Tähtis õiguslik teade

|

31985L0490

Neljas komisjoni direktiiv, 11. oktoober 1985, kosmeetikatoodete koostise kontrolliks vajalikke analüüsimeetodeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

Euroopa Liidu Teataja L 295 , 07/11/1985 Lk 0030 - 0045 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 14 Lk 0192  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 6 Lk 0115  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 14 Lk 0192  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 15 Köide 6 Lk 0115  CS.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 ET.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 HU.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 LT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 LV.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 MT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 PL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 SK.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61 SL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 46  - 61

		Neljas komisjoni direktiiv,11. oktoober 1985,kosmeetikatoodete koostise kontrolliks vajalikke analüüsimeetodeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(85/490/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud direktiiviga 85/391/EMÜ, [2] eriti selle artikli 8 lõiget 1,ning arvestades, et:direktiiviga 76/768/EMÜ on ette nähtud kosmeetikatoodete ametlik katsetamine, et tagada kosmeetikatoodete koostist käsitlevate ühenduse õigusnormidega ettenähtud tingimuste täitmine;kõik vajalikud analüüsimeetodid tuleks sätestada niipea kui võimalik; kõnealuse eesmärgi saavutamiseks on juba astutud kolm sammu, määratledes teatavad meetodid komisjoni direktiivides 80/1335/EMÜ, [3] 82/434/EMÜ [4] ja 83/514/EMÜ [5] ning neljanda sammuna tuleks määratleda meetodid, mis käsitlevad glütserool-1-(4-aminobensoaadi) identifitseerimist ja määramist, klorobutanooli määramist, kiniini identifitseerimist ja määramist, anorgaaniliste sulfitite ja vesiniksulfitite identifitseerimist ja määramist, leelismetallide kloraatide identifitseerimist ja määramist ning naatriumjodaadi identifitseerimist ja määramist;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas direktiivi 76/768/EMÜ kohandamist tehnika arenguga käsitleva komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et kosmeetikatoodete ametliku katsetamise käigus:- glütserool-1-(4-aminobensoaadi) identifitseerimine ja määramine,- klorobutanooli määramine,- kiniini identifitseerimine ja määramine,- anorgaaniliste sulfitite ja vesiniksulfitite identifitseerimine ja määramine,- leelismetallide kloraatide identifitseerimine ja määramine ning- naatriumjodaadi identifitseerimine ja määramineviiakse läbi kooskõlas lisas kirjeldatud meetoditega.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 1986.Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 11. oktoober 1985Komisjoni nimelkomisjoni liigeStanley Clinton-Davis[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.[2] EÜT L 224, 22.8.1985, lk 40.[3] EÜT L 383, 31.12.1980, lk 27.[4] EÜT L 185, 30.6.1982, lk 1.[5] EÜT L 291, 24.10.1983, lk 9.--------------------------------------------------LISAGLÜTSEROOL-1-(4-AMINOBENSOAADI) IDENTIFITSEERIMINE JA MÄÄRAMINEA. IDENTIFITSEERIMINE1. RAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesoleva meetodiga määratakse kindlaks alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaat (glütserool-1-(4-aminobensoaat)). Samuti määratakse sellega etüül-4-aminobensoaat (bensokaiin INN), mis võib esineda lisandina.2. PÕHIMÕTEIdentifitseeritakse õhekihikromatograafia (ÕKK) abil fluorestsentsindikaatoriga silikageeliplaadil ja vaba primaarne amiinirühm määratakse kindlaks plaadile moodustuva diasovärvi alusel.3. