title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/52/EÜ, 18. juuni 2009 , millega sätestatakse ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tööandjatele kohaldatavate karistuste ja meetmete miinimumnõuded

text:
               30.6.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 168/24

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/52/EÜ,
   18. juuni 2009,
   millega sätestatakse ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tööandjatele kohaldatavate karistuste ja meetmete miinimumnõuded
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 lõike 3 punkti b,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, (2)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Ülemkogu kohtumisel 14. ja 15. detsembril 2006 lepiti kokku selles, et tuleks tihendada liikmesriikidevahelist koostööd võitluses ebaseadusliku sisserände vastu ja eelkõige selles, et ebaseadusliku töötamise vastu võitlemise meetmeid tuleks liikmesriikide ja ELi tasandil intensiivistada.

               (2)

               Põhiline tegur, mis meelitab ebaseaduslikke sisserändajaid ELi, on võimalus saada ELis tööd ilma nõutava õigusliku seisundita. Ebaseadusliku sisserände ja riigis viibimise vastane tegevus peaks seetõttu hõlmama selle teguri vastaseid meetmeid.

               (3)

               Kõnealuste meetmete keskmes peaks olema üldine keeld võtta tööle kolmandate riikide kodanikke, kellel puudub õigus elada ELis, ja karistused tööandjate suhtes, kes seda keeldu rikuvad.

               (4)

               Kuna käesoleva direktiiviga nähakse ette miinimumnõuded, peaks liikmesriikidele jääma õigus kehtestada või säilitada tööandjatele rangemaid karistusi, meetmeid ja kohustusi.

               (5)

               Käesolevat direktiivi ei tuleks kohaldada kolmandate riikide kodanike suhtes, kes viibivad liikmesriigis seaduslikult, olenemata sellest, kas neil on lubatud liikmesriigi territooriumil töötada. Veelgi enam, selle kohaldamisalast peaksid välja jääma isikud, kes omavad ühenduse vaba liikumise õigust vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 562/2006 (millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad)) (4) artikli 2 lõikele 5. Selle kohaldamisalast peaksid välja jääma ka kolmandate riikide kodanikud, kelle olukorra puhul kohaldatakse ühenduse õigust, näiteks isikud, kes töötavad seaduslikult liikmesriigis ja kes on lähetatud teenuseosutaja poolt teise liikmesriiki teenuste osutamiseks. Käesolev direktiiv ei tohiks piirata selliste siseriiklike õigusaktide kohaldamist, millega keelatakse selliste kolmandate riikide kodanike töötamine, kes viibivad riigis seaduslikult, kuid töötavad, rikkudes seeläbi oma residendi staatust.

               (6)

               Käesoleva direktiivi kohaldamiseks tuleks määratleda teatud mõisted ning neid mõisteid võib kasutada ainult käesoleva direktiivi kohaldamisel.

               (7)

               Töö määratlus peaks hõlmama selle koostisosi, nimelt tööandja tarbeks, tema juhtimisel ja/või järelevalve all teostatavaid tegevusi, mis on või peaksid olema tasustatavad, olenemata õiguslikust suhtest.

               (8)

               Tööandja määratlus võib hõlmata isikute ühendust, kellel on õigus teha õigustoiminguid juriidilise isiku staatust omamata.

               (9)

               Selleks, et takistada ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töölevõtmist, tuleks tööandjatelt nõuda, et nad kontrolliksid enne kolmandate riikide kodanike töölevõtmist, sealhulgas juhul, kui kolmanda riigi kodanik võetakse tööle eesmärgiga lähetada ta teenuste osutamiseks teise liikmesriiki, kas kolmandate riikide kodanikel on olemas kehtiv elamisluba või muu riigis viibimise luba, mis tõendab kolmanda riigi kodaniku seaduslikku viibimist liikmesriigi territooriumil.

               (10)

               Selleks et liikmesriikidel oleks võimalik kontrollida, kas dokumendid on võltsitud, tuleks tööandjatelt nõuda, et nad teavitaksid pädevaid asutusi kolmandate riikide kodanike töölevõtmisest. Halduskoormuse vähendamiseks võivad liikmesriigid näha sellise teavitamise ette muude teavitamissüsteemide kaudu. Liikmesriikidel peaks olema võimalik otsustada lihtsustatud teavitamise korra kasuks, kui tööandja on füüsiline isik ja töötatakse tema isiklikuks tarbeks.

               (11)

               Tööandjaid, kes on täitnud käesolevas direktiivis kehtestatud kohustused, ei tuleks vastutusele võtta ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töölevõtmise eest, eelkõige juhul, kui pädevad asutused on hiljem tuvastanud, et töötaja esitatud dokument on võltsitud või seda on väärtarvitatud, välja arvatud juhul, kui tööandja teadis, et dokument on võltsitud.

               (12)

               Liikmesriigid peaksid selleks, et aidata tööandjaid nende kohustustuste täitmisel, tegema kõik endast oleneva elamisloa pikendamise taotluste õigeaegseks käsitlemiseks.

               (13)

               Üldise keelu jõustamiseks ja rikkumiste ärahoidmiseks peaksid liikmesriigid kehtestama sobivad karistused. Need peaksid hõlmama rahatrahve ja ebaseaduslikult riigis viibiva kolmanda riigi kodaniku tagasisaatmise kulude maksmises osalemist ning kergemate rahaliste karistuste kehtestamise võimalust tööandjale, kes on füüsiline isik ja kui töötatakse tema isiklikuks tarbeks.

               (14)

               Igal juhul peaks tööandjalt nõudma, et ta maksaks välja kolmandate riikide kodanikele maksmata jäänud tasu tehtud töö eest ning maksmata jäänud maksud ja sotsiaalkindlustusmaksed. Kui töötasu ei ole võimalik kindlaks määrata, tuleks eeldada, et see on vähemalt asjaomases tegevusvaldkonnas seaduse järgi kohaldatava miinimumpalga, kollektiivlepingute või kehtiva tava kohane töötasu. Ühtlasi peaks tööandjal olema kohustus katta vajaduse korral kõik kulud, mis kaasnevad ebaseaduslikult töötanud ja tagasi pöördunud või tagasi saadetud kolmanda riigi kodanikule maksmata jäänud töötasu saatmisega. Kui tööandja ei maksa maksmata jäänud töötasu, ei peaks liikmesriik olema kohustatud seda kohustust tööandja asemel täitma.

               (15)

               Ebaseaduslikult töötavate kolmandate riikide kodanikel ei tohiks tekkida õigust siseneda tööturule, seal viibida või omada sellele juurdepääsu tulenevalt ebaseaduslikust töösuhtest või töötasu maksmisest või maksmata jäänud töötasu, sotsiaalkindlustusmaksete või maksude väljamaksmisest tööandja poolt või juriidilise isiku poolt, kes peab tööandja asemel makseid sooritama.

               (16)

               Liikmesriigid peaksid tagama kaebuste esitamise võimaluse ja selliste mehhanismide olemasolu, millega tagatakse, et kolmandate riikide kodanikud saavad kätte maksmata jäänud töötasu. Liikmesriike ei tuleks kohustada kaasama neisse mehhanismidesse oma kolmandates riikides asuvaid esindusi. Liikmesriigid peaksid tõhusate kaebuste esitamise mehhanismide kehtestamise raames, ja kui nad ei ole seda veel siseriiklikes õigusaktides ette näinud, kaaluma võimalust anda pädevatele asutustele volitused algatada tööandja suhtes maksmata jäänud töötasu väljanõudmiseks menetlusi ning arvestama selle võimaluse lisandväärtust.

               (17)

               Lisaks sellele peaksid liikmesriigid seadusega tagama, et töösuhe kestaks vähemalt kolm kuud, et kindlustada tööandjate tõendamiskohustus vähemalt teatavaks ajavahemikuks. Töötajal peaks olema muu hulgas võimalus tõendada oma töösuhte kehtivust ja kestust.

               (18)

               Liikmesriigid peaksid sätestama ka võimaluse määrata tööandjatele täiendavaid karistusi, muu hulgas mõne või kõigi riiklike hüvitiste ja toetuste, sealhulgas põllumajandustoetuste või riigiabi saamise õigusest ilmajätmine, riigihankemenetlustes osalemise õigusest ilmajätmine ning mõne või kõigi juba antud riiklike hüvitiste, toetuste või riigiabi, sealhulgas liikmesriikide hallatavate ELi rahaliste vahendite tagasinõudmine. Liikmesriikidel peaks olema võimalik otsustada, et nad ei kohalda neid täiendavaid karistusi, kui tööandja on füüsiline isik ja töötatakse tema isiklikuks tarbeks.

               (19)

               Käesolev direktiiv ja eelkõige selle artiklid 7, 10 ja 12 ei tohiks piirata nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust) (5) kohaldamist.

               (20)

               Arvestades alltöövõtu suurt levikut teatavates valdkondades, kus kõnealune probleem esineb, on vaja tagada, et vähemalt töövõtjat, kelle tööandja on vahetu alltöövõtja, võib kohustada kandma lisaks tööandjale või tema asemel rahalisi karistusi. Erijuhtudel tuleks ka teisi alltöövõtjaid kohustada lisaks ebaseaduslikult riigis viibivaid kolmandate riikide kodanikke tööle võtvale tööandjale või tema asemel rahalisi karistusi kandma. Käesoleva direktiivi vastutust käsitlevate sätetega hõlmatud saadaolev töötasu peaks hõlmama ka sissemakseid seaduste või kollektiivlepingutega reguleeritavatesse riiklikesse puhkuse- ja sotsiaalkassadesse.

               (21)

               Kogemuste põhjal on näha, et olemasolevad karistussüsteemid ei ole piisavad, et saavutada ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töölevõtmise keelu täielik järgmine. Üks põhjus on see, et halduskaristustest üksi tõenäoliselt ei piisa teatavate vastutustundetute tööandjate heidutamiseks. Keelu järgimist on võimalik tõhustada ja seda tuleks teha kriminaalkaristuste kohaldamise kaudu.

               (22)

               Üldise keelu täieliku tõhususe tagamiseks on seetõttu eelkõige vaja karmimaid karistusi selliste tõsiste juhtumite puhul nagu korduvad rikkumised, märkimisväärse arvu kolmandate riikide kodanike ebaseaduslik töölevõtmine, eriti orjastavad töötingimused, mille puhul tööandja teab, et töötaja on inimkaubanduse ohver, ning kui tegemist on alaealise ebaseadusliku töötamisega. Käesoleva direktiiviga kohustatakse liikmesriike lisama oma siseriiklikusse õigusesse selliste tõsiste rikkumiste eest kriminaalkaristused. Direktiiviga ei kehtestata kohustusi seoses selliste karistuste ega muude olemasolevate õiguskaitsesüsteemide rakendamisega üksikjuhtumite puhul.

               (23)

               Käesoleva direktiivi kohaselt tõsisteks juhtumiteks peetavaid rikkumisi tuleks pidada kuriteoks kogu ühenduse piires, kui rikkumine on tahtlik. Käesoleva direktiivi kuritegu käsitlevad sätted ei tohiks piirata nõukogu 19. juuli 2002. aasta raamotsuse 2002/629/JSK (inimkaubanduse vastu võitlemise kohta) (6) kohaldamist.

