivide alusel.(7) On põhjendatud ja soovitatav kehtestada elektronrahaasutuste usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve erikord, mis küll põhineb teiste krediidiasutuste suhtes kohaldataval usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve korral ja eelkõige direktiivil 2000/12/EÜ (välja arvatud selle V jaotise 2. ja 3. peatükk), kuid on sellest siiski erinev, kuna direktiivi 2000/12/EÜ artikli 3 kohaselt ei saa elektronraha väljaandmist iseenesest, võttes arvesse selle eriomadusi müntide ja pangatähtede elektroonilise asendajana, pidada hoiuste kaasamiseks, kui vastuvõetud vahendid vahetatakse kohe elektronraha vastu.(8) Avalikkuselt vahendite vastuvõtmist elektronraha vastu, mis kajastub väljaandva asutuse arvel kreeditsaldona, käsitatakse hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite vastuvõtmisena direktiivi 2000/12/EÜ tähenduses.(9) Elektronraha omanike usalduse tagamiseks peab elektronraha olema tagastatav. Tagastatavus iseenesest ei tähenda, et elektronraha vastu saadud vahendeid käsitatakse hoiustena või muude tagasimakstavate vahenditena direktiivi 2000/12/EÜ tähenduses.(10) Tagastamisel tuleb alati lähtuda nimiväärtusest.(11) Elektronraha väljaandmisega seotud spetsiifiliste riskide arvestamiseks peab usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve kord olema konkreetsemalt eesmärgistatud ning ka lihtsam kui krediidiasutuste suhtes kohaldatav usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve kord, mis tähendab eelkõige väiksemaid algkapitalinõudeid ja seda, et ei kohaldata direktiivi 93/6/EMÜ [6] ja direktiivi 2000/12/EÜ V jaotise 2. peatüki II ja III jagu.(12) On siiski vaja säilitada elektronrahaasutuste ja teiste elektronraha väljaandvate krediidiasutuste võrdne mänguruum ning tagada elektronraha omanike huvides suurema hulga asutuste aus konkurents. See saavutatakse, kuna elektronrahaasutuste suhtes kohaldatava usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve korra eespool nimetatud lihtsamaid nõudeid tasakaalustavad teiste krediidiasutuste suhtes kohaldatavatest sätetest rangemad sätted, mis käsitlevad eelkõige elektronrahaasutuste puhul lubatava äritegevuse piiranguid ning nende investeeringute piiranguid tagamaks, et nende kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste katteks oleks alati piisavalt likviidset madala riskiga vara.(13) Kuni krediidiasutuste tegevusega seotud usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve ühtlustamiseni peaks elektronrahaasutustel olema arukas ja usaldusväärne juhtimis- ja kontrollikord. Pidades silmas võimalust, et elektronraha väljaandmisega seotud tegevust ja teisi lisaülesandeid teostavad ettevõtjad, kelle suhtes ei kohaldata usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet, peaks elektronrahaasutuste sisemine struktuur võimaldama reageerida võimalikele rahalistele ja mitterahalistele riskidele.(14) Elektronraha väljaandmine võib mõjutada finantssüsteemi stabiilsust ja maksesüsteemide tõrgeteta toimimist. Elektronraha süsteemide terviklikkuse hindamisel tuleb teha tihedat koostööd.(15) On asjakohane anda pädevatele asutustele võimalus loobuda teatavatest või kõikidest käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetest selliste elektronrahaasutuste puhul, mis tegutsevad ainult asjaomase liikmesriigi territooriumil.(16) Käesoleva direktiivi vastuvõtmine on kõige asjakohasem viis soovitud eesmärkide saavutamiseks. Käesolev direktiiv piirdub eesmärkide saavutamiseks minimaalsega ega lähe kaugemale hädavajalikust.(17) Tuleb ette näha, et käesolev direktiiv vaadatakse läbi, pidades silmas turu arenguga seotud kogemusi ja elektronraha omanike kaitset.(18) Panganduse nõuandekomiteega on seoses käesoleva direktiivi vastuvõtmisega konsulteeritud,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Reguleerimisala, mõisted ja tegevuse suhtes kehtestatud piirangud1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse elektronrahaasutuste suhtes.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata direktiivi 2000/12/EÜ artikli 2 lõikes 3 osutatud asutuste suhtes.3. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) elektronrahaasutus — elektronraha vormis maksevahendeid välja andev ettevõtja või muu juriidiline isik, välja arvatud direktiivi 2000/12/EÜ artikli 1 lõike 1 esimese lõigu punktis a määratletud krediidiasutus;b) elektronraha — väljaandja vastu esitatud nõude vormis rahaline väärtus:i) mida hoitakse elektronseadmel;ii) mis antakse välja sellise vahendite summa vastu, mille väärtus ei ole väiksem kui välja antud rahaline väärtus;iii) mida tunnustavad maksevahendina lisaks väljaandjale ka teised ettevõtjad.4. Liikmesriigid keelavad elektronraha väljaandmisega tegelda isikutel ja ettevõtjatel, kes ei ole direktiivi 2000/12/EÜ artikli 1 lõike 1 esimeses lõigus määratletud krediidiasutused.5. Elektronrahaasutuste muu äritegevus lisaks elektronraha väljaandmisele piirdub järgmisega:a) tihedalt seotud rahaliste ja mitterahaliste teenuste osutamine, näiteks elektronraha haldamine selle väljaandmisega seotud tegevuse ja lisaülesannete kaudu ning muude maksevahendite väljaandmine ja haldamine, välja arvatud mis tahes vormis krediidi andmine jab) andmete säilitamine elektronseadmel teiste ettevõtjate või avalik-õiguslike asutuste nimel.Elektronrahaasutustel ei tohi olla osalust teistes ettevõtjates, välja arvatud juhul, kui nende ettevõtjate tegevus või lisaülesanded on seotud asjaomase asutuse poolt välja antava või jaotatava elektronrahaga.Artikkel 2Pangandusdirektiivide kohaldamine1. Kui ei ole otseselt teisiti sätestatud, kohaldatakse elektronrahaasutuste suhtes ainult selliseid krediidiasutustele osutavaid viiteid, mis on esitatud direktiivis 91/308/EMÜ [7] ja direktiivis 2000/12/EÜ, välja arvatud selle V jaotise 2. peatükk.2. Direktiivi 2000/12/EÜ artiklit 5, artiklit 11, artiklit 13, artiklit 19, artikli 20 lõiget 7 ning artikleid 51 ja 59 ei kohaldata. Direktiivis 2000/12/EÜ sätestatud vastastikuse tunnustamise korda ei kohaldata elektronrahaasutuste muu äritegevuse suhtes peale elektronraha väljaandmise.3. Vahendite vastuvõtmist artikli 1 lõike 3 punkti b alapunkti ii tähenduses ei käsitata direktiivi 2000/12/EÜ artiklis 3 nimetatud hoiusena või muude tagasimakstavate vahenditena, kui vastuvõetud vahendid vahetatakse kohe elektronraha vastu.Artikkel 3Tagastatavus1. Elektronraha omanik võib selle kehtivusajal paluda väljaandjal see vastavalt nimiväärtusele müntide ja pangatähtedena tagastada või pangaarvele üle kanda ainult selliste kulude eest, mis on nende tehingute puhul hädavajalikud.2. Tagastamise tingimused peavad olema selgelt sõnastatud väljaandja ja rahaomaniku vahelises lepingus.3. Lepingus võib ette näha tagastamise alammäära. Alammäär ei tohi ületada 10 eurot.Artikkel 4Nõuded algkapitali ja omavahendite püsivusele1. Elektronrahaasutuste algkapital, nagu on määratletud direktiivi 2000/12/EÜ artikli 34 lõike 2 esimeses ja teises lõigus, peab olema vähemalt 1 miljon eurot. Olenemata lõigetest 2 ja 3 ei tohi nende direktiivis 2000/12/EÜ määratletud omavahendid langeda sellest tasemest allapoole.2. Elektronrahaasutuste omavahendid peavad alati olema vähemalt 2 % nende kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste tegelikust summast või kõnealuste kohustuste eelneva kuue kuu kogusumma keskmisest väärtusest olenevalt sellest, kumb summa on suurem.3. Kui elektronrahaasutuste tegevusaeg, mis hõlmab äritegevuse alguskuupäeva, on lühem kui kuus kuud, peavad nende omavahendid olema vähemalt 2 % nende kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste tegelikust summast või kõnealuste kohustuste kuue kuu plaanitud üldsummast olenevalt sellest, kumb summa on suurem. Asutuste kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste kuue kuu plaanitud üldsumma esitatakse asutuste äriplaanis, milles on tehtud pädevate asutuste poolt nõutavad kohandused.Artikkel 5Investeerimispiirangud1. Elektronrahaasutused investeerivad nende kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste summaga vähemalt võrdse summa ainult järgmistesse