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.3.1. Lahustisegu: tsükloheksaan/propaan-2-ool/stabiliseeritud diklorometaan (mahuvahekorras 48:64:9).3.2. Eluent: petrooleeter (40-60)/benseen/atsetoon/ammooniumhüdroksiidi lahus (vähemalt 25 % NH3): mahuvahekorras 35:35:35:1.Ilmutamislahus: | a)naatriumnitrit: 1 g lahustatakse 100 ml 1 M soolhappes (valmistatakse vahetult enne kasutamist);b)2-naftool: 0,2 g lahustatakse 100 ml 1 M kaaliumhüdroksiidis. |3.4. Standardlahused:alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaat: 0,05 g 100 ml-s punktis 3.1 nimetatud lahustisegus;etüül-4-aminobensoaat: 0,05 g 100 ml-s punktis 3.1 nimetatud lahustisegus.3.5. Silikageelplaadid 60 F254, kihi paksus 0,25 mm, mõõtmed 200 × 200 mm.4. SEADMED4.1. Tavalised ÕKK-seadmed.4.2. Ultrahelivann.4.3. Filter Millipore filter FH 0,5 μm või samaväärne.5. ANALÜÜSI KÄIK5.1. Proovi ettevalmistamine1,5 g analüüsitavat toodet kaalutakse 10-ml suletavasse mõõtekolbi. Täiendatakse märgini punktis 3.1 nimetatud lahustiga. Suletakse ja jäetakse üheks tunniks toatemperatuurile ultrahelivanni (4.2). Filtreeritakse läbi membraanfiltri (4.3) ja filtraati kasutatakse kromatografeerimiseks.5.2. Õhekihikromatograafia10 μl proovilahust (5.1) ja mõlemat standardlahust (3.4) kantakse plaadile (3.5).Elueeritakse eelnevalt punktis 3.2 nimetatud lahustiga küllastatud kambris seni, kuni lahusti piir on tõusnud 150 mm-ni. Plaadil lastakse kuivada toatemperatuuril.5.3. Ilmutamine5.3.1. Plaati vaadeldakse UV-valguses 254 nm juures.5.3.2. Täielikult kuivanud plaadile pihustatakse punkti 3.3 alapunktis a nimetatud lahust.Lastakse kuivada toatemperatuuril üks minut ja sellele pihustatakse kohe punkti 33 alapunktis b nimetatud lahust.Plaati kuivatatakse kuivatuskapis temperatuuril 60 ºC. Plaadile ilmuvad oranžid laigud. Alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaat: RF 0,07; etüül-4-aminobensoaat: RF 0,55.B. MÄÄRAMINE1. RAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesoleva meetodiga määratakse alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaat. Samuti määratakse sellega etüül-4-aminobensoaat. Meetodit ei ole võimalik kasutada, kui alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaadi sisaldus on suurem kui 5 massiprotsenti ja etüül-4-aminovensoaadi sisaldus on suurem kui 1 massiprotsent.2. MÄÄRATLUSKäesoleva meetodiga mõõdetud alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaadi ja etüül-4-aminobensoaadi sisaldust tootes väljendatakse massiprotsentides.3. PÕHIMÕTEAnalüüsitav toode suspendeeritakse metanoolis ja pärast proovi asjakohast töötlemist määratakse sisaldus kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) abil.4. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad ja peaksid vajaduse korral sobima kõrgefektiivseks vedelikkromatograafiaks.4.1. Metanool.4.2. Kaaliumdivesinikortofosfaat (KH2PO4).4.3. Tsinkdiatsetaat (Zn(CH3COO)2· 2H2O).4.4. 204= 1,05).4.5. Tetrakaaliumheksatsüanoferraat (K4(Fe(CN)6) 3H2O).4.6. Etüül-4-hüdroksübensoaat.4.7. Alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaat.4.8. Etüül-4-aminobensoaat.4.9. Fosfaatpuhverlahus (0,02 M): 2,72 g kaaliumdivesinikortofosfaati (4.2) lahustatakse ühes liitris vees.4.10. Eluent: fosfaatpuhverlahus (4.9), metanool (4.1) mahuvahekorras 61:39.Liikuva faasi koostist võib muuta, et saavutada lahutusteguri R väärtuseks vähemalt 1,5.R = 2d'R— d'RW+ W2kus:R1 ja R2 = piikide retentsiooniajad minutites,W1 ja W2 = piikide laiused millimeetrites