               (24)

               Kuriteo eest tuleks karistada tõhusa, proportsionaalse ja hoiatava kriminaalkaristusega. Kohustus tagada käesoleva direktiivi raames tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad kriminaalkaristused ei mõjuta liikmesriigi kriminaalõiguse ja kriminaalkohtusüsteemi sisekorralduse kohaldamist.

               (25)

               Käesolevas direktiivis osutatud kuritegude eest võib vastutusele võtta ka juriidilisi isikuid, sest paljud tööandjad on juriidilised isikud. Käesoleva direktiivi sätted ei sisalda liikmesriikide kohustust näha ette juriidiliste isikute kriminaalvastutusele võtmine.

               (26)

               Käesoleva direktiivi jõustamise hõlbustamiseks tuleks luua tõhusad kaebuste esitamise mehhanismid, mille kaudu asjaomastel kolmandate riikide kodanikel oleks võimalik esitada kaebus kas otse või selleks määratud kolmanda isiku (näiteks ametiühingud või muud assotsiatsioonid) kaudu. Kaebuste esitamisel antava abi puhul tuleks selleks määratud kolmandaid isikuid kaitsta võimalike karistuste eest, mida võidakse määrata vastavalt eeskirjadele, mille kohaselt on keelatud riigis ebaseaduslikule elamisele kaasaaitamine.

               (27)

               Kaebuste esitamise mehhanismide täienduseks peaks liikmesriikidel olema võimalik anda nendele kolmandate riikide kodanikele, kes on töötanud eriti orjastavates töötingimustes või kes olid ebaseaduslikult tööle võetud alaealised ja kes on teinud koostööd oma tööandja vastu algatatud kriminaalmenetluses, ajutine elamisluba, mille kehtivus oleks seotud asjaomaste riiklike menetluste kestusega. Kõnealuseid lubasid tuleks anda tingimustel, mis on võrreldavad nende kolmandate riikide kodanikele kohaldatavate tingimustega, kellele laieneb nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/81/EÜ (elamisloa väljaandmise kohta pädevate asutustega koostööd tegevatele kolmandate riikide kodanikele, kes on inimkaubanduse ohvrid või kelle ebaseaduslikule sisserändele on kaasa aidatud). (7)

               (28)

               Et tagada käesoleva direktiivi jõustamise rahuldav tase ja vähendada võimalikult suures ulatuses jõustamisel esinevaid erinevusi liikmesriikide vahel, peaksid liikmesriigid tagama oma territooriumil tõhusate ja piisavate kontrollide läbiviimise ning edastama komisjonile andmed läbiviidud kontrollide kohta.

               (29)

               Liikmesriike tuleks innustada kehtestama igal aastal riiklikke eesmärke läbiviidavate kontrollkäikude arvu suhtes sellistes tegevusvaldkondades, kuhu ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töötamine nende territooriumil on koondunud.

               (30)

               Käesoleva direktiivi kohaldamiseks läbiviidavate kontrollide tõhususe parandamiseks peaksid liikmesriigid tagama, et pädevatele asutustele antakse siseriiklike õigusaktidega kontrollide läbiviimiseks piisavad õigused, et käesoleva direktiivi tõhusaks rakendamiseks kogutakse ja töödeldakse teavet ebaseadusliku töötamise, sealhulgas eelnevate kontrollkäikude tulemuste kohta, ning et kontrolli tõhusaks teostamiseks on piisavalt vajalike oskuste ja kvalifikatsiooniga töötajaid.

               (31)

               Liikmesriigid peaksid tagama, et käesoleva direktiivi kohaldamiseks läbiviidavad kontrollid ei mõjuta töökoha ja töötingimuste hindamiseks teostatavaid kontrollimisi ei kvantitatiivsest ega kvalitatiivsest aspektist.

               (32)

               Kolmandate riikide kodanikest töötajate lähetamise suhtes võivad liikmesriikide ametiasutused teha koostööd ja vahetada teavet vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivile 96/71/EÜ (töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega), (8) et teha kindlaks, kas asjaomased kolmanda riigi kodanikud töötavad päritoluliikmesriigis seaduslikult.

               (33)

               Käesolevat direktiivi tuleks käsitada nende meetmete täiendusena, mille eesmärk on tegeleda deklareerimata töö ja ekspluateerimise probleemidega.

               (34)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (9) punktiga 34 innustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, milles on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning need tabelid üldsusele kättesaadavaks tegema.

               (35)

               Isikuandmete töötlemine käesoleva direktiivi rakendamisel peaks toimuma kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta). (10)

               (36)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt võidelda ebaseadusliku sisserändega, vähendades töötamise mõju, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning käesoleva direktiivi ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (37)

               Käesoleva direktiiviga järgitakse põhiõigusi ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Eelkõige tuleks direktiivi kohaldamisel arvestada nõuetekohaselt ettevõtlusvabadust, võrdsust seaduse ees ja mittediskrimineerimise põhimõtet, õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele ning kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet kooskõlas harta artiklitega 16, 20, 21, 47 ja 49.

               (38)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ja ilma, et see piiraks kõnealuse protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale need liikmesriigid käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see ei ole neile siduv ega kohaldatav.

               (39)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu ja reguleerimisala
   Ebaseadusliku sisserändega võitlemiseks keelatakse käesoleva direktiiviga ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töötamine. Sel eesmärgil sätestatakse direktiivis ühised miinimumnõuded karistuste ja meetmete suhtes, mida tuleb kohaldada liikmesriikides kõnealust keeldu rikkuvate tööandjate suhtes.
   Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi erimõisteid:
   a)   „kolmanda riigi kodanik”– isik, kes ei ole Euroopa Liidu kodanik asutamislepingu artikli 17 lõike 1 tähenduses ja kes ei oma ühenduse vaba liikumise õigust vastavalt Schengeni piirieeskirjade artikli 2 lõikele 5;
   b)   „ebaseaduslikult riigis viibiv kolmanda riigi kodanik”– liikmesriigi territooriumil viibiv kolmanda riigi kodanik, kes ei täida või kes enam ei täida selles liikmesriigis viibimise või elamise tingimusi;
   c)   „töötamine”– siseriikliku õigusega reguleeritud või kehtiva tava kohast mis tahes vormis tööd hõlmav tegevus tööandja tarbeks, tema juhtimisel ja/või järelevalve all;
   d)   „ebaseaduslik töötamine”– ebaseaduslikult riigis viibiva kolmanda riigi kodaniku töötamine;
   e)   „tööandja”– füüsiline või juriidiline isik, sealhulgas rendiagentuur, kelle tarbeks või kelle juhtimisel ja/või järelevalve all töötamine toimub;
   f)   „alltöövõtja”– füüsiline või juriidiline isik, kellele on määratud eelnevalt sõlmitud lepingu kohustuste osaline või täielik täitmine;
   g)   „juriidiline isik”– iga üksus, millel on juriidilise isiku staatus vastavalt kehtivatele siseriiklikele õigusaktidele, välja arvatud riigid ja avalik-õiguslikud organid, kes teostavad riigivõimu, ning avalik-õiguslikud rahvusvahelised organisatsioonid;
   h)   „rendiagentuur”– füüsiline või juriidiline isik, kes sõlmib vastavalt siseriiklikule õigusele töölepinguid või töösuhteid renditöötajatega, et lähetada neid kasutajaettevõtjatesse, kus nad töötavad ajutiselt kasutajaettevõtja järelevalve all ja juhtimisel;
   i)   „eriti orjastavad töötingimused”– töötingimused, mille puhul esineb muu hulgas soolisest või muust diskrimineerimisest tulenevalt äärmine ebaproportsionaalsus võrreldes seaduslikult töötavate töötajate töötingimustega, mis mõjutavad näiteks töötajate tervist ja ohutust ning on vastuolus inimväärikusega;
   j)   „ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töötasu”– palk või mõni muu tasumoodus kas rahas või loonusena, mida töötaja tööandjalt oma töö eest otseselt või kaudselt saab ning mis on võrdne määradega, mida oleksid saanud seaduslikus töösuhtes olevad võrdväärset tööd tegevad töötajad.
   Artikkel 3
   Ebaseadusliku töötamise keeld
   1.   Liikmesriigid keelustavad ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töötamise.
   2.   Kõnealuse keelu rikkumise puhul kohaldatakse käesolevas direktiivis sätestatud karistusi ja meetmeid.
   3.   Liikmesriik võib otsustada mitte kohaldada lõikes 1 osutatud keeldu ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike suhtes, kelle väljasaatmine on edasi lükatud ja kellel on siseriiklike õigusaktide kohaselt lubatud töötada.
   Artikkel 4
   Tööandjate kohustused
   1.   Liikmesriigid kohustavad tööandjaid

               a)

               nõudma, et kolmanda riigi kodanikul oleks ja ta esitaks enne tööleasumist tööandjale kehtiva elamisloa või muu riigis viibimise loa;

               b)

               säilitama vähemalt töötamise ajal elamisloast või muust riigis viibimise loast koopiat või registreerima selle sisu liikmesriikide pädevate asutuste võimalikuks kontrollimiseks;

               c)

               teavitama liikmesriikide määratud pädevaid asutusi kolmanda riigi kodaniku tööle võtmisest liikmesriigi poolt sätestatud tähtaja jooksul.

         2.   Liikmesriigid võivad näha ette lihtsustatud teavitamise korra vastavalt lõike 1 punktile c, kui tööandja on füüsiline isik ja töötatakse tema isiklikuks tarbeks.
   Liikmesriigid võivad sätestada, et lõike 1 punkti c kohane teavitamine ei ole vajalik, kui töötajal on nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/109/EÜ (pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta) (11) kohaselt pikaajalise elaniku staatus.
   3.   Liikmesriigid tagavad, et lõikes 1 sätestatud kohustused täitnud tööandjat ei võeta vastutusele artiklis 3 sätestatud keelu rikkumise eest, välja arvatud juhul, kui ta teadis, et kehtiva elamisloana või muu riigis viibimise loana esitatud dokument on võltsitud.
   Artikkel 5
   Rahalised karistused
   1.   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklis 3 sätestatud keelu rikkumisel kohaldatakse tööandja suhtes tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi.
   2.   Artiklis 3 sätestatud keelu rikkumise suhtes kohaldatavad karistused hõlmavad

               a)

               rahalisi karistusi, mis suurenevad vastavalt ebaseaduslikult töötavate kolmanda riigi kodanike arvule, ning

               b)

               ebaseaduslikult töötava kolmanda riigi kodaniku tagasisaatmise kulude tasumist, kui kolmanda riigi kodanik saadetakse tagasi. Liikmesriigid võivad otsustada, et punkti a kohaste rahaliste karistuste puhul kajastuvad vähemalt keskmised tagasisaatmiskulud.