varadesse:a) piisavalt likviidsed varakirjed, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2000/12/EÜ artikli 43 lõike 1 punkti a alapunktide 1, 2, 3 ja 4 ning artikli 44 lõike 1 kohaselt krediidiriski 0 % kaalu;b) nõudehoiused direktiivis 2000/12/EÜ määratletud A-tsooni krediidiasutustes; jac) võladokumendid:i) mis on piisavalt likviidsed;ii) mis ei ole hõlmatud lõike 1 punktiga a;iii) mida pädevad asutused peavad direktiivi 93/6/EMÜ artikli 2 lõikes 12 nimetatud kvalifitseerivateks artikliteks; jaiv) mille on välja andnud muud ettevõtjad peale asjaomases elektronrahaasutuses direktiivi 2000/12/EÜ artiklis 1 määratletud olulist osalust omavate ettevõtjate või mis peavad kajastuma nende ettevõtjate konsolideeritud aastaaruandes.2. Lõike 1 punktides b ja c osutatud investeeringud võivad olla asjaomase elektronrahaasutuse omavahenditest maksimaalselt 20 korda suuremad ning nende suhtes kohaldatakse vähemalt niisama rangeid piiranguid kui krediidiasutuste suhtes vastavalt direktiivi 2000/12/EÜ V jaotise 2. peatüki III jaole.3. Elektronrahaasutused võivad elektronraha väljaandmisest ja lõikes 1 osutatud investeeringutest tulenevate tururiskide katmiseks kasutada intressimäära ja välisvaluutaga seotud piisavalt likviidseid bilansiväliseid vahendeid börsil kaubeldavate (st mitte börsiväliste) tuletisinstrumentide vormis, kui nende suhtes kohaldatakse igapäevaseid tagatisnõudeid, või valuutalepinguid esialgse tähtajaga kuni 14 kalendripäeva. Esimeses lauses nimetatud tuletisinstrumentide kasutamine on lubatud ainult tururiskide täielikuks kõrvaldamiseks ning vastavalt sellele, mil määral selle eesmärgi saavutamine on võimalik.4. Liikmesriigid kehtestavad asjakohased piirangud tururiskidele, mis võivad elektronrahaasutustel tekkida seoses lõikes 1 osutatud investeeringutega.5. Lõike 1 kohaldamisel hinnatakse varasid vastavalt nende maksumusele või turuväärtusele olenevalt sellest, kumb summa on väiksem.6. Kui lõikes 1 osutatud varade väärtus langeb allapoole kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste väärtust, peavad pädevad asutused tagama, et kõnealune elektronrahaasutus võtab kohe asjakohased meetmed selle olukorra parandamiseks. Sellega seoses võivad pädevad asutused ajutiselt lubada, et asutuse kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahalised kohustused on kaetud muu varaga peale lõikes 1 osutatud vara kuni 5 % ulatuses kõnealustest kohustustest või asutuse omavahendite kogusummast olenevalt sellest, kumb summa on väiksem.Artikkel 6Erinõuete kontrollimine pädevate asutuste pooltPädevad asutused tagavad, et artiklite 4 ja 5 järgimist põhjendavad arvutused teevad vähemalt kaks korda aastas kas elektronrahaasutused, kes edastavad tulemused ja kõik nõutavad andmed pädevatele asutustele, või elektronrahaasutuste esitatud andmete põhjal pädevad asutused.Artikkel 7Arukas ja usaldusväärne toimimineElektronrahaasutustel peab olema arukas ja usaldusväärne juhtimis-, haldus- ja raamatupidamiskord ning piisavad sisekontrolli mehhanismid. Need peaksid võimaldama reageerida asutuse võimalikele rahalistele ja mitterahalistele riskidele, sealhulgas tehnilistele ja menetluslikele riskidele ning riskidele, mis tulenevad asutuse koostööst mõne teise ettevõtjaga, kelle tegevus või lisaülesanded on seotud tema äritegevusega.Artikkel 8Erandid1. Liikmesriigid võivad lubada oma pädevatel asutustel loobuda elektronrahaasutuste suhtes käesoleva direktiivi teatavate või kõikide sätete ja direktiivi 2000/12/EÜ sätete kohaldamisest, kui:a) asutuse käesoleva direktiivi artikli 1 lõike 3 punktis a osutatud äritegevusest tulenevate, kasutuses oleva elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste kogumaht ei ületa tavaliselt 5 miljonit eurot ja mingil juhul 6 miljonit eurot võib) asutuse poolt välja antavat elektronraha tunnustavad maksevahendina ainult asutuse tütarettevõtjad, kelle tegevus või lisaülesanded on seotud asutuse poolt välja antava või jaotatava elektronrahaga, asutuse emaettevõtja või emaettevõtja tütarettevõtjad võic) asutuse poolt välja antavat elektronraha tunnustab maksevahendina ainult piiratud arv ettevõtjaid, kellele on iseloomulikud järgmised tunnused:i) ettevõtjate asukoht on samades tööruumides või muul piiratud alal võiii) ettevõtjatel on väljaandva asutusega tihedad finants- või ärisuhted, näiteks ühine turustus- või jaotuskava.Erandi aluseks olevates kokkulepetes tuleb ette näha, et elektroonsel säilitamisseadmel, mis on maksete tegemiseks rahaomanike käsutuses, tohib säilitada maksimaalselt 150 eurot.2. Elektronrahaasutus, kellele on tehtud erand vastavalt lõikele 1, ei saa kasutada direktiivis 2000/12/EÜ sätestatud vastastikuse tunnustamise korda.3. Liikmesriigid nõuavad, et kõik elektronrahaasutused, kellel on lubatud loobuda käesoleva direktiivi ja direktiivi 2000/12/EÜ kohaldamisest, esitaksid regulaarselt aruandeid oma tegevuse kohta, sealhulgas andmed elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste kogumahu kohta.Artikkel 9Seniste õiguste kaitseKäesolevas direktiivis nimetatud elektronrahaasutusi, mis on alustanud tegevust sätete kohaselt, mis kehtisid selles liikmesriigis, kus asub nende peakontor, enne käesoleva direktiivi rakendamiseks vastu võetud sätete jõustumist või artikli 10 lõikes 1 osutatud kuupäeva, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem, käsitatakse tegevusluba omavate asutustena. Liikmesriigid kohustavad selliseid elektronrahaasutusi esitama pädevatele asutustele kogu asjakohase teabe, et viimased saaksid kuue kuu jooksul alates käesoleva direktiivi rakendamiseks vastuvõetud sätete jõustumisest otsustada, kas asutused täidavad käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid, milliseid meetmeid tuleb võtta nõuete täitmise tagamiseks ning kas oleks asjakohane nende tegevusluba kehtetuks tunnistada. Kui nõuete täitmist ei tagata kuue kuu jooksul alates artikli 10 lõikes 1 osutatud kuupäevast, ei saa elektronrahaasutus pärast kõnealust kuupäeva vastastikust tunnustamist kasutada.Artikkel 10Rakendamine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 27. aprillil 2002. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.Artikkel 11LäbivaatamineHiljemalt 27. aprillil 2005 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva direktiivi kohaldamise aruande, milles käsitletakse eelkõige:- meetmeid elektronraha omanike kaitseks, sealhulgas võimalikku vajadust võtta kasutusele tagatisskeem,- kapitalinõudeid,- erandeid ning- võimalikku vajadust keelata intressi maksmine elektronraha vastu saadud vahenditelt,ning millele on vajaduse korral lisatud ettepanek selle läbivaatamiseks.Artikkel 12JõustumineDirektiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 18. september 2000Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaH. Védrine[1] EÜT C 317, 15.10.1998, lk 7.[2] EÜT C 101, 12.4.1999, lk 64.[3] EÜT C 189, 6.7.1999, lk 7.[4] Euroopa Parlamendi 15. aprilli 1999. aasta arvamus (EÜT C 219, 30.7.1999, lk 415), kinnitatud 27. oktoobril 1999, nõukogu 29. novembri 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 26, 28.1.2000, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 11. aprilli 2000. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 16. juuni 2000. aasta otsus.[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiv 2000/12/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (EÜT L 126, 26.5.2000, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2000/28/EÜ (vt EÜT L 275, 27.10.2000, lk 37).[6] Nõukogu 15. märtsi 1993. aasta direktiiv 93/6/EMÜ investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta (EÜT L 141, 11.6.1993, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 98/33/EÜ (EÜT L 204, 21.7.1998, lk 29).[7] Nõukogu 10. juuni 1991. aasta direktiiv 91/308/EMÜ rahandussüsteemi rahapesu eesmärgil kasutamise vältimise kohta (EÜT L 166, 28.6.1991, lk 77).--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 94/57/EÜ, 22. november 1994, laevade kontrolli ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ja veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31994L0057

Euroopa Liidu Teataja L 319 , 12/12/1994 Lk 0020 - 0027 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 7 Köide 5 Lk 0178  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 7 Köide 5 Lk 0178

		Nõukogu direktiiv 94/57/EÜ,22. november 1994,laevade kontrolli ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ja veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 84 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189c sätestatud korras [3]ning arvestades, et:oma 8. juuni 1993. aasta resolutsioonis ühise mereohutuspoliitika kohta [4] seadis nõukogu eesmärgiks kõikide nõuetele mittevastavate laevade kõrvaldamise ühenduse vetest ja tõstis esikohale ühenduse meetmed, millega tagatakse rahvusvaheliste eeskirjade tõhus ja ühtne rakendamine klassifikatsiooniühinguid käsitlevate ühiste standardite koostamise kaudu;mereohutust ja merereostuse vältimist saab suuresti parandada rahvusvaheliste konventsioonide, eeskirjade ja resolutsioonide range kohaldamise teel, edendades samas teenuste osutamise vabadust;lipu- ja sadamariikide ülesanne on kindlaks teha, kas laevad vastavad mereohutust ja merereostuse vältimist käsitlevatele ühtsetele rahvusvahelistele standarditele;liikmesriikide ülesanne on väljastada ohutust ja reostuse vältimist käsitlevaid rahvusvahelisi tunnistusi, mis on ette nähtud selliste konventsioonidega nagu SOLAS 1974, laadungimärk 1966 ja MARPOL 1973/78, ning rakendada nende konventsioonide sätteid;selliste konventsioonide kohaselt võivad kõik liikmesriigid erinevas ulatuses volitada tehnilisi organisatsioone tõendama sellist vastavust ja anda neile üle asjakohaste ohutustunnistuste väljastamise;suur hulk maailma klassifikatsiooniühingutest ei taga siseriiklike asutuste nimel tegutsedes eeskirjade piisavat rakendamist ega usaldusväärsust, sest neil puuduvad vajalikud vahendid ja kogemused, mis võimaldaksid neil oma ülesandeid täita suure asjatundlikkusega;üksi tegutsedes ei suuda liikmesriigid vajalikul määral kehtestada klassifikatsiooniühingutele asjakohaseid standardeid, mistõttu on seda parem teha ühenduse tasandil;sobiv vahend selleks on nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse vähimad nõuded organisatsioonide tunnustamiseks, jättes tunnustamise korra, täideviimisvahendid ja direktiivi rakendamise liikmesriikide otsustada;standardid EN 45004 ja EN 29001 üheskoos Rahvusvahelise Klassifikatsiooniühingute Assotsiatsiooni (IACS) standarditega on organisatsioonide heatasemelise tegevuse piisavaks tagatiseks;kaubalaevade raadioohustuse tunnistuste väljastamise võib usaldada eraõiguslikele isikutele, kellel on piisavad teadmised ja pädevad töötajad;organisatsioonid, kes soovivad, et neid tunnustataks käesoleva direktiivi raames, peavad liikmesriikidele esitama täielikud andmed ja tõendid oma vastavuse kohta vähimatele nõuetele ning liikmesriigid peavad teatama komisjonile ja teistele liikmesriikidele organisatsioonidest, keda nad on tunnustanud;komisjon võib kolmeks aastaks tunnustada organisatsioone, mis ei vasta lisas esitatud nõuetele, millega kehtestatakse klassifitseeritud laevade miinimumarv ja -tonnaaž ning põhikohaga ülevaatajate miinimumarv, kuid mis vastavad kõikidele muudele nõuetele; selliste organisatsioonide tunnustamist tuleks kolme aasta möödudes jätkata, kui nad vastavad ka edaspidi samadele nõuetele; kolmeaastane tunnustus peaks kehtima üksnes taotlevates liikmesriikides ja üksnes kõnealusel ajavahemikul;siseturu rajamisega kaasneb teenuste vaba ringlus, mistõttu ei saa organisatsioone, mis vastavad nende asjatundlikkust ja usaldusväärsust tagavatele ühistele nõuetele, takistada oma teenuseid pakkumast kogu ühenduses, tingimusel et liikmesriik on otsustanud selliste seadusjärgsete ülesannete täitmise delegeerida; sellest hoolimata võib selline liikmesriik erapooletutel ja läbipaistvatel alustel piirata volitatavate organisatsioonide arvu kooskõlas oma vajadustega, tingimusel et komisjon valvab sellise tegevuse järele komiteemenetluse abil;laevade kontrolli ja ülevaatuse teenuste osutamise vabaduse põhimõtet võib rakendada järk-järgult, ületama seejuures ettenähtud tähtaegu;siseriiklikud ametid peavad laevade ülevaatusel ja asjakohaste tunnistuste väljastamisel rohkem osalema, et tagada täielik vastavus rahvusvahelistele ohutuseeskirjadele, isegi kui liikmesriigid on seadusjärgsete ülesannete täitmise usaldanud valitsusvälistele organisatsioonidele; seetõttu on asjakohane seada siseriiklike asutuste ja organisatsioonide vahel sisse tihe koostöö, mis võib eeldada, et organisatsioonil on kohalik esindus selle liikmesriigi territooriumil, kelle nimel ta ülesandeid täidab;tuleks asutada regulatiivkomitee, mis abistaks komisjoni olemasolevate mereohutus- ja keskkonnastandardite tõhusa rakendamise tagamisel, võttes samas arvesse siseriiklikke ratifitseerimismenetlusi;komisjon peaks tegutsema artiklis 13 sätestatud korras, et võtta asjakohaselt arvesse rahvusvahelistel kohtumistel tehtud edusamme ja ajakohastada miinimumnõudeid;teabe põhjal, mida liikmesriigid annavad nende nimel tegutsevate organisatsioonide tegevuse kohta artikli 11 kohaselt, otsustab komisjon artiklis 13 sätestatud korras, kas ta palub liikmesriikidel lõpetada selliste tunnustatud organisatsioonide tunnustamine, mis ei vasta enam ühistele miinimumnõuetele;sellest hoolimata peab liikmesriikidele jääma võimalus peatada organisatsioonile antud volitused, kui turvalisus või keskkond on suures ohus; komisjon peab eespool nimetatud korras kiiresti otsustama, kas selline siseriiklik meede on vaja tühistada;iga liikmesriik peaks korrapäraselt hindama tema nimel tegutsevate organisatsioonide tegevust ja esitama komisjonile ja kõikidele teistele liikmesriikidele täpsed andmed sellise tegevuse kohta;liikmesriigid kui sadamavaldajad on kohustatud parandama ohutust ja reostuse vältimist ühenduse vetes, vaadates eelkõige üle laevad, millele on tunnistused väljastanud ühistele nõuetele mittevastavad organisatsioonid, tagades seejuures, et kolmanda riigi lipu all sõitvaid laevu ei koheldaks soodsamalt;komitee peaks otsused tegema komisjonile antud rakendamisvolituste kasutamise menetluse kehtestamist käsitleva nõukogu 13. juuli 1987. aasta otsuse 87/373/EMÜ [5] artiklis 2 sätestatud III a menetluse kohaselt;klassifikatsiooniühingud peavad ajakohastama ja rakendama oma tehnilisi standardeid, et ühtlustada ohutuseeskirju ja tagada rahvusvaheliste eeskirjade ühtne rakendamine ühenduses;praegu puuduvad sellised ühtsed rahvusvahelised standardid, millele kõik laevad peavad kere, masinate ja elektri- ja juhtimisseadmete suhtes vastama nii ehitusjärgus kui ka kogu kasutusaja jooksul; sellised standardid võib kehtestada tunnustatud klassifikatsiooniühingute eeskirjade või samaväärsete standardite põhjal, mille otsustavad siseriiklikud asutused tehnilisi standardeid ja eeskirju käsitleva teabe andmise korra kehtestamist käsitlevas nõukogu 28. märtsi 1983. aasta direktiivis 83/189/EMÜ [6] sätestatud korras,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiiviga kehtestatakse eeskirjad, mida liikmesriigid ning laevu kontrollivad, ülevaatavad ja nende vastavust tõendavad organisatsioonid peavad järgima, et täita mereohutust ja merereostuse vältimist käsitlevaid rahvusvahelisi konventsioone, edendades samas teenuste osutamise vabadust. See hõlmab ka rahvusvaheliste konventsioonide reguleerimisalas olevate laevade keret, masinaid ja elektri- ja juhtimisseadmeid käsitlevate ohutusnõuete koostamist ja rakendamist.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) laev — rahvusvaheliste konventsioonidega hõlmatud laev;b) liikmesriigi lipu all sõitev laev  laev, mis on liikmesriigis õigusaktide kohaselt registrisse kantud ja sõidab tema lipu all, kaasa arvatud EUROSesse kantud laevad, kui nõukogu selle registri heaks kiidab. Sellele määratlusele mittevastavad laevad samastatakse kolmanda riigi lipu alla sõitvate laevadega;c) kontrollimised ja ülevaatused  rahvusvaheliste konventsioonide kohaselt kohustuslikud kontrollimised ja ülevaatused;d) rahvusvahelised konventsioonid  1974. aasta rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel, 1966. aasta rahvusvaheline laadungimärgi konventsioon ja 1973/78. aasta rahvusvaheline konventsioon laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta ning nende protokollid ja muudatused ning käesoleva direktiivi vastuvõtmispäeval kehtivad asjakohased eeskirjad, mis on kohustuslikud kõikides liikmesriikides;e) organisatsioon  klassifikatsiooniühing või muu eraõiguslik isik, kes hindab ohutust mõne ametiasutuse nimel;f) tunnustatud organisatsioon  artikli 4 kohaselt tunnustatud organisatsioon;g) volitamine  toiming, millega liikmesriik delegeerib tunnustatud organisatsioonile volitused või pädevuse;h) tunnistus  rahvusvaheliste konventsioonide kohaselt liikmesriigi poolt või tema nimel väljastatud tunnistus;i) klassifikatsioonitunnistus  klassifikatsiooniühingu väljastatud ametlik