         3.   Liikmesriigid võivad kehtestada kergemad rahalised karistused, kui tööandja on füüsiline isik, kes võtab ebaseaduslikult riigis viibiva kolmanda riigi kodaniku tööle oma isiklikuks tarbeks ning kui tegemist ei ole olnud eriti orjastavate töötingimustega.
   Artikkel 6
   Maksmata jäänud töötasu väljamaksmine tööandjate poolt
   1.   Artiklis 3 sätestatud keelu rikkumise puhul tagavad liikmesriigid, et tööandja on kohustatud maksma

               a)

               kolmanda riigi kodanikule kogu maksmata jäänud töötasu. Kokkulepitud töötasu on eeldatavalt vähemalt asjaomases tegevusvaldkonnas kohaldatava miinimumpalga, kollektiivlepingute või tava kohane töötasu, välja arvatud juhul, kui tööandja või töötaja suudab tõendada muud, järgides vajaduse korral palkade suhtes kehtivaid kohustuslikke siseriiklikke nõudeid;

               b)

               maksude ja sotsiaalkindlustusmaksetega võrdse summa, mille tööandja oleks tasunud, kui kolmanda riigi kodanik oleks töötanud seaduslikult, sealhulgas hilinemisest tingitud karistusmaksed ja asjaomased haldustrahvid;

               c)

               vajaduse korral kõik kulud, mis kaasnevad tagasi pöördunud või tagasi saadetud kolmanda riigi kodanikule maksmata jäänud töötasu saatmisega.

         2.   Lõike 1 punktide a ja c kohaldamiseks tõhusate menetluste kättesaadavuse tagamiseks, võttes asjakohaselt arvesse artiklit 13, sätestavad liikmesriigid mehhanismid, mis tagavad, et ebaseaduslikult töötavad kolmandate riikide kodanikud:

               a)

               saavad esitada taotluse vastavalt siseriiklikes õigusaktides sätestatud aegumistähtajale ja täitmisele pöörata kohtuotsuse tööandja vastu maksmata jäänud töötasu väljanõudmiseks, sealhulgas juhtudel, kui nad on tagasi pöördunud või tagasi saadetud, või

               b)

               kui siseriiklike õigusaktidega on ette nähtud, pöörduda liikmesriigi pädeva asutuse poole sooviga algatada menetlus maksmata jäänud töötasu väljanõudmiseks, ilma et kolmanda riigi kodanikul oleks vaja esitada sellekohane taotlus.

         Ebaseaduslikult töötavaid kolmandate riikide kodanikke teavitatakse süstemaatiliselt ja objektiivselt õigustest, mis neil käesoleva lõike ja artikli 13 kohaselt on, enne mis tahes tagasisaatmisotsuse täitmist.
   3.   Lõike 1 punktide a ja b kohaldamiseks näevad liikmesriigid ette, et eeldatav töösuhe kestab vähemalt kolm kuud, välja arvatud juhul, kui tööandja või töötaja suudab muu hulgas tõendada teisiti.
   4.   Liikmesriigid tagavad selliste vajalike mehhanismide olemasolu, mis võimaldavad ebaseaduslikult töötanud kolmandate riikide kodanikel saada lõike 1 punktis a osutatud saadaoleva töötasu lõikes 2 osutatud taotluste alusel, sealhulgas ka juhul, kui nad on päritoluriiki tagasi pöördunud või kui nad on tagasi saadetud.
   5.   Artikli 13 lõike 4 kohaselt piiratud ajavahemikuks antud elamisloa puhul määratlevad liikmesriigid siseriiklikus õiguses tingimused, mille alusel võib nimetatud elamislube pikendada kuni kolmanda riigi kodanikule on käesoleva artikli lõike 1 kohaselt välja makstud saadaolev töötasu.
   Artikkel 7
   Muud meetmed
   1.   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et tööandjate suhtes kohaldatakse vajaduse korral järgmisi meetmeid:

               a)

               mõne või kõigi riiklike hüvitiste, toetuste või riigiabi, sealhulgas liikmesriikide hallatavate ELi rahaliste vahendite saamise õigusest ilmajätmine kuni viieks aastaks;

               b)

               riigihankemenetlustes, mis on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivis 2004/18/EÜ (ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta) (12) osalemise õigusest ilmajätmine kuni viieks aastaks;

               c)

               kuni 12 kuu jooksul enne ebaseadusliku töötamise avastamist tööandjale antud mõne või kõigi riiklike hüvitiste, toetuste või riigiabi, sealhulgas liikmesriikide hallatavate ELi rahaliste vahendite tagasinõudmine;

               d)

               rikkumise toimepanekuks kasutatud asutuste ajutine või alaline sulgemine või kõnealuse äritegevuse loa ajutine või alaline tühistamine, kui see on põhjendatud olukorra tõsidusega.

         2.   Liikmesriigid võivad otsustada lõiget 1 mitte kohaldada, kui tööandja on füüsiline isik ja töötatakse tema isiklikuks tarbeks.
   Artikkel 8
   Alltöövõtt
   1.   Juhul kui tööandja on alltöövõtja ja ilma et see piiraks tagasinõudeõigust või sotsiaalkindlustust käsitlevate siseriikliku õiguse sätete kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et töövõtjat, kelle tööandja on vahetu alltöövõtja, võib kohustada lisaks tööandjale või tema asemel maksma

               a)

               vastavalt artiklile 5 kehtestatud rahalisi karistusi ja

               b)

               artikli 6 lõike 1 punktide a ja c ning artikli 6 lõigete 2 ja 3 kohast saadaolevat töötasu.

         2.   Liikmesriigid tagavad, et juhul kui tööandja on alltöövõtja, võib peatöövõtjat ja iga vahealltöövõtjat, kes olid teadlikud sellest, et tööandjast alltöövõtja võttis tööle ebaseaduslikult riigis viibivaid kolmandate riikide kodanikke, kohustada tööandjast alltöövõtja või töövõtja asemel, kelle tööandja on vahetu alltöövõtja, maksma lõikes 1 nimetatud makseid lisaks tööandjale või tema asemel.
   3.   Töövõtjat, kes on järginud siseriiklikes õigusaktides määratud vajaliku hoolsuse kohustust, ei võeta lõike 1 või 2 kohaselt vastutusele.
   4.   Liikmesriigid võivad oma siseriiklikes õigusaktides näha ette rangemad vastutust käsitlevad eeskirjad.
   Artikkel 9
   Kuritegu
   1.   Liikmesriik tagab, et artiklis 3 nimetatud keelu rikkumist, kui see sooritati teadlikult, käsitletakse siseriikliku õiguse kohaselt määratletud kuriteona igal järgmisel tingimusel:

               a)

               rikkumine jätkub või kordub pidevalt;

               b)

               rikkumine hõlmab samaaegselt suurt arvu ebaseaduslikult tiigis viibivate kolmandate riikide kodanikke;

               c)

               rikkumisega kaasnevad eriti orjastavad töötingimused;

               d)

               rikkumise on sooritanud tööandja, kellele ei ole esitatud süüdistust ega keda ei ole mõistetud süüdi raamotsuse 2002/629/JSK kohaselt määratletud kuriteos ning kes kasutab ebaseaduslikult riigis viibiva kolmanda riigi kodaniku tööd või teenuseid, teades, et kõnealune isik on inimkaubanduse ohver;

               e)

               rikkumine on seotud alaealise ebaseadusliku töötamisega.

         2.   Liikmesriigid tagavad, et lõikes 1 osutatud teole kihutamine, kaasaaitamine ja õhutamine on kriminaalkorras karistatav kuritegu.
   Artikkel 10
   Kriminaalkaristused
   1.   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et füüsilisi isikuid, kes panevad toime artiklis 9 osutatud kuriteo, karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristustega.
   2.   Välja arvatud juhul, kui see on välistatud õiguse üldpõhimõtetega, võib käesolevas artiklis sätestatud kriminaalkaristusi kohaldada siseriiklike õigusaktide kohaselt, ilma et see piiraks muude kui kriminaalõiguslike karistuste või meetmete kohaldamist, ning nendega võib kaasneda juhtumiga seotud asjaomase kohtuotsuse avaldamine.
   Artikkel 11
   Juriidiliste isikute vastutus
   1.   Liikmesriigid tagavad, et juriidilisi isikuid võib võtta vastutusele artiklis 9 nimetatud süüteo eest, mille on nende kasuks toime pannud isik, kellel on juriidilises isikus juhtiv koht ning kes tegutses iseseisvalt või juriidilise isiku organi liikmena järgmistel alustel:

               a)

               õigus esindada juriidilist isikut või

               b)

               õigus teha juriidilise isiku nimel otsuseid või

               c)

               õigus kontrollida juriidilist isikut.

         2.   Liikmesriigid tagavad ka, et juriidilisi isikuid võib võtta vastutusele, kui lõikes 1 nimetatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolli tagajärjel on juriidilise isiku alluvuses oleval isikul osutunud võimalikuks juriidilise isiku kasuks toime panna artiklis 9 osutatud süütegu.
   3.   Juriidilise isiku vastutus lõigete 1 ja 2 kohaselt ei välista kriminaalmenetlust füüsiliste isikute suhtes, kes on osalenud artiklis 9 osutatud kuritegude toimepanemises täideviija, kihutaja või kaasaaitajana.
   Artikkel 12
   Juriidiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused
   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 11 kohaselt vastutusele võetud juriidilise isiku suhtes kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi, mis võivad hõlmata ka artiklis 7 osutatud meetmeid.
   Liikmesriigid võivad otsustada avalikustada nimekirja juriidilise isiku staatusega tööandjatest, kes on vastutusele võetud artiklis 9 osutatud kuriteo eest.
   Artikkel 13
   Kaebuste esitamise lihtsustamine
   1.   Liikmesriigid tagavad tõhusate mehhanismide olemasolu, mille kaudu ebaseaduslikult töötavate kolmandate riikide kodanikel on võimalik esitada kaebus oma tööandja kohta kas otse või liikmesriigi määratud kolmanda isiku, näiteks ametiühingu või muu ühenduse või, kui see on siseriiklike õigusaktidega ette nähtud, liikmesriigi pädeva asutuse kaudu.
   2.   Liikmesriigid tagavad, et kolmandad isikud, kellel on vastavalt asjakohases siseriiklikus õiguses sätestatud kriteeriumidele õigustatud huvi tagamaks, et käesolevat direktiivi järgitakse, võivad tegutseda kas ebaseaduslikult töötanud kolmanda riigi kodaniku nimel või tema toetuseks mis tahes haldus- ja/või tsiviilmenetlustes, mis on ette nähtud käesoleva direktiivi rakendamise eesmärgiga.
   3.   Kolmandate riikide kodanike abistamist kaebuste esitamisel ei tuleks käsitada ebaseaduslikule riigis elamisele kaasaaitamisena nõukogu 28. novembri 2002. aasta direktiivi 2002/90/EÜ (millega määratletakse kaasaaitamine ebaseaduslikule piiriületamisele, läbisõidule ja elamisele) (13) kohaselt.
   4.   Artikli 9 lõike 1 punktides c või e kirjeldatud kuriteo puhul määravad liikmesriigid siseriiklikes õigusaktides tingimused, mille alusel nad võivad anda asjaomastele kolmandate riikide kodanikele üksikjuhtumi asjaolusid kaaludes ajutise elamisloa, mille kehtivus on seotud asjaomase riikliku menetlusega tingimustel, mis on võrreldavad nende kolmandate riikide kodanikele kohaldatavate tingimustega, kellele laieneb direktiiv 2004/81/EÜ.
   Artikkel 14
   Kontrollkäigud
   1.   Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil kontrollitakse ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töötamist tõhusalt ja piisavalt. Selline kontroll põhineb eelkõige riskianalüüsil, mille koostavad liikmesriikide pädevad asutused.
   2.   Kontrollide tõhususe parandamise eesmärgil määravad liikmesriigid riskianalüüsi alusel korrapäraselt kindlaks tegevusvaldkonnad, kuhu nende territooriumil on koondunud ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike töötamine.
   Liikmesriigid edastavad iga sellise tegevusvaldkonna kohta komisjonile igal aastal enne 1. juulit andmed eelneval aastal läbi viidud kontrollkäikude kohta, nii tegevusvaldkonna tööandjate absoluutarvud kui ka protsendilise osakaalu, ja kontrollkäikude tulemused.
   Artikkel 15
   Soodsamad sätted
   Käesoleva direktiiviga ei piirata liikmesriikide õigust võtta vastu või säilitada sätteid, mis on soodsamad kolmandate riikide kodanikele, kellele kohaldatakse artikleid 6 ja 13, eeldusel et sellised sätted on kooskõlas käesoleva direktiiviga.
   Artikkel 16
   Aruandlus
   1.   Hiljemalt 20. juulil 2014 ja seejärel iga kolme aasta järel esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, mis sisaldab vajaduse korral ettepanekuid artiklite 6, 7, 8, 13 ja 14 sätete muutmiseks. Komisjon käsitleb oma aruandes eeskätt seda, kuidas liikmesriigid rakendavad artikli 6 lõikeid 2 ja 5.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile lõikes 1 osutatud aruande koostamiseks kogu vajaliku teabe. Teave sisaldab vastavalt artikli 14 lõikele 1 tehtud kontrollkäikude arvu ja tulemusi, vastavalt artiklile 13 kohaldatavate meetmete ja võimaluse korral artiklite 6 ja 7 kohaselt kohaldatavate meetmete üksikasju.
   Artikkel 17
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 20. juulil 2011. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 18
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 19
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepinguga.