paber, mis tõendab, et tema eeskirjade kohaselt on laev ehituslikult ja mehaaniliselt sobiv teatavaks otstarbeks või kasutuseks;j) kaubalaeva raadioohutuse tunnisus  tunnistus, mis on kehtestatud 1974/78. aasta SOLASe muudetud raadioeeskirjadega, mis IMO on vastu võtnud, ja mis hõlmab 1. veebruaril 1999 lõppeval üleminekuajal ka kaubalaeva raadiotelegraafi ohutuse tunnistust ja kaubalaeva raadiotelefoni ohutuse tunnistust;k) asukoht  organisatsiooni registrijärgne asukoht, juhatuse asukoht või põhitegevuskoht.Artikkel 31. Endale rahvusvaheliste konventsioonide alusel ülesandeid ja kohustusi võttes tagavad liikmesriigid, et nende pädevad ametid suudavad kindlustada kõnealuste konventsioonide sätete õige rakendamise, eelkõige laevade kontrollimise ja ülevaatamise ja tunnistuste ja vabastamise tunnistuste väljastamise osas.2. Kui lõike 1 kohaldamisel otsustab liikmesriik oma lipu all sõitvate laevade puhul:i) volitada organisatsioone tegema tunnistustega seotud kontrollimisi ja ülevaatusi täielikult või osaliselt, sealhulgas artikli 14 täitmise hindamiseks vajalikke kontrollimisi ja ülevaatusi, ja vajaduse korral väljastama või uuendama asjakohaseid tunnistusi võiii) usaldada punktis i osutatud kontrollimiste ja ülevaatuste tegemine täielikult või osaliselt organisatsioonidele,annab ta need ülesanded üksnes tunnustatud organisatsioonidele.Igal juhul on vabastamise tunnistuste esmakordseks väljastamiseks vaja pädeva ameti luba.Kaubalaeva raadioohutuse tunnistuse puhul võib need ülesanded anda siiski pädeva ameti tunnustatud eraõiguslikule asutusele, kellel on piisavad teadmised ja pädevad töötajad, et hinnata raadioside ohutust pädeva ameti nimel.3. Käesolev artikkel ei käsitle laevavarustuse üksikute osade vastavustõendamist.Artikkel 41. Liikmesriigid võivad tunnustada üksnes selliseid organisatsioone, mis täidavad lisas sätestatud nõudeid. Organisatsioonid esitavad nendele liikmesriikidele, kellelt nad tunnustust taotlevad, täielikud andmed ja tõendid nende nõuete täitmise kohta. Liikmesriigid teatavad organisatsioonidele nende tunnustamisest sobival viisil.2. Iga liikmesriik teatab komisjonile ja teistele liikmesriikidele organisatsioonidest, keda ta on tunnustanud.3. Liikmesriigid võivad esitada komisjonile taotluse tunnustada kolmeks aastaks organisatsioone, mis vastavad lisa kõikidele nõuetele peale nende, mis on sätestatud lisa osa "Üldnõuded" punktides 2 ja 3.Selline tunnustus antakse artiklis 13 sätestatud korras. Selline tunnustus peaks kehtima üksnes liikmesriikides, kes on sellist tunnustust taotlenud.4. Artikliga 7 asutatud komitee jälgib valvsalt kõiki tunnustatud organisatsioone, pidades silmas ka lõikes 3 osutatud organisatsioonide tunnustamise ajalise pikendamise otsustamist. Sellise tunnustuse ajalise pikendamise otsustamisel ei võeta arvesse lisa osa "Üldnõuded" punktide 2 ja 3 nõudeid. Lõikes 3 sätestatud tunnustuse kehtivuse piirangut enam ei kohaldata.5. Komisjon koostab loendi lõigete 1, 3 ja 4 kohaselt liikmesriikide teatatud organisatsioonidest ja ajakohastab seda. Loend avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 51. Artikli 3 lõike 2 punkti i kohaldamisel ei keeldu liikmesriigid põhimõtteliselt volitamast mõnda ühenduses asuvat tunnustatud organisatsiooni selliseid ülesandeid täitma, kui artiklitest 6 ja 11 ei tulene teisiti. Nad võivad siiski piirata volitatavate organisatsioonide arvu kooskõlas oma vajadustega, tingimusel et neil on selleks läbipaistvad ja erapooletud põhjused. Liikmesriigi palvel võtab komisjon artiklis 13 sätestatud korras sobivaid meetmeid.2. Erandina võib komisjon liikmesriigid ajutiselt vabastada lõike 1 sätete rakendamisest 31. detsembrini 1997.3. Enne, kui liikmesriik nõustub, et kolmandas riigis asuv organisatsioon võib täita artiklis 3 nimetatud ülesandeid täielikult või osaliselt, võib ta nõuda, et kõnealune kolmas riik tunnustaks vastastikkuse põhjal ühenduses asuvaid tunnustatud organisatsioone.Artikkel 61. Liikmesriigid, kes otsustavad toimida artikli 3 lõike 2 kohaselt, seavad oma pädeva ameti ja nende nimel tegutsevate organisatsioonide vahel sisse koostöösuhted.2. Koostöösuhteid korraldatakse ametliku, ebavõrdset kohtlemist välistava kirjaliku lepingu või samaväärse õigusliku kokkuleppe abil, milles täpsustatakse organisatsioonide võetud eriülesanded ja mis sisaldab vähemalt:- ameti nimel tegutsevate organisatsioonide volitamissuuniseid käsitleva IMO resolutsiooni A.739 (18) II lisa sätteid kujul, nagu need on käesoleva direktiivi vastuvõtmispäeval,- sätteid, mis käsitlevad ameti või tema määratud erapooletu välisorgani tehtavaid selliste ülesannete täitmise korrapäraseid hindamisi, mida organisatsioonid täidavad ameti nimel,- võimalust laevu pisteliselt ja põhjalikult kontrollida,- sätteid olulise teabe edastamiseks nende klassifitseeritud laevade, laevade klassi muutumise või klassist väljaarvamise kohta.3. Kirjalikus lepingus või samaväärses õiguslikus kokkuleppes võib sätestada, et tunnustatud organisatsioonil peab olema kohalik esindus selle liikmesriigi territooriumil, kelle nimel ta täidab artiklis 3 nimetatud ülesandeid. Sellise nõude täitmiseks piisab kohalikust esindusest, mis on liikmesriigi õiguse kohaselt juriidiline isik ja allub tema siseriiklikele kohtutele.4. Iga liikmesriik annab komisjonile täpset teavet käesoleva artikliga sisseseatud koostöösuhete kohta. Komisjon teatab sellest teistele liikmesriikidele.Artikkel 7Käesolevaga asutatakse komisjoni abistamiseks komitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja. Komisjon kutsub selle komitee kokku vähemalt kord aastas ja vajadust mööda siis, kui liikmesriik peatab mõne organisatsiooni volitused artikli 10 kohaselt.Komitee koostab ise oma töökorra.Artikkel 81. Käesolevat direktiivi võidakse muuta artiklis 13 sätestatud korras, et:- võtta artikli 2 punktis d osutatud rahvusvaheliste eeskirjade ja artikli 6 lõikes 2 nimetatud resolutsiooni edasised muudatused nende jõustumisel käesolevasse direktiivi üle,- ajakohastada lisas sisalduvaid nõudeid, võttes eelkõige arvesse IMO asjakohaseid otsuseid.2. Uute õigusaktide või artikli 2 punktis d nimetatud konventsioonide protokollide vastuvõtmise järel otsustab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal nende uute aktide või protokollide ratifitseerimise üksikasjaliku korra, võttes arvesse liikmesriikide parlamentide menetluskorda ja IMO asjakohaseid menetlusi, tagades samas nende ühtse ja üheaegse kohaldamise liikmesriikides.Artikkel 91. Igal liikmesriigil võidakse artiklis 13 sätestatud korras paluda lõpetada selliste artiklis 4 osutatud tunnustatud organisatsioonide tunnustamine, mis ei vasta enam lisas sätestatud kohaldatavatele nõuetele.2. Lõikes 1 osutatud küsimusi käsitleva otsuse ettevalmistamisel võtab komisjon arvesse artiklites 11 ja 12 kirjeldatud aruandeid ja teavet. Seejuures pöörab komisjon erilist tähelepanu andmetele, mis käsitlevad organisatsioonide tegevust ohutuse ja saastamise vältimise vallas. Lõikes 1 osutatud küsimusi käsitlevate otsuste eelnõud esitab komisjon ka komiteele kas omal algatusel või liikmesriigi taotlusel.Artikkel 10Olenemata lisas täpsustatud nõuetest võib liikmesriik tunnustatud organisatsiooni volitused peatada, kui ta leiab, et organisatsiooni ei saa enam volitada tema nimel täitma artiklis 3 sätestatud ülesandeid.Sel juhul kohaldatakse järgmist korda:a) liikmesriik teatab oma otsusest viivitamata komisjonile ja teistele liikmesriikidele, põhjendades oma otsust;b) komisjon uurib, kas peatamine on õigustatud suure ohu tõttu meresõiduohutusele või keskkonnale;c) artiklis 13 sätestatud korras teatab komisjon liikmesriigile, kas tema otsus volitused peatada on õigustatud suure ohu tõttu meresõiduohutusele võikeskkonnale, ja kui otsus ei ole õigustatud, palub liikmesriigil peatamine tühistada.Artikkel 111. Iga liikmesriik peab veenduma, et tema nimel artikli 3 lõike 2 kohaselt tegutsevad tunnustatud organisatsioonid täidavad kõnealuses artiklis osutatud ülesandeid tõhusalt ja liikmesriigi pädevat ametit rahuldaval viisil ja et sellised organisatsioonid täidavad lisas piiritletud nõudeid. Selleks võib ta lasta oma pädeval ametil teostada tunnustatud organisatsioonide vahetut järelevalvet või mõnes teises liikmesriigis asuvate organisatsioonide puhul lasta selle teise liikmesriigi ametil teostada järelevalvet nende organisatsioonide üle.2. Iga liikmesriik täidab seda ülesannet kord kahe aasta tagant ja esitab teistele liikmesriikidele ja komisjonile aruande sellise järelevalve tulemuste kohta hiljemalt selle aasta 31. märtsiks, mis järgneb aastale, mil hinnati nõuetele vastavust.3. Kui liikmesriik valib selle ülesande täitmiseks mõne teise liikmesriigi korraldatava järelevalve, esitab ta oma aruande hiljemalt selle aasta 30. juuniks, mis järgneb aastale, mil hinnati nõuetele vastavust.4. Liikmesriigid edastavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele kogu teabe, mida on vaja