      Brüssel, 18. juuni 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         Š. FÜLE

      (1)  ELT C 204, 9.8.2008, lk 70.

      (2)  ELT C 257, 9.10.2008, lk 20.

      (3)  Euroopa Parlamendi 4. veebruari 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 25. mai 2009. aasta otsus.

      (4)  ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.

      (5)  EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1.

      (6)  EÜT L 203, 1.8.2002, lk 1.

      (7)  ELT L 261, 6.8.2004, lk 19.

      (8)  EÜT L 18, 21.1.1997, lk 1.

      (9)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (10)  EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.

      (11)  ELT L 16, 23.1.2004, lk 44.

      (12)  ELT L 134, 30.4.2004, lk 114.

      (13)  EÜT L 328, 5.12.2002, lk 17.


title: Nõukogu direktiiv 97/11/EÜ, 3. märts 1997, millega muudetakse direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eratööde keskkonnamõju hindamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31997L0011

Euroopa Liidu Teataja L 073 , 14/03/1997 Lk 0005 - 0015

		Nõukogu direktiiv 97/11/EÜ,3. märts 1997,millega muudetakse direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eratööde keskkonnamõju hindamise kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 130s lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 189c ettenähtud menetluse kohaselt [4]ning arvestades, et:(1) teatavate riiklike ja eratööde keskkonnamõju hindamist käsitleva nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ [5] eesmärk on anda pädevatele asutustele asjakohast teavet, et nad saaksid otsustada teatava töö üle, olles täiesti teadlikud töö tõenäolisest ja olulisest keskkonnamõjust; hindamine on asutamislepingu artiklis 130r ja viiendas ühenduse keskkonna- ja säästva arengu alases tegevuskavas piiritletud keskkonnapoliitika põhivahendiks;(2) asutamislepingu artikli 130r lõike 2 kohaselt põhineb ühenduse keskkonnapoliitika ettevaatuspõhimõttel, ennetusmeetmete põhimõttel ja põhimõtetel, et keskkonnakahjustused tuleks esmalt kõrvaldada nende tekkekohas ja et saastaja maksab;(3) keskkonnamõjude hindamise aluspõhimõtted tuleks ühtlustada, kusjuures liikmesriigid võivad kehtestada keskkonna kaitsmiseks rangemaid eeskirju;(4) keskkonnamõju hindamisel omandatud kogemused, nagu need on kirja pandud direktiivi 85/337/EMÜ rakendamise aruandes, mille komisjon kinnitas 2. aprillil 1993, näitavad, et on vaja kehtestada sätted, mis selgitaksid, täiendaksid ja parandaksid hindamiseeskirju, et tagada kõnealuse direktiivi ühtlasem ja tõhusam kohaldamine;(5) hindamiskohustuslikelt töödelt tuleks nõuda teostusluba; hindamine peaks toimuma enne loa andmist;(6) tuleks täiendada nende tööde loendit, millel on oluline mõju keskkonnale ja mida tuleks seetõttu kavakindlalt hinnata;(7) muud liiki töödel ei pruugi alati olla olulist keskkonnamõju; selliseid töid tuleks hinnata juhul, kui liikmesriigid leiavad, et tõenäoliselt avaldavad need keskkonnale olulist mõju;(8) liikmesriigid võivad kehtestada künniseid või tingimusi, piiritlemaks, milliseid sellistest töödest tuleks hinnata nende olulise keskkonnamõju tõttu; liikmesriike ei tohiks kohustada uurima eraldi kõiki töid, mis ei ületa kõnealuseid künniseid või ei täida kõnealuseid valikutingimusi;(9) selliste künniste või tingimuste kehtestamisel või tööde ühekaupa uurimisel, piiritlemaks, milliseid töid tuleks hinnata nende olulise keskkonnamõju tõttu, peaksid liikmesriigid arvesse võtma käesolevas direktiivis sätestatud asjakohaseid valikutingimusi; subsidiaarsuspõhimõtte kohaselt suudavad just liikmesriigid neid tingimusi üksikjuhtumitel kõige paremini kohaldada;(10) sellise asukohatingimuse olemasolu, mis on seotud loodustiku linnustiku kaitset käsitleva nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ [6] ja looduslike paiknemiskohtade ja looduslike loomastiku ja taimestiku kaitset käsitleva nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ [7] kohaselt liikmesriikide määratud erikaitsealadega, ei pruugi tähendada, et nendel aladel toimuvaid töid on tingimata vaja käesoleva direktiivi alusel hinnata;(11) on asjakohane kehtestada kord, mille alusel töö kavandajal oleks võimalik saada pädevate asutuste arvamus hindamiseks koostatava ja esitatava teabe sisu ja ulatuse kohta; selle korra raames võivad liikmesriigid nõuda, et töö kavandaja pakuks muu hulgas välja muud lahendusvõimalused selliste tööde osas, mille kohta ta kavatseb esitada taotluse;(12) võtmaks arvesse rahvusvahelisel tasandil toimunud muutusi, on soovitav karmistada sätteid, mis käsitlevad keskkonnamõju piiriülest hindamist;(13) 25. veebruaril 1991 kirjutas ühendus alla piiriülese keskkonnamõju hindamise konventsioonile,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse direktiivi 85/337/EMÜ järgmiselt.1. Artikli 2 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, tagamaks, et enne loa andmist nõutakse keskkonda muu hulgas oma laadi, mahu või asukoha tõttu oluliselt mõjutada võivatelt töödelt teostusluba ja hinnatakse nende mõju. Sellised tööd on piiritletud artiklis 4."2. Artiklisse 2 lisatakse järgmine lõige:"2a. Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi ja terviklikku reostusennetust ja -tõrjet käsitleva nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ [8] nõuete täitmiseks ette näha üheainsa menetluse."3. Artikli 2 lõike 3 esimene lõik sõnastatakse järgmiselt:"3. Ilma et see piiraks artikli 7 kohaldamist, võivad liikmesriigid erandjuhul teha teatava töö puhul täieliku või osalise erandi käesoleva direktiivi sätetest."4. Artikli 2 lõike 3 punkti c tekst eesti keeles ei muutu;5. Artikkel 3 asendatakse järgmisega:"Artikkel 3Keskkonnamõju hindamisel piiritletakse töö otsene ja kaudne mõju järgmiste teguritega ja kirjeldatakse ja hinnatakse seda sobival viisil ning asjaolude ja artiklite 4-11 kohaselt:- inimesed, loomad ja taimed,- pinnas, vesi, õhk, ilmastik ja maastik,- aineline vara ja kultuuripärand,- esimeses, teises ja kolmandas taandes nimetatud tegurite vastastikune mõju."6. Artikkel 4 asendatakse järgmisega:"Artikkel 41. Kui artikli 2 lõikest 3 ei tulene teisiti, hinnatakse I lisas loetletud töid artikli 5-10 kohaselt.2. Kui artikli 2 lõikest 3 ei tulene teisiti, teevad liikmesriigid II lisas loetletud tööde puhul:a) üksikjuhtumite uurimisevõib) endi kehtestatud künniste või tingimusteabil kindlaks, kas tööd hinnatakse artiklite 5-10 kohaselt.Liikmesriigid võivad teha otsuse kohaldada mõlemaid alapunktides a ja b nimetatud võimalusi.3. Lõike 2 alusel üksikjuhtumeid uurides või künniseid või tingimusi kehtestades võetakse arvesse asjakohaseid III lisas sätestatud valikutingimusi.4. Liikmesriigid tagavad, et pädevate asutuste lõike 2 kohane otsus avalikustatakse."7. Artikkel 5 asendatakse järgmisega:"Artikkel 51. Tööde puhul, mille keskkonnamõju tuleb artikli 4 alusel hinnata artiklite 5-10 kohaselt, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks, et töö kavandaja esitab sobivas vormis IV lisas piiritletud teabe, kui:a) liikmesriigid leiavad, et see teave on loaandmismenetluse teatavas järgus ning teatava töö või teatavat liiki töö ja tõenäoliselt mõjutatavate keskkonnategurite erijooni silmas pidades asjakohane;b) liikmesriigid leiavad, et on asjakohane nõuda töö kavandajalt sellise teabe koostamist, võttes muu hulgas arvesse olemasolevaid teadmisi ja hindamisviise.2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks, et kui töö kavandaja seda enne teostusloa taotluse esitamist nõuab, esitab pädev asutus arvamuse selle kohta, millist teavet peab kavandaja lõike 1 kohaselt esitama. Pädev asutus peab enne oma arvamuse esitamist nõu töö kavandaja ja artikli 6 lõikes 1 osutatud ametiasutustega. Asjaolu, et pädev asutus on käesoleva lõike alusel esitanud arvamuse, ei takista teda töö kavandajalt hiljem täiendavat teavet nõudmast.Liikmesriigid võivad nõuda, et pädevad asutused esitaksid selle arvamuse, olenemata sellest, kas töö kavandaja seda nõuab.3. Lõike 1 kohaselt töö kavandaja esitatav teave sisaldab vähemalt:- töö kirjeldust, mis sisaldab teavet töö koha, laadi ja mahu kohta,- olulise kahjuliku mõju vältimiseks, vähendamiseks ja võimaluse korral kõrvaldamiseks ettenähtud meetmete kirjeldust,- andmeid, mida on vaja nende põhimõjude piiritlemiseks ja hindamiseks, mida töö keskkonnale tõenäoliselt avaldab,- lühikirjeldust muudest peamistest lahendusvõimalustest, mida töö kavandaja on uurinud, ja sellise valiku peamisi põhjusi, võttes arvesse keskkonnamõju,- eelmistes taanetes nimetatud teabe üldarusaadavat kokkuvõtet.4. Vajaduse korral tagavad liikmesriigid, et asjakohast teavet omavad asutused esitavad selle teabe töö kavandajale, pidades eelkõige silmas artiklit 3."8. Artikli 6 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et asutustele, kes on oma teatavate keskkonnaülesannete tõttu tulevikus tööga tõenäoliselt seotud, antakse võimalus avaldada oma arvamust töö kavandaja esitatud teabe ja teostusloa taotluse kohta. Selleks määravad liikmesriigid asutused, kellega tuleb nõu pidada kas üldiselt või olukorrakohaselt. Artikli 5 kohaselt kogutud teave edastatakse kõnealustele asutustele. Nõupidamise üksikasjaliku korra kehtestavad liikmesriigid."Artikli 6 lõige 2 asendatakse järgmisega:"2. Liikmesriigid tagavad, et kõik teostusloa taotlused ja kogu artikli 5 kohaselt kogutud teave avalikustatakse aegsasti, et asjaomasel üldsusel oleks võimalus väljendada oma arvamust enne teostusloa andmist."9. Artikkel 7 asendatakse järgmisega:"Artikkel 71. Kui liikmesriik teab, et töö tõenäoliselt avaldab olulist keskkonnamõju mõnes teises liikmesriigis, või kui tõenäoliselt oluliselt mõjutatav liikmesriik seda taotleb, esitab liikmesriik, kelle territooriumil kavatsetakse tööd teha, mõjutatavale liikmesriigile võimalikult kiiresti ja hiljemalt oma üldsuse teavitamise ajal muu hulgas:a) töö kirjelduse ja kogu olemasoleva teabe töö võimaliku piiriülese mõju kohta jab) teabe võimaliku otsuse laadi kohtaning jätab teisele liikmesriigile piisavalt aega teatada oma soovist osaleda keskkonnamõju hindamisel, kusjuures ta võib esitada ka lõikes 2 osutatud teabe.2. Kui lõike 1 kohaselt teavet saav liikmesriik teatab oma soovist osaleda keskkonnamõju hindamisel, esitab liikmesriik, kelle territooriumil kavatsetakse tööd teha, mõjutatavale liikmesriigile artikli 5 kohaselt kogutud teabe ja asjakohase teabe kõnealuse menetluse kohta ning teostusloa taotluse, kui ta seda juba teinud ei ole.3. Kuivõrd see on asjakohane, teevad asjaomased liikmesriigid ka järgmist:a) hoolitsevad selle eest, et lõigetes 1 ja 2 osutatud teave tehtaks mõistliku aja jooksul kättesaadavaks artikli 6 lõikes 1 osutatud ametiasutustele ja tõenäoliselt oluliselt mõjutatava liikmesriigi territooriumil olevale asjaomasele üldsusele; jab) tagavad, et nendele asutustele ja asjaomasele üldsusele antakse võimalus enne töö teostusloa andmist esitada mõõduka aja jooksul oma arvamus esitatud teabe kohta selle liikmesriigi pädevale asutusele, kelle territooriumil kavatsetakse tööd teha.4. Asjaomased liikmesriigid peavad nõu muu hulgas töö võimaliku piiriülese mõju ja sellise mõju vähendamiseks või kõrvaldamiseks ettenähtud meetmete üle ja lepivad kokku mõistliku pikkusega nõupidamistähtajas.5. Asjaomased liikmesriigid võivad kehtestada käesoleva artikli üksikasjaliku rakenduskorra."10. Artikkel 8 asendatakse järgmisega:"Artikkel 8Teostusloa menetlemisel tuleb arvesse võtta nõupidamise tulemusi ja artiklite 5-7 kohaselt kogutud teavet."11. Artikkel 9 asendatakse järgmisega:"Artikkel 91. Kui teostusloa andmise või andmatajätmise otsus on vastu võetud, teatavad pädevad asutused sellest üldsusele asjakohases korras ja avalikustavad järgmise teabe:- otsuse sisu ja kõik sellele lisatud tingimused,- peamised põhjused ja kaalutlused, millel otsus põhineb,- vajaduse korral kirjelduse olulise kahjuliku mõju vältimise, vähendamise ja võimaluse korral kõrvaldamise meetmetest.2. Pädevad asutused teatavad sellest kõikidele liikmesriikidele, kellega on artikli 7 kohaselt nõu peetud, ja esitavad neile lõikes 1 osutatud teabe."12. Artikkel 10 asendatakse järgmisega:"Artikkel 10Käesoleva direktiivi sätted ei mõjuta pädevate asutuste kohustust järgida siseriiklike õigusnormide ja kinnistunud õiguslike tavadega ettenähtud piiranguid, mis käsitlevad äri- ja tööstussaladusi, sealhulgas intellektuaalomandit, ja avalike huvide kaitset.Artikli 7 kohaldamisel rakendatakse teabe edastamise suhtes teisele liikmesriigile ja teabe vastuvõtmise suhtes sellises teises liikmesriigis piiranguid, mis kehtivad liikmesriigis, kus tööd kavandatakse."13. Artikli 11 lõige 2 asendatakse järgmisega:"2. Eelkõige teatavad liikmesriigid komisjonile kõikidest tingimustest ja/või künnistest, mis on kõnealuste tööde valiku suhtes artikli 4 lõike 2 kohaselt kehtestatud."14. Artikkel 13 jäetakse välja.15. I–III lisa asendatakse I–IV lisaga, nagu need on esitatud käesoleva direktiivi lisas.Artikkel 2Komisjon esitab viis aastat pärast käesoleva direktiivi jõustumist Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 85/337/EMÜ kohaldamise ja tõhususe kohta. See aruanne põhineb artikli 11 lõigetega 1 ja 2 ettenähtud teabevahetusel.Komisjon esitab selle aruande põhjal nõukogule vajaduse korral täiendavaid ettepanekuid, et tagada käesoleva direktiivi kohaldamisel parem kooskõlastamine.Artikkel 31. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 14. märtsiks 1999. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid võtavad need õigusaktid vastu, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Kui teostusloa taotlus esitatakse pädevale asutusele enne lõikes 1 sätestatud tähtpäeva, kohaldatakse direktiivi 85/337/EMÜ sätteid sellisena, nagu need olid enne käesolevaid muudatusi.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 3. märts 1997Nõukogu nimeleesistujaM. De Boer[1] EÜT C 130, 12.5.1994, lk 8 jaEÜT C 81, 19.3.1996, lk 14.[2] EÜT C 393, 31.12.1994, lk 1.[3] EÜT C 210, 14.8.1995, lk 78.[4] Euroopa Parlamendi 11. oktoobri 1995. aasta arvamus (EÜT C 287, 30.10.1995, lk 101), nõukogu 25. juuni 1996. aasta ühine seisukoht (EÜT C 248, 26.8.1996, lk 75) ja Euroopa Parlamendi 13. novembri 1996. aasta otsus (EÜT C 362, 2.12.1996, lk 103).[5] EÜT L 175, 5.7.1985, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[6] EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[7] EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.[8] EÜT L 257, 10.10.1996, lk 26.--------------------------------------------------LISA"I LISAARTIKLI 4 LÕIKE 1 KOHASED TÖÖD1. Naftatöötlusettevõtted (välja arvatud ettevõtted, kus toornaftast valmistatakse üksnes määrdeid) ja päevas vähemalt 500 tonni sütt või bituumenkilti gaasistavad või vedeldavad rajatised.2. - Soojuselektrijaamad ja muud põletusrajatised, mille soojatootlikkus on vähemalt 300 megavatti, ja- tuumaelektrijaamad ja muud tuumareaktorid, sealhulgas nende jaamade või reaktorite lammutamine või kasutusest kõrvaldamine [1] (välja arvatud lõhustuvate ja lähteainete tootmiseks ja muundamiseks mõeldud uurimisrajatised, mille suurim pidev soojusvõimsus ei ületa 1 kilovatti).3. a. Rajatised kasutatud tuumkütuse töötlemiseks.b. Rajatised:- tuumkütuse tootmiseks või rikastamiseks,- kasutatud tuumkütuse või väga radioaktiivsete jäätmete töötlemiseks,- kasutatud tuumkütuse lõpphoiustamiseks,- üksnes radioaktiivsete jäätmete lõpphoiustamiseks,- üksnes kasutatud tuumkütuse või radioaktiivsete jäätmete ladustamiseks (kavandatud rohkem kui 10 aastaks) mujal kui tekkekohas.4. - Tehased malmi ja terase esmaseks sulatuseks,- rajatised muude toormetallide kui raud tootmiseks maakidest, rikastatud maakidest või teisestest toormetest metallurgiliste, keemiliste või elektrolüütiliste menetlustega.5. Rajatised asbesti tootmiseks ning asbesti ja asbesti sisaldavate toodete töötlemiseks ja muundamiseks, kui neis toodetakse: asbesttsemendist valmistooteid üle 20000 tonni aastas, hõõrdematerjale üle 50 tonni valmistooteid aastas ja muid tooteid, milles kasutatakse üle 200 tonni asbesti aastas.6. Keemiatehased ehk rajatised ainete tööstuslikuks tootmiseks keemiliste muundamismenetluste abil, kus on mitu üksust, mille toimimine on üksteisega seotud, ja kus toodetakse:i) orgaanilisi põhikemikaale;ii) anorgaanilisi põhikemikaale;iii) fosfor-, lämmastik- või kaaliumväetisi (liht- või ühendväetised);iv) põhilisi taimekaitsevahendeid ja -mürke;v) ravimitoormeid keemilise või bioloogilise menetlusega;vi) lõhkeaineid.7. a. Pikamaavedudeks vajalike raudteede ja vähemalt 2100 m peamaandumisrajaga lennuväljade [2] ehitamine.b. Kiirteede [3] ehitamine.c. Vähemalt neljarajaliste uute teede ehitamine või kõige rohkem kaherajaliste olemasolevate teede ümberkavandamine ja/või laiendamine vähemalt neljarajaliseks, kui uus tee või ümberkavandatud ja/või laiendatud teelõik on vähemalt 10 km pikk.8. a. Siseveeteed ja siseveeliikluseks mõeldud sadamad enam kui 1350 tonnistele laevadele.b. Kaubasadamad, maaga ühendatud laadimis- ja mahalaadimiskaid ja välisadamad (välja arvatud parvlaevakaid) enam kui 1350 tonnistele laevadele.9. Rajatised ohtlike jäätmete põletamiseks, keemiliseks töötlemiseks, nagu on määratletud direktiivi 75/442/EMÜ [4] IIA lisa rubriigis D9, või lõppladustamiseks (s.o jäätmed, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 91/689/EMÜ). [5]10. Üle 100 tonnise päevavõimsusega rajatised tavajäätmete põletamiseks või keemiliseks töötlemiseks, nagu on määratletud direktiivi 75/442/EMÜ IIA lisa rubriigis D9.11. Põhjaveevõtu- või kunstlikud põhjaveemoodustussüsteemid, kui võetud või moodustatud vee kogus on vähemalt 10 miljonit kuupmeetrit aastas.12. a. Rajatised veevarude ülekandmiseks vesikondade vahel, kui ülekandmise eesmärk on vältida võimalikku veepuudust ja ülekantava vee kogus on üle 100 miljoni kuupmeetri aastas.b. Kõikidel muudel juhtudel rajatised veevarude ülekandmiseks vesikondade vahel, kui vesikonna vooluhulk, kust vett võetakse, on mitme aasta keskmisena üle 2 miljardi kuupmeetri aastas ja ülekantava vee kogus on vooluhulgast üle 5 %.Kummalgi juhul ei loeta siia joogivee edastamist toru kaudu.13. Heitveetöötlusrajatised, mille võimsus on üle 150000 inimekvivalendi, nagu on määratletud direktiivi 91/271/EMÜ [6] artikli 2 punktis 6.14. Nafta ja maagaasi tootmine kaubanduslikul otstarbel, kui nafta tootmismaht on üle 500 tonni päevas ja maagaasi tootmismaht üle 500000 m3 päevas.15. Tammid ja muud rajatised vee kinnihoidmiseks või alaliseks säilitamiseks, kui kinnihoitav või säilitatav uus või täiendav veekogus on üle 10 miljoni kuupmeetri.16. Gaasi, nafta või kemikaalide edastamiseks mõeldud torujuhtmed läbimõõduga üle 800 mm ja pikkusega üle 40 km.17. Kanalad ja sigalad, kus on üle:a) 85000 nuumkanakoha või 60000 munakanakoha;b) 3000 nuumseakoha (üle 30 kg); võic) 900 emisekoha.18. Tööstusrajatised:a) paberimassi tootmiseks puidust või samalaadsetest kiudainetest;b) paberi ja papi tootmiseks, mille tootmisvõimsus on üle 200 tonni päevas.19. Pealmaakaevandused pindalaga üle 25 hektari või turbakaevandused pindalaga üle 150 hektari.20. Elektri-õhuliinide ehitamine, mille pinge on vähemalt 220 kV ja pikkus üle 15 km.21. Vähemalt 200000 tonnise mahuga rajatised nafta, naftakeemia- või keemiatoodete ladustamiseks.II LISAARTIKLI 4 LÕIKE 2 KOHASED TÖÖD1. Põllumajandus, metsakasvatus ja akvakultuura. Maakorraldustööd.b. Tööd harimata maa või poollooduslike alade intensiivpõllunduseks.c. Põllumajanduslikud veetööd, sealhulgas niisutus- ja kuivendustööd.d. Esmakordne metsastamine ja raadamine maakasutusviisi muutmiseks.e. Rajatised intensiivkarjakasvatuseks (I lisaga hõlmamata tööd).f. Intensiivkalakasvatus.g. Merepõhja muutmine