organisatsioonide tegevuse hindamiseks.Artikkel 121. Sadamariikidena oma kontrolliõigusi kasutades ja kontrollikohustusi täites:a) tagavad liikmesriigid, et kolmanda riigi lipu all sõitvaid laevu ei kohelda soodsamalt kui laevu, millel on õigus sõita liikmesriigi lipu all. Selleks võetakse kontrollitavate laevade valimisel üheks põhitingimuseks asjaolu, et laeva tunnistused ja klassifikatsioonitunnistuse on teadaolevalt väljastanud lisa nõuetele mittevastav organisatsioon, välja arvatud artikli 4 lõigete 3 ja 4 kohaselt tunnustatud organisatsioonid;b) võtavad liikmesriigid sobivaid meetmeid, kui laevad ei vasta rahvusvaheliselt kokkulepitud standarditele, ja teatavad komisjonile ja sadamariigi kontrolli käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi sekretariaadile, kui nad avastavad, et lipuriigi nimel tegutsev organisatsioon on väljastanud rahvusvaheliste konventsioonide asjakohastele nõuetele mittevastavale laevale kehtiva tunnistuse või et kehtiva klassifikatsioonitunnistusega laeval esineb puudusi kõnealuse tunnistusega hõlmatud valdkondades.2. Iga liikmesriik kannab lipuriikide nimel tegutsevate organisatsioonide tegevust käsitlevad andmed registrisse. Neid registreid ajakohastatakse kord aastas ja need edastatakse teistele liikmesriikidele ja komisjonile.Artikkel 13Artikli 4 lõikes 3 ja 4, artikli 5 lõikes 1, artiklites 8—10 ja artikli 14 lõikes 2 sätestatud küsimuste suhtes kohaldatakse järgmist korda:a) komisjoni esindaja esitab artiklis 7 nimetatud komiteele võetavate meetmete eelnõu;b) tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtudes küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta;c) kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu;d) kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon nõukogule viivitamata ettepaneku võetavate meetmete kohta. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega. Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 141. Iga liikmesriik tagab, et tema lipu all sõitvad laevad ehitatakse ja neid hooldatakse kooskõlas tunnustatud organisatsiooni nõuetega kere, masinate ja elektri- ja juhtimisseadmete kohta.2. Liikmesriik võib otsustada kasutada eeskirju, mis on tema arvates samaväärsed tunnustatud organisatsiooni omadega, üksnes tingimusel, et ta teatab nendest viivitamata komisjonile direktiivis 83/189/EMÜ sätestatud korras ja teistele liikmesriikidele ja et mõni teine liikmestriik ega komisjon ei ole nende vastu ning et neid ei ole artiklis 13 sätestatud korras tunnistatud mittesamaväärseks.Artikkel 151. Tunnustatud organisatsioonid peavad üksteisega korrapäraselt nõu, et säilitada samaväärsus oma tehniliste standardite ja nende rakendamise suhtes. Nad annavad komisjonile korrapäraselt aru standardite vallas tehtud olulistest edusammudest.2. Tunnustatud organisatsioonid näitavad üles valmidust teha koostööd sadamariigi kontrolliasutustega, kui tegemist on nende klassi kuuluva laevaga, eelkõige teatud puuduste või muude lahknevuste kõrvaldamise hõlbustamiseks.3. Tunnustatud organisatsioonid annavad ametitele kogu asjakohase teabe laevade klassi muutmise või klassist väljaarvamise kohta.4. Tunnustatud organisatsioonid ei väljasta tunnistusi ohutusega seotud põhjustel klassist välja arvatud või muudetud klassiga laevale enne, kui nad on lipuriigi pädeva ametiga nõu pidanud otsustamaks, kas on vaja täieliku kontrolli.Artikkel 161. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 1995.2. Kui liikmesriigid võtavad need sätted vastu, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile viivitamata kõikide käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti. Komisjon teatab sellest teistele liikmesriikidele.Artikkel 17Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 22. november 1994Nõukogu nimeleesistujaM. WISSMANN[1] EÜT C 167, 18.6.1993, lk 13.[2] EÜT C 34, 2.2.1994, lk 14.[3] Euroopa Parlamendi 9. märtsi 1994. aasta arvamus (EÜT C 91, 28.3.1994, lk 9), nõukogu 19. septembri 1994. aasta ühine seisukoht (EÜT C 301, 27.10.1994, lk 75) ja Euroopa Parlamendi 16. novembri 1994. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT C 271, 7.10.1993, lk 1.[5] EÜT L 197, 18.7.1987, lk 33.[6] EÜT L 109, 26.4.1983, lk 8. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/10/EÜ (EÜT L 100, 19.4.1994, lk 30).--------------------------------------------------LISAMIINIMUMNÕUDED ARTIKLIS 3 NIMETATUD ORGANISATSIOONIDE KOHTAA. ÜLDNÕUDED1. Tunnustatud organisatsioon peab suutma tõendada, et tal on kaubalaevade konstruktsiooni ja ehituse hindamisel suured kogemused.2. Organisatsioon peab olema liigitanud vähemalt 1000 ookeanilaeva (brutotonnaaž (GT) üle 100), mille brutotonnaaž (GT) on ühtekokku vähemalt 5 miljonit.3. Organisatsioonis peab töötama klassifitseeritud laevade arvuga võrreldes piisav arv tehnilisi töötajaid. Punkti 2 nõuete täitmiseks on vaja vähemalt 100 põhikohaga ülevaatajat.4. Organisatsioonil peavad olema üksikasjalikud eeskirjad kaubalaevade konstruktsiooni, ehitamise ja korrapärase ülevaatuse kohta, mis avaldatakse ja mida täiustatakse pidevalt uurimis- ja arendustöö abil.5. Organisatsioon peab oma laevaregistri avaldama igal aastal.6. Organisatsioon ei tohi olla laevaomanike, -ehitajate ega muude isikute mõju all, kes on laevade valmistamise, varustamise, remontimise või käitamisega majanduslikult seotud. Organisatsiooni tulud ei tohi olulisel määral sõltuda ühest tulundusettevõttest.B. ERINÕUDED1. Organisatsioonil on:a) ülesannete ja klassifitseeritud laevadega võrreldes piisav arv tehnilisi, juhtiv-, abi- ja teadustöötajaid, kes hoolitsevad ka oskuste arendamise ja eeskirjade täitmise eest;b) ülemaailmne võrk oma põhikohaga tehnilistest töötajatest või muude tunnustatud organisatsioonide põhikohaga tehnilistest töötajatest.2. Organisatsioonis kehtib eetikakoodeks.3. Organisatsiooni juhitakse ja hallatakse nii, et oleks tagatud ameti nõutava teabe salajasus.4. Organisatsioon on valmis andma ametile vajalikku teavet.5. Organisatsiooni juhtkond on määratlenud ja kirja pannud oma kvaliteedipõhimõtted, -eesmärgid ja -kohustused ning taganud nende põhimõtete mõistmise, rakendamise ja täitmise organisatsiooni kõikidel tasanditel.6. Organisatsioon on kujundanud ja rakendanud tõhusa sisese kvaliteedisüsteemi, mis põhineb rahvusvaheliselt tunnustatud kvaliteedistandardite asjakohastel osadel ja on kooskõlas standarditega EN 45004 (kontrollasutused) ja EN 29001, nagu neid on tõlgendatud IACSi nõuetes kvaliteedisüsteemi sertifitseerimiskavadele, ja järgib seda süsteemi, mis muu hulgas tagab:a) organisatsiooni eeskirjade kavakindla koostamise ja kohaldamise;b) organisatsioonide eeskirjade täitmise;c) organisatsioonile volitatud seadusjärgseid ülesandeid käsitlevate nõuete täitmise;d) nende töötajate vastutuse, pädevuse ja omavaheliste suhete määratlemise ja kirjapanemise, kelle töö mõjutab organisatsiooni teenuste kvaliteeti;e) kogu töö toimumise kontrollitud tingimustes;f) sellise järelevalvesüsteemi olemasolu, mille abil jälgitakse organisatsioonis vahetult töötavate ülevaatajate ja tehniliste ja haldustöötajate tegevust ja tööd;g) selle, et organisatsioonile delegeeritud põhilisi seadusjärgseid ülesandeid täidavad või nende täitmise järele valvavad üksnes tema põhikohaga ülevaatajad või muude organisatsioonide põhikohaga ülevaatajad;h) ülevaatajate erialase ettevalmistamise ja nende teadmiste pideva ajakohastamise süsteemi rakendamise;i) selliste andmete säilitamise, mis tõendavad nõutavate standardite täitmist osutatud teenustega hõlmatud valdkondades ja kvaliteedisüsteemi toimimise tulemuslikkust;j) kvaliteedialast tegevust kõikides tegevuskohtades käsitlevate siseauditite kavandamiseks ja kirjapanemiseks vajaliku tervikliku süsteemi olemasolu.7. Organisatsioon peab tõendama oma suutlikkust:a) koostada ja ajakohastada oma täielikke ja piisavaid eeskirju kere, masinate ja elektri- ja juhtimisseadmete kohta, mis vastab oma kvaliteedilt rahvusvaheliselt tunnustatud tehnilistele standarditele ning mille põhjal võib väljastada SOLASe konventsiooni kohaseid tunnistusi ja reisilaeva ohutuse tunnistusi (pidades silmas laeva ehituse ja oluliste seadmete nõuetekohasust) ning laadungimärgitunnistusi (pidades silmas laeva piisavat tugevust);b) teha kõiki kontrollimisi ja ülevaatusi, mida rahvusvahelised konventsioonid nõuavad tunnistuste väljastamiseks, sealhulgas hinnata erialase ettevalmistusega töötajate abil vastavustõendamisega hõlmatud meresõiduohutuse süsteemi kohaldamist ja haldamist nii maismaal kui ka laevade pardal.8. Organisatsiooni kvaliteedisüsteemi vastavust tõendab selline sõltumatu hindamisasutus, mida on tunnustanud selle asukohariigi amet.9. Organisatsioon peaks lubama oma eeskirjade koostamisel osaleda ametiasutuse esindajatel ja muudel asjaomastel isikutel.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2000/84/EÜ, 19. jaanuar 2001, suveaja korra kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32000L0084