maaks.2. Kaevandaminea. Pealmaakaevandamine ja turbatootmine (I lisaga hõlmamata tööd).b. Allmaakaevandamine.c. Maavarade kaevandamine mere- või jõepõhjast.d. Süvapuurimine, eelkõige:- puurimine maasoojuse kasutamiseks,- puurimine tuumajäätmete ladustamiseks,- puurimine veevarude kasutamiseks,välja arvatud puurimine pinnase püsivuse uurimiseks.e. Maapealsed tööstusrajatised söe, nafta, maagaasi ja maakide ning bituumenkildi tootmiseks.3. Energiatööstusa. Tööstusrajatised elektri, auru ja sooja vee tootmiseks (I lisaga hõlmamata tööd).b. Tööstusrajatised gaasi, auru ja sooja vee edastamiseks; elektri edastamine õhuliinide kaudu (I lisaga hõlmamata tööd).c. Maagaasi maapealne ladustamine.d. Põlevate gaaside maa-alune ladustamine.e. Fossiilkütuste maapealne ladustamine.f. Söe ja pruunsöe tööstuslik kangideks pressimine.g. Rajatised radioaktiivsete jäätmete töötlemiseks ja ladustamiseks (kui need on I lisaga hõlmamata).h. Hüdroelektrijaamad.i. Tuuleelektrijaamad.4. Metallide tootmine ja töötleminea. Rajatised malmi või terase tootmiseks (esmane või teisene sulatamine), sealhulgas pidevvaluks.b. Rajatised raudmetallide töötlemiseks:i) kuumvaltsimiseks;ii) vasaratega sepistamiseks;iii) sulametallist kaitsekatete paigaldamiseks.c. Raudmetallide valukojad.d. Rajatised, kus sulatatakse, sealhulgas sulandatakse mitteraudmetalle, välja arvatud väärismetallid, kuid kaasa arvatud teisesed tooted (puhastamine, valamine jne).e. Rajatised metallide ja plastide pindtöötluseks elektrolüütilise või keemilise menetlusega.f. Mootorsõidukite tootmine ja kokkupanemine ning sõidukimootorite tootmine.g. Laevatehased.h. Rajatised õhusõidukite ehitamiseks ja parandamiseks.i. Raudteetarvikute tootmine.j. Kokkusurumine lõhkeainete abil.k. Rajatised metallimaakide särdamiseks ja paagutamiseks.5. Mineraalitööstusa. Koksiahjud (söe utmine).b. Tsemenditehased.c. Rajatised asbesti tootmiseks ja asbesttoodete valmistamiseks (I lisaga hõlmamata tööd).d. Rajatised klaasi, sealhulgas klaaskiudude valmistamiseks.e. Rajatised mineraalainete sulatamiseks, sealhulgas mineraalkiudude valmistamiseks.f. Keraamiliste toodete, eelkõige katusekivide, telliste, tulekindlate telliste, kahhelkivide, kiviesemete või portselani valmistamine põletamise teel.6. Keemiatööstus (I lisaga hõlmamata tööd)a. Vahesaaduste töötlemine ja kemikaalide tootmine.b. Taimekaitsevahendite ja ravimite, värvide ja lakkide, elastomeeride ja peroksiidide tootmine.c. Rajatised nafta, naftakeemia- ja keemiatoodete ladustamiseks.7. Toiduainetööstusa. Taime- ja loomaõlide ja -rasvade tootmine.b. Loomsete ja taimsete toodete pakendamine ja hoidistamine.c. Piimatoodete tootmine.d. Õlle- ja linnasetootmine.e. Maiustuste ja siirupi tootmine.f. Tapamajad.g. Rajatised tärklise tööstuslikuks valmistamiseks.h. Kalajahu- ja kalaõlivabrikud.i. Suhkruvabrikud.8. Tekstiili-, naha-, puidu- ja paberitööstusa. Tööstusrajatised paberi ja papi tootmiseks (I lisaga hõlmamata tööd).b. Tehased kiudude või tekstiili eeltöötluseks (nagu pesemine, pleegitamine ja leelislahusega töötlemine) või värvimiseks.c. Tehased nahkade parkimiseks.d. Rajatised tselluloosi töötlemiseks ja tootmiseks.9. KummitööstusElastomeertoodete valmistamine ja töötlemine.10. Infrastruktuuritööda. Tööstuspiirkondade arendustööd.b. Linnaarendustööd, sealhulgas kaubanduskeskuste ja parklate ehitamine.c. Raudteede ning ühendvedudeks vajalike ümberlaadimisrajatiste ja -jaamade ehitamine (I lisaga hõlmamata tööd).d. Lennuväljade ehitamine (I lisaga hõlmamata tööd).e. Teede, sadamate ja sadamarajatiste, sealhulgas kalasadamate ehitamine (I lisaga hõlmamata tööd).f. I lisaga hõlmamata siseveeteede ehitamine, kanalite ja tulvatõrjerajatiste ehitamine.g. Tammid ja muud vee kinnihoidmiseks või pikaajaliseks säilitamiseks mõeldud rajatised (I lisaga hõlmamata tööd).h. Trammiteed, kõrgendatud ja maa-alused raudteed, rippteed ja samalaadsed eriteed, mida kasutatakse üksnes või peaasjalikult reisijate veoks.i. Nafta- ja gaasitorujuhtmete ehitamine (I lisaga hõlmamata tööd).j. Pikkade akveduktide ehitamine.k. Rannikurajatised ärauhtumise vältimiseks ja rannikut muutvad tööd nagu kaldavallide, muulide ja sadamatammide ja muude merekaitserajatiste ehitamine, välja arvatud selliste rajatiste hooldamine ja ümberehitamine.l. I lisaga hõlmamata põhjaveevõtu- või kunstlikud põhjaveemoodustussüsteemid.m. I lisaga hõlmamata rajatised veevarude ülekandmiseks vesikondade vahel.11. Muud tööda. Alalised mootorsõidukite võidusõidu- ja katserajad.b. Jäätmekõrvaldusrajatised (I lisaga hõlmamata tööd).c. Heitveetöötlusrajatised (I lisaga hõlmamata tööd).d. Setteladestuskohad.e. Metallijäätmete, sealhulgas kasutamiskõlbmatute sõidukite ladustamine.f. Mootorite, turbiinide ja reaktorite katsetuspingid.g. Rajatised tehismineraalkiudude tootmiseks.h. Rajatised lõhkeainete taastamiseks või hävitamiseks.i. Rajatised loomakorjuste käitlemiseks.12. Turism ja vaba aega. Suusarajad, -tõstukid, köisteed ja nendega seotud rajatised.b. Jahisadamad.c. Linnast väljas asuvad puhkekülad ja vabaajavõimalustega hotellikompleksid ning nendega seotud rajatised.d. Alalised telkimisplatsid ja sõidukelamulaagrid.e. Lõbustuspargid.13. - Juba loa saanud või valminud või käimasolevate I või II lisas loetletud tööde muutmine või laiendamine, kui see võib keskkonda oluliselt kahjustada,- I lisas loetletud tööd, mida tehakse üksnes või peaasjalikult uute menetluste või toodete arendamiseks või katsetamiseks ja mis ei kesta üle kahe aasta.III LISAARTIKLI 4 LÕIKES 3 OSUTATUD VALIKUTINGIMUSED1. Tööde laadTööde laadi hindamisel tuleb eelkõige silmas pidada:- töö mahtu,- koosmõju muude töödega,- loodusvarade kasutamist,- jäätmeteket,- saastavust ja häiringuid,- õnnetusohtu, pidades eelkõige silmas kasutatavaid aineid või menetlusi.2. Tööde asukohtNende geograafiliste alade keskkonnatundlikkuse hindamisel, mida tööd tõenäoliselt mõjutavad, tuleb eelkõige silmas pidada:- praegust maakasutust,- ala loodusvarade suhtelist küllust, omadusi ja taastumisvõimet,- looduskeskkonna vastuvõtuvõimet, pöörates erilist tähelepanu järgmistele aladele:a) märgalad;b) rannikuvööndid;c) mägi- ja metsapiirkonnad;d) looduskaitsealad ja -pargid;e) liikmesriikide õigusnormide alusel liigitatud või kaitstavad alad; direktiivide 79/409/EMÜ ja 92/43/EMÜ kohaselt liikmesriikide määratud erikaitsealad;f) alad, kus ühenduse õigusaktidega kehtestatud keskkonnakvaliteedi standardeid on juba ületatud;g) tiheda asustusega alad;h) ajaloo-, kultuuri- või muinasväärtusega maastikud.3. Võimaliku mõju laadTööde võimalikku olulist mõju tuleb hinnata punktides 1 ja 2 sätestatud tingimuste põhjal, pidades eelkõige silmas:- mõju ulatust (geograafiline ala ja mõjutatavate elanike arv),- piiriülest mõju,- mõju tugevust ja mitmekülgsust,- mõju tõenäosust,- mõju kestust, sagedust ja pöörduvust.IV LISAARTIKLI 5 LÕIKES 1 OSUTATUD TEAVE1. Töö kirjeldus, mis sisaldab eelkõige:- kogu töö füüsiliste omaduste ning ehitamise ja kasutamisega seotud maakasutusvajaduste kirjeldust,- tootmismenetluste põhiomaduste, näiteks kasutatavate ainete laadi ja koguse kirjeldust,- väljapakutud töö tulemuste kasutamisel eeldatavasti tekkivaid jääke ja heitmeid (vee-, õhu- ja pinnasereostus, müra, vibratsioon, valgus, soojus, kiirgus jne) käsitlevat hinnangut liikide ja koguste kaupa.2. Lühikirjeldus muudest peamisest lahendusvõimalustest, mida töö kavandaja on uurinud, ja sellise valiku peamised põhjused, võttes arvesse keskkonnamõju.3. Kirjeldus, mis käsitleb keskkonna neid tegureid, mida väljapakutud töö tõenäoliselt oluliselt mõjutab, sealhulgas eelkõige elanikkonda, loomastikku, taimestikku, pinnast, vett, õhku, ilmastikku, ainelist vara, sealhulgas ehituskunsti- ja muinaspärandit, maastikku, ja eespool nimetatud tegurite omavahelist mõju.4. Kirjeldus [1] väljapakutud töö tõenäolisest olulisest keskkonnamõjust, mis tuleneb:- tööst endast,- loodusvarade kasutamisest,- saasteainete heitmetest, häiringute tekitamisest ja jäätmete kõrvaldamisestja töö kavandaja koostatud kirjeldus keskkonnamõju eelhindamiseks kasutatud võtetest.5. Oluliste keskkonnakahjustuste vältimiseks, vähendamiseks ja võimaluse korral kõrvaldamiseks ettenähtud meetmete kirjeldus.6. Üldarusaadav kokkuvõte eespool olevates punktides sätestatud teabest.7. Kirjeldus võimalikest raskustest (tehnilised puudused või oskusteabe puudumine), mis töö kavandajal tekkisid nõutava teabe koostamisel."[1] Tuumaelektrijaamad ja muud tuumareaktorid ei ole enam kõnealused rajatised, kui kogu tuumakütus ja muud radioaktiivselt saastunud ained on rajatise asukohast alaliselt kõrvaldatud.[2] Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab "lennujaam" lennujaama, mis vastab määratlusele, mis sisaldub 1944. aasta Chicago konventsioonis, millega asutati Rahvusvaheline Tsiviillennunduse organisatsioon.[3] Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab "kiirtee" teed, mis vastab peamisi rahvusvahelisi liiklussooni käsitlevas 15. novembri 1975. aasta Euroopa kokkuleppes sisalduvale määratlusele.[4] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 39. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 94/3/EÜ (EÜT L 5, 7.1.1994, lk 15).[5] EÜT L 377, 31.12.1991, lk 20. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/31/EÜ (EÜT L 168, 2.7.1994, lk 28).[6] EÜT L 135, 30.5.1991, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[1] See kirjeldus peaks hõlmama nii töö otsest kui ka kaudset, teisest, kuhjuvat, väikese, keskmise ja suure kestusega, alalist ja ajutist, head ja halba mõju.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2007/76/EÜ, 20. detsember 2007 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi lisamisega toimeainete hulka (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               21.12.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 337/100

      KOMISJONI DIREKTIIV 2007/76/EÜ,
   20. detsember 2007,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi lisamisega toimeainete hulka
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni määrustes (EÜ) nr 451/2000 (2) ja (EÜ) nr 1490/2002 (3) on sätestatud direktiivi 91/414/EMÜ artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi kolmanda etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad ja kehtestatud hindamist vajavate toimeainete loetelu nende toimeainete võimalikuks lisamiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Fludioksoniil, klomasoon ja prosulfokarb kuuluvad nimetatud loetelusse.

               (2)

               Nende toimeainete mõju inimese tervisele ja keskkonnale on hinnatud vastavalt määrustes (EÜ) nr 451/2000 ja (EÜ) nr 1490/2002 sätestatud korrale mitmete teatajate kavandatud kasutusalade puhul. Kõnealuste määrustega määrati ka referentliikmesriigid, kes esitavad asjaomased hindamisaruanded ja soovitused Euroopa Toiduohutusametile (EFSA) vastavalt määruse (EÜ) nr 1490/2002 artikli 10 lõikele 1. Fludioksoniili ja klomasooni puhul oli referentliikmesriik Taani ja kogu asjaomane teave esitati vastavalt 5. aprillil 2005 ja 16. märtsil 2005. Prosulfokarbi puhul oli referentliikmesriik Rootsi ja kogu asjaomane teave esitati 20. aprillil 2005.

               (3)

               Liikmesriigid ja EFSA on hindamisaruannete kohta andnud eksperdihinnangu ning esitanud need 27. juulil 2007 komisjonile teaduslike aruannetena fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi kohta. (4) Liikmesriigid ja komisjon vaatasid kõnealused aruanded läbi toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees ning need vormistati 9. oktoobril 2007 komisjoni läbivaatamisaruandena fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi kohta.

               (4)

               Mitmete läbiviidud uuringute käigus on ilmnenud, et fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi sisaldavaid taimekaitsevahendeid võib põhimõtteliselt käsitada direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b sätestatud nõuetele vastavana, eelkõige komisjoni läbivaatamisaruandes uuritud ja üksikasjalikult kirjeldatud kasutusviiside osas. Seetõttu on asjakohane kanda kõnealused toimeained I lisasse, et tagada kõigis liikmesriikides neid toimeaineid sisaldavate taimekaitsevahendite lubade väljaandmine vastavalt kõnealuse direktiivi sätetele.

               (5)

               Enne toimeaine I lisasse kandmist tuleks ette näha mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid ja huvitatud isikud saaksid valmistuda toimeaine lisamisest tulenevate uute nõuete täitmiseks.

               (6)

               Ilma et see piiraks direktiiviga 91/414/EMÜ kindlaks määratud kohustusi, mis kaasnevad toimeaine kandmisega I lisasse, tuleks pärast toimeaine loetelusse kandmist anda liikmesriikidele kuus kuud fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivate kasutuslubade läbivaatamiseks, et tagada direktiivis 91/414/EMÜ, eriti selle artiklis 13 sätestatud nõuete ja I lisas esitatud tingimuste täitmine. Direktiivi 91/414/EMÜ sätete kohaselt peaksid liikmesriigid vastavalt vajadusele olemasolevaid lube muutma, need asendama või tühistama. Erandina eespool esitatud tähtajast tuleks ette näha pikem ajavahemik III lisas ettenähtud täieliku toimiku esitamiseks iga taimekaitsevahendi iga kavandatud kasutusviisi kohta ja nende toimikute hindamiseks direktiivis 91/414/EMÜ sätestatud ühtsete põhimõtete alusel.

               (7)

               Varasemad kogemused määruse (EMÜ) nr 3600/92 raames hinnatud toimeainete kandmisel direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse on näidanud, et kehtivate kasutuslubade valdajate kohustuste puhul, mis on seotud andmetele juurdepääsuga, võib tekkida tõlgendamisraskusi. Raskuste vältimiseks tulevikus on vaja täpsustada liikmesriikide kohustusi, eelkõige kohustust kontrollida, et loa valdaja võimaldaks juurdepääsu toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele. Täpsustamine ei too siiski liikmesriikidele ega loaomanikele kaasa uusi kohustusi võrreldes I lisa muutmiseks seni vastu võetud direktiividega.

               (8)

               Seepärast on asjakohane direktiivi 91/414/EMÜ vastavalt muuta.

               (9)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa muudetakse käesoleva direktiivi lisa kohaselt.
   Artikkel 2
   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. aprilliks 2009. Liikmesriigid edastavad kõnealuste õigusnormide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad kõnealuseid norme alates 1. maist 2009.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 3
   1.   Vajaduse korral muudavad või tühistavad liikmesriigid direktiivi 91/414/EMÜ kohaselt toimeainetena fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivad load 30. aprilliks 2009.
   Eelkõige kontrollivad nad nimetatud tähtpäevaks, et kõnealuse direktiivi I lisas fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi suhtes sätestatud tingimused on täidetud, välja arvatud kõnealuseid toimeaineid käsitleva kande B osas nimetatud tingimused, ning et loa valdajal on olemas kõnealuse direktiivi artikli 13 tingimuste kohaselt II lisa nõuetele vastav toimik või juurdepääs sellele.
   2.   Erandina lõikest 1 teostavad liikmesriigid iga lubatud taimekaitsevahendi puhul, mis sisaldab fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi ainsa toimeainena või ühena mitmest toimeainest, mis kõik on hiljemalt 31. oktoobriks 2008 kantud direktiivi 91/414/EMÜ I lisa loetelusse, toote uue hindamise direktiivi 91/414/EMÜ III lisa nõuetele vastava toimiku põhjal vastavalt käesoleva direktiivi VI lisas sätestatud ühtsetele põhimõtetele ning arvestades kõnealuse direktiivi I lisa vastavalt fludioksoniili, klomasooni ja prosulfokarbi käsitlevate kannete B osa. Kõnealuse hindamise põhjal määravad nad kindlaks, kas toode vastab direktiivi 91/414/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktides b, c, d ja e sätestatud tingimustele.
   Pärast kõnealust kindlaksmääramist liikmesriigid:

               a)

               muudavad vajaduse korral luba või tühistavad selle hiljemalt 31. oktoobriks 2012, kui taimekaitsevahend sisaldab fludioksoniili, klomasooni või prosulfokarbi ainsa toimeainena, või

               b)

               vajaduse korral muudavad fludioksoniili, klomasooni või prosulfokarbi ühena mitmest toimeainest sisaldavate toodete kasutuslube või tühistavad need hiljemalt 31. oktoobriks 2012 või kuupäevaks, mis on niisuguse muudatuse tegemiseks või loa tühistamiseks ette nähtud vastava direktiivi või direktiividega, millega asjakohane aine või asjakohased ained on kantud direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem.