Euroopa Liidu Teataja L 031 , 02/02/2001 Lk 0021 - 0022

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/84/EÜ,19. jaanuar 2001,suveaja korra kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuli 1997. aasta kaheksanda direktiiviga 97/44/EÜ, mis käsitleb suveaja korda, [4] kehtestati kõikides liikmesriikides ühine kuupäev ja aeg suveaja alguse ja lõpu jaoks aastatel 1998, 1999, 2000 ja 2001.(2) Kuna liikmesriigid kohaldavad suveaja korda, on siseturu toimimise huvides oluline kehtestada kogu ühenduses ühine kuupäev ja aeg suveaja alguse ja lõpu jaoks.(3) Kuna enamik liikmesriike peab suveaja jaoks sobivaimaks ajavahemikku märtsi lõpust oktoobri lõpuni, on kohane nimetatud ajavahemik kehtima jätta.(4) Teatavates sektorites, mitte üksnes transpordi ja side vallas, vaid ka teistes tööstussektorites on vajalik stabiilne, pikaajaline planeerimine. Sätted suveaja kohta tuleks seepärast kehtestada tähtajatult. Direktiivi 97/44/EÜ artikliga 4 nähakse selles osas ette, et Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad 1. jaanuariks 2001 vastu 2002. aastast alates kehtiva korra.(5) Selguse ja teabe õigsusega seotud põhjustel tuleks iga viie aasta järel avaldada suveaja perioodi rakendamise ajakava järgmiseks viieks aastaks.(6) Lisaks tuleks käesoleva direktiivi täitmist jälgida aruande abil, mille komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele nimetatud sätete mõju kohta asjassepuutuvates valdkondades. Aruanne peaks põhinema andmetel, mille liikmesriigid teevad komisjonile kättesaadavaks piisavalt aegsasti, et oleks võimalik aruanne ettenähtud ajal esitada.(7) Kuna liikmesriigid ei saa transpordi ja side soodustamiseks vajalikku suveaja perioodi ajakava täielikku ühtlustamist saavutada ning seda saaks paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Käesolev direktiiv kehtib üksnes selles ulatuses, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks.(8) Geograafilistel põhjustel ei peaks ühine suveaja kord kehtima liikmesriikide ülemereterritooriumite suhtes,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiivi tähenduses on "suveaja periood" aasta see periood, kus kellad keeratakse ülejäänud aastaga võrreldes 60 minuti võrra ette.Artikkel 2Alates 2002. aastast algab suveaja periood kõikides liikmesriikides märtsi viimasel pühapäeval kell 01.00 Greenwichi aja järgi.Artikkel 3Alates 2002. aastast lõpeb suveaja periood kõikides liikmesriikides oktoobri viimasel pühapäeval kell 01.00 Greenwichi aja järgi.Artikkel 4Komisjon avaldab esimest korda käesoleva direktiivi avaldamisel ning seejärel iga viie aasta möödumisel Euroopa Ühenduste Teatajas [5] teatise, mis sisaldab suveaja perioodi alguskuupäevade ajakava järgmiseks viieks aastaks.Artikkel 5Komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele hiljemalt 31. detsembriks 2007 aruande käesoleva direktiivi rakendamise mõjust asjassepuutuvates sektorites.Aruanne koostatakse andmete põhjal, mille iga liikmesriik teeb komisjonile kättesaadavaks hiljemalt 30. aprillil 2007.Vajaduse korral teeb komisjon pärast aruande järeldustega tutvumist asjakohased ettepanekud.Artikkel 6Käesolevat direktiivi ei kohaldata liikmesriikide ülemereterritooriumite suhtes.Artikkel 7Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2001. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 8Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teataja s avaldamise päeval.Artikkel 9Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 19. jaanuar 2001Euroopa Parlamendi nimeleesistujaN. FontaineNõukogu nimeleesistujaB. Ringholm[1] EÜT C 337, 28.11.2000, lk 136.[2] Arvamus on esitatud 29. novembril 2000 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] Euroopa Parlamendi 12. detsembri 2000. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 20. detsembri 2000. aasta otsus.[4] EÜT L 206, 1.8.1997, lk 62.[5] EÜT C 35, 2.2.2001.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2006/33/EÜ,  20. märts 2006 , millega muudetakse direktiivi 95/45/EÜ seoses päikeseloojangukollase FCF (E 110) ja titaandioksiidiga (E 171)   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               21.3.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 82/10

         KOMISJONI DIREKTIIV 2006/33/EÜ,
   20. märts 2006,
   millega muudetakse direktiivi 95/45/EÜ seoses päikeseloojangukollase FCF (E 110) ja titaandioksiidiga (E 171)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/107/EMÜ toiduainetes lubatud lisaaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artikli 3 lõike 3 punkti a,
   olles konsulteerinud Euroopa Toiduohutusametiga,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 26. juuli 1995. aasta direktiiviga 95/45/EÜ, millega nähakse ette toiduainetes kasutatavate värvainete puhtuse erikriteeriumid, (2) on sätestatud puhtuse kriteeriumid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. juuni 1994. aasta direktiivis 94/36/EÜ (toiduainetes kasutatavate värvainete kohta) (3) nimetatud värvainete kohta.

               (2)

               Vastavalt direktiivile 94/36/EÜ on päikeseloojangukollast FCF (E 110) lubatud kasutada värvainena teatavates toiduainetes. Teaduslikult on tõestatud, et teatud tingimustel võib päikeseloojangukollase tootmise käigus tekkida lisandina Sudan I (1-(fenüülaso)-2-naftalenool). Sudan I ei ole lubatud värvaine ning on toidus soovimatu aine. Selle esinemine päikeseloojangukollases tuleks seepärast piirata koguseni, mis on väiksem avastamiskünnisest 0,5 mg/kg. Seepärast tuleks päikeseloojangukollase FCF (E 110) puhtusekriteeriume vastavalt muuta.

               (3)

               Tuleks arvesse võtta FAO/WHO ühise lisaainete ekspertkomisjoni (JECFA) poolt Codex Alimentarius'es esitatud lisaainete spetsifikatsioone ja analüüsimeetodeid. JECFA on hakanud kõigis toidu lisaainete spetsifikatsioonides asendama raskemetallide (nt plii) teste asjaomaste üksikute metallide asjakohaste piirangutega. Seepärast tuleks päikeseloojangukollase FCF (E 110) piiranguid vastavalt muuta.

               (4)

               Vastavalt direktiivile 94/36/EÜ on titaandioksiidi (E 171) lubatud kasutada värvainena teatavates toiduainetes. Titaandioksiidi on võimalik toota nii, et tekivad anataasi või rutiili struktuuriga kristallid. Titaandioksiidi rutiilivormi lehekesed erinevad anataasivormist nii struktuurilt kui ka optilistelt omadustelt (pärlmutritaoline helk). Titaandioksiidi rutiilivormi on tehnoloogia tõttu vaja kasutada toiduainetes värvainena ning toidulisanditablettide kattekihis. Euroopa Toiduohutusamet kinnitas 7. detsembril 2004, et titaandioksiidi rutiilivormi kasutamine lehekestena või amorfsena ei tekita ohutusprobleeme. Seepärast tuleks titaandioksiidi (E 171) puhtusekriteeriume muuta, et kanda loetellu nii aine anataasi- kui ka rutiilivorm.

               (5)

               Seepärast tuleb direktiivi 95/45/EÜ vastavalt muuta.

               (6)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 95/45/EÜ lisa muudetakse kooskõlas käesoleva direktiivi lisaga.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 10. aprilliks 2007. Nad edastavad kõnealuste õigusnormide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste riigisiseste õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 20. märts 2006

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 40, 11.2.1989, lk 27. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 226, 22.9.1995, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/47/EÜ (ELT L 113, 20.4.2004, lk 24).

      (3)  EÜT L 237, 10.9.1994, lk 13. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003.

      LISA
      Direktiivi 95/45/EÜ lisa B-osa muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  Päikeseloojangukollast FCF (E 110) käsitlev tekst asendatakse järgmisega:

                              “E 110 PÄIKESELOOJANGUKOLLANE FCF

                                 Sünonüümid

                              CI kollane toiduvärv 3, oranžkollane S

                                 Mõiste

                              Päikeseloojangukollane FCF koosneb peamiselt dinaatrium-2-hüdroksü-1-(4-sulfonatofenüülaso)-naftaleen-6-sulfonaadist ja lisavärvainetest, peamisteks värvituteks koostisaineteks on naatriumkloriid ja/või naatriumsulfaat.
                              Päikeseloojangukollase FCF kirjeldus on antud naatriumsoola kohta. Lubatud on ka kaltsium- ja kaaliumsool.

                              Klass

                              Monoasoühendid

                              Värviindeksi nr

                              15985

                              EINECSi nr

                              220-491-7

                              Keemiline nimetus

                              Dinaatrium-2-hüdroksü-1-(4-sulfonatofenüülaso)-naftaleen-6-sulfonaat

                              Keemiline valem

                              C16H10N2Na2O7S2

                              Molekulmass

                              452,37

                              Analüüs

                              Sisaldab kokku vähemalt 85 % värvaineid (ümberarvutatuna naatriumsooladele)
                              E1 %
                                 1 cm 555 (vesilahuses pH 7 juures)

                                 Kirjeldus

                              Oranžikaspunase värvusega pulber või graanulid

                              Identifitseerimisandmed

                                          A.

                                          Spektromeetria

                              Neeldumismaksimum vees, pH 7, on umbes 485 nm juures

                                          B.

                                          Oranž vesilahus

                              Puhtus

                              Vees lahustumatud ained

                              Mitte üle 0,2 %

                              Lisavärvained

                              Mitte üle 5,0 %

                              1-(fenüülaso)-2-naftalenool (Sudan I)

                              Mitte üle 0,5 mg/kg

                              Muud orgaanilised ühendid peale värvainete:

                              4-aminobenseen-1-sulfoonhape
                              3-hüdroksünaftaleen-2,7-disulfoonhape
                              6-hüdroksünaftaleen-2-sulfoonhape
                              7-hüdroksünaftaleen-1,3-disulfoonhape
                              4,4'-diasoaminodi(benseen-sulfoonhape)
                              6,6'-oksüdi(naftaleen-2-sulfoonhape)

                              Kokku mitte üle 0,5 %

                              Sulfoneerimata primaarsed aromaatsed amiinid

                              Mitte üle 0,01 % (ümberarvutatuna aniliinile)

                              Eetriga ekstraheeritavad ained

                              Mitte üle 0,2 % neutraalses keskkonnas

                              Arseen

                              Mitte üle 3 mg/kg

                              Plii

                              Mitte üle 2 mg/kg

                              Elavhõbe

                              Mitte üle 1 mg/kg

                              Kaadmium

                              Mitte üle 1 mg/kg”

                  2)

                  Titaandioksiidi E 171 käsitlev tekst asendatakse järgmisega:

                              “E 171 TITAANDIOKSIID

                                 Sünonüümid

                              CI pigmentvalge 6

                                 Mõiste

                              Titaandioksiid koosneb peamiselt puhtast anataasi- ja/või rutiilivormis titaandioksiidist, mis võib olla kaetud vähese koguse alumiiniumoksiidi ja/või ränidioksiidiga, et parandada toote tehnoloogilisi omadusi.

                              Klass

                              Anorgaanilised ühendid

                              Värviindeksi nr

                              77891

                              EINECSi nr

                              236-675-5

                              Keemiline nimetus

                              Titaandioksiid

                              Keemiline valem

                              TiO2

                              Molekulmass

                              79,88

                              Analüüs

                              Sisaldus on vähemalt 99 % alumiiniumoksiidi- ja ränidioksiidivabast ainest

                                 Kirjeldus

                              Valge või nõrga värvusega pulber

                              Identifitseerimisandmed

                              Lahustuvus

                              Vees ja orgaanilistes lahustites lahustumatu. Lahustub aeglaselt vesinikfluoriidhappes ja kuumas kontsentreeritud väävelhappes.

                              Puhtus

                              Massikadu kuivatamisel

                              Mitte üle 0,5 % (105 oC, 3 tundi)

                              Kadu põletamisel

                              Mitte üle 1,0 % lenduvate lisandite vabast ainest (800 oC)

                              Alumiiniumoksiid ja/või ränidioksiid

                              Kokku mitte üle 2,0 %

                              0,5 N HCl-is lahustuvad ained

                              Mitte üle 0,5 % alumiiniumoksiidi- ja ränidioksiidivabast ainest ning alumiiniumoksiidi ja/või ränidioksiidi sisaldavate toodete puhul mitte üle 1,5 % müüdava toote massist.

                              Vees lahustuvad ained

                              Mitte üle 0,5 %

                              Kaadmium

                              Mitte üle 1 mg/kg

                              Antimon

                              Mitte üle 50 mg/kg täielikult lahustunud aine kohta

                              Arseen

                              Mitte üle 3 mg/kg täielikult lahustunud aine kohta

                              Plii

                              Mitte üle 10 mg/kg täielikult lahustunud aine kohta

                              Elavhõbe

                              Mitte üle 1 mg/kg täielikult lahustunud aine kohta

                              Tsink

                              Mitte üle 50 mg/kg täielikult lahustunud aine kohta.”.


title: Komisjoni direktiiv 2010/70/EL, 28. oktoober 2010 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeaine karbendasiimi I lisasse kuulumise kehtivuse lõppemise kuupäeva osas  EMPs kohaldatav tekst

text:
               29.10.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 283/27

         KOMISJONI DIREKTIIV 2010/70/EL,
   28. oktoober 2010,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeaine karbendasiimi I lisasse kuulumise kehtivuse lõppemise kuupäeva osas
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõike 1 teise lõigu teist taanet,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni direktiivi 2006/135/EÜ (2) alusel kanti karbendasiim toimeainena direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Toimeaine lisasse kuulumise kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2010.