         Artikkel 4
   Käesolev direktiiv jõustub 1. novembril 2008.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 20. detsember 2007

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2007/52/EÜ (ELT L 214, 17.8.2007, lk 3).

      (2)  EÜT L 55, 29.2.2000, lk 25. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1044/2003 (ELT L 151, 19.6.2003, lk 32).

      (3)  EÜT L 224, 21.8.2002, lk 23. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1095/2007 (ELT L 246, 21.9.2007, lk 19).

      (4)  EFSA Scientific Report (2007) 110, 1–85, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fludioxonil (valmimiskuupäev: 27. juuli 2007).

      EFSA Scientific Report (2007) 109, 1–73, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance clomazone (valmimiskuupäev: 27. juuli 2007), 3. augusti 2007. aasta versioon.

      EFSA Scientific Report (2007) 111, 1–81, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance prosulfocarb (valmimiskuupäev: 27. juuli 2007).

      LISA
      Direktiivi 91/414/EMÜ I lisas oleva tabeli lõppu lisatakse järgmised kanded

                     Nr

                     Tavanimetus, tunnuskoodid

                     IUPACi nimetus

                     Puhtus (1)

                     Jõustumine

                     Loetellu kuulumise lõpptähtaeg

                     Erisätted

                     „166

                     Prosulfokarb
                     CASi nr 52888-80-9
                     CIPACi nr 539

                     S-bensüül dipropüül(tiokarbamaat)

                     970 g/kg

                     1. november 2008

                     31. oktoober 2018

                     A   OSA
                     Lubatakse kasutada ainult herbitsiidina.
                     B   OSA
                     VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees 9. oktoobril 2007 prosulfokarbi kohta lõplikult vormistatud läbivaatamisaruande järeldusi, eriti selle aruande I ja II lisa.
                     Üldhindamisel peavad liikmesriigid pöörama erilist tähelepanu:

                                 —

                                 käitajate turvalisusele ja tagama, et kasutustingimustega nähtaks ette piisavad isikukaitsevahendid;

                                 —

                                 veeorganismide kaitsele ning tagama, et kasutusloaga nõutaks vajaduse korral riskide vähendamise meetmete võtmist, näiteks puhvervööndi jätmist.

                                 —

                                 sihtrühma mittekuuluvate taimede kaitsele ning tagama, et kasutusloaga nõutaks vajaduse korral riskide vähendamise meetmete võtmist, näiteks mittepritsitava puhvervööndi jätmist.

                     167

                     Fludioksoniil
                     CASi nr 131341-86-1
                     CIPACi nr 522

                     4-(2,2-difluoro-1,3-bensodioksool-4-üül)-1H-pürrool-3-karbonitriil

                     950 g/kg

                     1. november 2008

                     31. oktoober 2018

                     A   OSA
                     Lubatakse kasutada üksnes fungitsiidina.
                     B   OSA
                     Kui liikmesriigid hindavad taotlust lubada kasutada fludioksoniili sisaldavat taimekaitsevahendit muuks otstarbeks kui seemnete töötlemiseks, pööravad nad erilist tähelepanu artikli 4 lõike 1 punktis b nimetatud kriteeriumidele ja tagavad, et enne kasutusloa andmist oleks esitatud kogu vajalik teave, ning:

                                 —

                                 pööravad erilist tähelepanu võimalusele, et ohualtis piirkonnas satub see aine või eelkõige selle mulla fotolüüsi metaboliidid CGA 339833 ja CGA 192155 põhjavette;

                                 —

                                 pööravad erilist tähelepanu kalade ja veeselgrootute kaitsele.

                           Kasutusloa tingimustes peaks vajaduse korral olema nõutud riski vähendamise meetmete võtmist.
                     VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees 9. oktoobril 2007 fludioksoniili kohta lõplikult vormistatud läbivaatamisaruande järeldusi, eriti selle aruande I ja II lisa.

                     168

                     Klomasoon
                     CASi nr 81777-89-1
                     CIPACi nr 509

                     2-(2-klorobensüül)-4,4-dimetüül-1,2-oksasolidiin-3-oon

                     960 g/kg

                     1. november 2008

                     31. oktoober 2018

                     A   OSA
                     Lubatakse kasutada ainult herbitsiidina.
                     B   OSA
                     VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees 9. oktoobril 2007 klomasooni kohta lõplikult vormistatud läbivaatamisaruande järeldusi, eriti selle aruande I ja II lisa.
                     Üldhindamisel peavad liikmesriigid pöörama erilist tähelepanu:

                                 —

                                 käitajate turvalisusele ja tagama, et kasutustingimustega nähtaks ette piisavad isikukaitsevahendid;

                                 —

                                 sihtrühma mittekuuluvate taimede kaitsele ning tagama, et kasutusloaga nõutaks vajaduse korral riskide vähendamise meetmete võtmist, näiteks puhvervööndite jätmist.”

         (1)  Täiendavad andmed toimeaine olemuse ja spetsifikatsiooni kohta on esitatud läbivaatamisaruandes.


title: Komisjoni direktiiv 2014/101/EL, 30. oktoober 2014 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik  EMPs kohaldatav tekst

text:
               31.10.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 311/32

         KOMISJONI DIREKTIIV 2014/101/EL,
   30. oktoober 2014,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, (1) eriti selle artikli 20 lõike 1 esimest lõiku,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Tuleks tagada direktiivi 2000/60/EÜ artikli 8 kohaseks vee ökoloogiliseks seireks liikmesriigis kehtestatud tüübiparameetrite seire meetodite kvaliteet ja võrreldavus.

               (2)

               Direktiivi 2000/60/EÜ V lisa punkti 1.3.6 kohaselt peavad tüübiparameetrite seire meetodid vastama selles punktis loetletud rahvusvahelistele standarditele või muudele siseriiklikele või rahvusvahelistele standarditele, mis tagavad samaväärse teadusliku kvaliteedi ja võrreldavusega andmete saamise. V lisas on loetletud rahvusvahelised standardid, mis olid kõnealuse direktiivi vastuvõtmise ajal kättesaadavad.

               (3)

               Pärast direktiivi 2000/60/EÜ avaldamist on Euroopa Standardikomitee (CEN) avaldanud mitu uut standardit (mõned neist koos Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooniga), milles käsitletakse fütoplanktonist, makrofüütidest ja põhjataimestikust, selgrootutest põhjaloomadest ja kaladest bioloogiliste proovide võtmist ning veekogude hüdromorfoloogilisi omadusi. Need standardid tuleks lisada direktiivi 2000/60/EÜ V lisa punkti 1.3.6.

               (4)

               Kuna uute standardite väljatöötamine ja olemasolevate ajakohastamine on pidev protsess, siis ei avalda CENi liikmed enam mõnd direktiivi 2000/60/EÜ V lisa punktis 1.3.6 loetletud standardit ning need tuleks välja jätta.

               (5)

               Kahes direktiivi 2000/60/EÜ V lisa punktis 1.3.6 loetletud standardis (EN ISO 8689-1:1999 ja EN ISO 8689-2:1999 9) käsitleti bioloogilist klassifikatsiooni, mitte seiret; neid võeti hiljem arvesse direktiiviga seotud ühise rakendusstrateegia raames klassifitseerimispiiride kehtestamise protokollide väljatöötamisel ning nüüd võib need välja jätta.

               (6)

               Seepärast tuleks direktiivi 2000/60/EÜ vastavalt muuta.

               (7)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2000/60/EÜ artikli 21 lõike 1 kohaselt loodud komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2000/60/EÜ V lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 20. maiks 2016. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetavate põhiliste õigus- ja haldusnormide tekstid.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 30. oktoober 2014

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1.

      LISA
      Direktiivi 2000/60/EÜ V lisa punkt 1.3.6 asendatakse järgmisega:

         „1.3.6.   Kvaliteedielementide seire standardid

         Tüübiparameetrite seire meetodid vastavad allpool loetletud rahvusvahelistele standarditele, niivõrd kui need hõlmavad seiret, või muudele siseriiklikele või rahvusvahelistele standarditele, mis tagavad samaväärse teadusliku kvaliteedi ja võrreldavusega andmete saamise.

            Bioloogilistest kvaliteedielementidest proovide võtmise standardid

         Üldised meetodid kasutamiseks koos erimeetoditega, mis on esitatud järgmiste bioloogiliste kvaliteedielementidega seotud standardites:

                     EN ISO 5667-3:2012

                     Water quality — Sampling — Part 3: Preservation and handling of samples

            Fütoplanktonit käsitlevad standardid

                     EN 15204:2006

                     Water quality — Guidance standard on the enumeration of phytoplankton using inverted microscopy (Utermöhl technique)

                     EN 15972:2011

                     Water quality — Guidance on quantitative and qualitative investigations of marine phytoplankton

                     ISO 10260:1992

                     Water quality — Measurement of biochemical parameters –Spectrometric determination of the chlorophyll-a concentration

            Makrofüüte ja fütobentost käsitlevad standardid

                     EN 15460:2007

                     Water quality — Guidance standard for the surveying of macrophytes in lakes

                     EN 14184:2014

                     Water quality — Guidance for the surveying of aquatic macrophytes in running waters

                     EN 15708:2009

                     Water quality — Guidance standard for the surveying, sampling and laboratory analysis of phytobenthos in shallow running water

                     EN 13946:2014

                     Water quality — Guidance for the routine sampling and preparation of benthic diatoms from rivers and lakes

                     EN 14407:2014

                     Water quality — Guidance for the identification and enumeration of benthic diatom samples from rivers and lakes

            Selgrootuid põhjaloomi käsitlevad standardid

                     EN ISO 10870:2012

                     Water quality — Guidelines for the selection of sampling methods and devices for benthic macroinvertebrates in fresh waters

                     EN 15196:2006

                     Water quality — Guidance on sampling and processing of the pupal exuviae of Chironomidae (Order Diptera) for ecological assessment

                     EN 16150:2012

                     Water quality — Guidance on pro-rata Multi-Habitat sampling of benthic macro-invertebrates from wadeable rivers

                     EN ISO 19493:2007

                     Water quality — Guidance on marine biological surveys of hard-substrate communities

                     EN ISO 16665:2013

                     Water quality — Guidelines for quantitative sampling and sample processing of marine soft-bottom macro-fauna

            Kalu käsitlevad standardid

                     EN 14962:2006

                     Water quality — Guidance on the scope and selection of fish sampling methods

                     EN 14011:2003

                     Water quality — Sampling of fish with electricity

                     EN 15910:2014

                     Water quality — Guidance on the estimation of fish abundance with mobile hydroacoustic methods

                     EN 14757:2005

                     Water quality — Sampling of fish with multi-mesh gillnets

            Hüdromorfoloogilisi parameetreid käsitlevad standardid

                     EN 14614:2004

                     Water quality — Guidance standard for assessing the hydromorphological features of rivers

                     EN 16039:2011

                     Water quality — Guidance standard on assessing the hydromorphological features of lakes

            Füüsikalis-keemilisi parameetreid käsitlevad standardid

         Kõik asjakohased CEN/ISO standardid”