               (2)

               Taotluse korral võib toimeaine lisasse kuulumist pikendada korraga kuni kümneks aastaks. 6. augustil 2007 sai komisjon teavitajalt taotluse nimetatud toimeaine lisasse kuulumise pikendamise kohta.

               (3)

               10. jaanuaril 2008 esitas teavitaja referentliikmesriigile Saksamaale lisaks oma taotlusele täiendavalt ka tehnilise toimiku. Saksamaa esitas oma ümberhindamise aruande eelnõu 27. juulil 2009. Euroopa Toiduohutusamet viis seejärel läbi vastastikuse eksperdihinnangu, mis lõpetati 30. aprillil 2010.

               (4)

               Kuna pikendamisprotseduuri ei ole võimalik enne karbendasiimi lisasse kuulumise tähtaja lõppu lõpetada ja kuna pikendamise taotlus esitati piisavalt aegsasti, tuleks direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 5 kohaselt anda ajapikendust nimetatud protseduuri lõpetamiseks.

               (5)

               Seega on asjakohane direktiivi 91/414/EMÜ vastavalt muuta.

               (6)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa reas nr 149 (karbendasiim (määratlemata stereokeemia) CASi nr 10605-21-7 CIPACi nr 263) kuuendas tulbas (loetellu kuulumise lõpptähtaeg) asendatakse sõnad „31. detsember 2010” sõnadega „13. juuni 2011”.
   Artikkel 2
   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2010. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Nad kohaldavad neid norme alates 1. jaanuarist 2011.
   Kui liikmesriigid võtavad need õigusnormid vastu, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 28. oktoober 2010

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1.

      (2)  ELT L 349, 12.12.2006, lk 37.


title: Nõukogu direktiiv, 20. detsember 1985, millega kehtestatakse veterinaaria-alaste direktiivide 64/432/EMÜ, 64/433/EMÜ, 77/99/EMÜ, 77/504/EMÜ, 80/217/EMÜ ja 80/1095/EMÜ tehnilised kohandused seoses Hispaania ja Portugali ühinemisega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31985L0586

Euroopa Liidu Teataja L 372 , 31/12/1985 Lk 0044 - 0045 Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 40 Lk 0111  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 40 Lk 0111  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 20 Lk 0074  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 20 Lk 0074

		Nõukogu direktiiv,20. detsember 1985,millega kehtestatakse veterinaaria-alaste direktiivide 64/432/EMÜ, 64/433/EMÜ, 77/99/EMÜ, 77/504/EMÜ, 80/217/EMÜ ja 80/1095/EMÜ tehnilised kohandused seoses Hispaania ja Portugali ühinemisega(85/586/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse Hispaania ja Portugali ühinemisakti, eriti selle artiklit 396,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:Hispaania ja Portugali ühinemise arvessevõtmiseks tuleks täiendada Euroopa Ühenduse eeskirjade alusel koostatud laboratooriumide loetelu, nimelt nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivi 64/432/EMÜ ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta, [1] viimati muudetud direktiiviga 85/320/EMÜ, [2] ja nõukogu 22. jaanuari 1980. aasta direktiivi 80/217/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse meetmed sigade katku tõrjeks, [3] viimati muudetud direktiiviga 84/645/EMÜ [4];on soovitav kohandada ühenduse sertifikaate, mis hõlmavad elusveiste ja sigadega kauplemist ning värske liha ja lihatoodete tervisemärke; kõnealune kohandamine käsitleb direktiivi 64/432/EMÜ, nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivi 64/433/EMÜ ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta, [5] viimati muudetud direktiiviga 85/325/EMÜ, [6] ja nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiivi 77/99/EMÜ ühendusesisest lihatoodetega kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta, [7] viimati muudetud direktiiviga 85/328/EMÜ [8];nõukogu 25. juuli 1977. aasta direktiivi 75/504/EMÜ tõupuhaste aretusveiste kohta, [9] viimati muudetud Kreeka ühinemisaktiga, [10] tuleks muuta, et võtta arvesse 1985. aasta ühinemisakti artiklis 343 Portugali suhtes kehtestatud erandit;Portugali ja Hispaania tõrjeabinõud, mida need peaksid rakendama sigade katku likvideerimiseks, tuleks sätestada vastavalt ühenduse menetlusele; selleks tuleks kohandada nõukogu 11. novembri 1980. aasta direktiivi 80/1095/EMÜ, milles sätestatakse tingimused, mille eesmärgiks on muuta ühenduse territoorium vabaks ja hoida ühenduse territoorium vaba sigade katkust, [11] viimati muudetud direktiiviga 81/47/EMÜ [12];direktiivis 64/432/EMÜ osutatud mõiste "piirkond" tuleks täpsemalt määratleda, et võtta arvesse Hispaania ja Portugali ühinemist;vastavalt Hispaania ja Portugali ühinemislepingu artikli 2 lõikele 3 võivad ühenduse institutsioonid võtta enne ühinemist vastu ühinemisakti artiklis 396 nimetatud meetmed, mis jõustuvad kõnealuse lepingu jõustumiskuupäeval, kui nimetatud dokumendist ei tulene teisiti,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 64/432/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 punktile o lisatakse järgmised taanded:"— Hispaanias: Provincia,— Portugalis: mandriosa: distrito ja muud Portugali territooriumi osad: região autónoma."2. B lisas lisatakse punktile 12 järgmised alapunktid:"k) Hispaanias — Laboratorio de Sanidad y Produccion Animal, Granada;l) Portugalis — Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa."3. C lisas lisatakse punktile A.9 järgmised alapunktid:"k) Hispaanias — Centro Nacional de Brucelosis de Murcia;l) Portugalis — Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa."4. F lisas lisatakse I näidise 4. joonealusesse märkusesse:"Hispaanias: Inspector Veterinario;Portugalis: Inspector veterinário."5. F lisas lisatakse II näidise 5. joonealusesse märkusesse:"Hispaanias: Inspector Veterinario;Portugalis: Inspector veterinário."6. F lisas lisatakse III näidise 4. joonealusesse märkusesse:"Hispaanias: Inspector Veterinario;Portugalis: Inspector veterinário."7. F lisas lisatakse IV näidise 5. joonealusesse märkusesse:"Hispaanias: Inspector Veterinario;Portugalis: Inspector veterinário."8. G lisas lisatakse punktile A.2 järgmised alapunktid:"j) Hispaanias: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de Barcelona;k) Portugalis: Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa."Artikkel 2Direktiivi 64/433/EMÜ I lisa X peatüki punkti 49 alapunktis a lisatakse esimesele taandele: "— ESP — P,".Artikkel 3Direktiivi 77/99/EMÜ A lisa VII peatüki punkti 33 alapunkti a esimeses taandes lisatakse tähistuse "E" järele tähistus "ESP — P".Artikkel 4Direktiivi 77/504/EMÜ artiklile 2 lisatakse järgmine lõik:"Portugalil lubatakse siiski säilitada kuni 31. detsembrini 1990 impordipiirangud eelmise lõigu esimeses taandes kirjeldatud veiste suhtes, kui asjaomased tõud ei esine Portugalis lubatud tõugude loetelus. Portugal esitab komisjonile ja liikmesriikidele lubatud tõugude loetelu."Artikkel 5Direktiivi 80/217/EMÜ II lisas esitatud sigade katku siseriiklike laborite loetellu lisatakse järgmised:"Hispaanias: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de Barcelona;Portugalis: Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa".Artikkel 6Direktiivi 80/1095/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 lõikele 2 lisatakse järgmine lõik:"Hispaania ja Portugali staatus määratletakse samas korras enne 1. juulit 1986, et määrata kindlaks vajalikud tõrjeabinõud."2. Artikli 12 lõikele 2 lisatakse:"ning Portugali ja Hispaania puhul enne 1. juulit 1992."Artikkel 7Hispaania ja Portugali ühinemislepingu jõustumise korral jõustavad liikmesriigid käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuaril 1986. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. detsember 1985Nõukogu nimeleesistujaR. Steichen[1] EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977/64.[2] EÜT L 168, 28.6.1985, lk 36.[3] EÜT L 47, 21.2.1980, lk 11.[4] EÜT L 339, 27.12.1984, lk 33.[5] EÜT 121, 29.7.1964, lk 2012/64.[6] EÜT L 168, 28.6.1985, lk 47.[7] EÜT L 26, 31.1.1977, lk 85.[8] EÜT L 168, 28.6.1985, lk 50.[9] EÜT L 206, 12.8.1977, lk 8.[10] EÜT L 291, 19.11.1979, lk 17.[11] EÜT L 325, 1.12.1980, lk 5.[12] EÜT L 186, 8.7.1981, lk 20.--------------------------------------------------