poolkõrgusel,d' = lindi kiirus millimeetrites minutis.4.11. Alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaadi põhilahus: kaalutakse umbes 40 mg alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaati ja viiakse 100-ml mõõtekolbi. Lahustatakse 40 ml metanoolis (4.1). Täiendatakse puhverlahusega (4.9) märgini ja segatakse.4.12. Etüül-4-aminobensoaadi põhilahus: kaalutakse umbes 40 mg etüül-4-aminobensoaati ja viiakse 100-ml mõõtekolbi. Lahustatakse 40 ml metanoolis (4.1). Täiendatakse puhverlahusega (4.9) märgini ja segatakse.4.13. Sisestandardi lahus: kaalutakse umbes 50 mg etüül-4-hüdroksübensoaati (4.6), viiakse 100-ml mõõtekolbi, lahustatakse 40 ml metanoolis (4.1), täiendatakse puhverlahusega (4.9) märgini ja segatakse.4.14. Standardlahused: valmistatakse neli standardlahust, lahustades 100 ml eluendis (4.10) vastavalt järgmisele tabelile:Standardlahus | Alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaat | Etüül-4-aminobensoaat | Etüül-4-hüdroksübensoaat |(μg/ml) [1] | ml (4.11) | (μg/ml) [1] | ml (4.12) | (μg/ml) [1] | ml (4.13) |I | 8 | 2 | 8 | 2 | 50 | 10 |II | 16 | 4 | 12 | 3 | 50 | 10 |III | 24 | 6 | 16 | 4 | 50 | 10 |IV | 40 | 10 | 20 | 5 | 50 | 10 |4.15. I Carrez' lahus: 25,5 g tetrakaaliumheksatsüanoferraati (4.5) lahustatakse vees ja täiendatakse 250 ml-ni.4.16. II Carrez' lahus: 54,9 g tsinkdiatsetaati (4.3) ja 7,5 ml äädikhapet (4.4) lahustatakse vees ja täiendatakse 250 ml-ni.4.17. Merck Lichrosorb RP-18 või samaväärne, osakeste keskmine suurus 5 μm.5. SEADMED5.1. Tavalised laboriseadmed.5.2. Kõrgefektiivne vedelikkromatograaf muudetava lainepikkusega UV-detektoriga ja temperatuurile 45 ºC reguleeritud kolonni termostaadiga.5.3. Roostevaba terasest kolonn: pikkus: 250 mm; siseläbimõõt: 4,6 mm; kolonni täidis: Lichrosorb RP - 18 (4.17).5.4. Ultrahelivann.6. ANALÜÜSI KÄIK6.1. Proovi ettevalmistamine6.1.1. 100-ml keeduklaasi kaalutakse 1 g proovi ja lisatakse 10 ml metanooli (4.1).6.1.2. Keeduklaas asetatakse 20 minutiks ultrahelivanni (5.4), et proov suspendeerida. Sel viisil saadud suspensioon viiakse kvantitatiivselt 100-ml mõõtekolbi maksimaalselt 75 ml eluendiga (4.10).Lisatakse järjest 1 ml I Carrez' lahust (4.15) ja 1 ml II Carrez' lahust (4.16) ning segatakse pärast mõlemat lisamist. Täiendatakse eluendiga (4.10) märgini, segatakse uuesti ja filtreeritakse läbi kurdfiltri.6.1.3. 50-ml mõõtekolbi pipeteeritakse 3,0 ml punkti 6.1.2 kohaselt saadud filtraati ja 5,0 ml sisestandardi lahust (4.13). Täiendatakse eluendiga (4.10) märgini ja segatakse. Kõnealusel viisil saadud lahust kasutatakse punktis 6.2 kirjeldatud kromatografeerimiseks.6.2. Kromatograafia6.2.1. Liikuva faasi (4.10) voolukiiruseks reguleeritakse 1,2 ml minutis ja kolonni temperatuuriks 45 ºC.6.2.2. Detektor (5.2) reguleeritakse lainepikkusele 274 nm.6.2.3. Mikrosüstlaga süstitakse kromatograafi vähemalt kaks korda 20 ml lahust (6.1.3) ja mõõdetakse piikide pindalad.6.3. Kalibreerimiskõver6.3.1. Süstitakse 20 μl kõiki standardlahuseid (4.14) ja mõõdetakse piikide pindalad.6.3.2. Iga kontsentratsiooni jaoks arvutatakse alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaadi ja sisestandardi piikide pindalade suhe. Kõnealune suhe kantakse abstsissteljele ja vastavate masside suhe ordinaatteljele.6.3.3. Samamoodi toimitakse etüül-4-hüdroksübensoaadi puhul.7. ARVUTAMINE7.1. Punkti 6.3 kohaselt saadud kalibreerimiskõveralt loetakse masside suhted (RP1, RP2), mis vastavad punkti 6.2.3 kohaselt arvutatud piikide pindalade suhetele, kusRP1 = alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaadi mass/etüül-4-hüdroksübensoaadi mass,RP2 = etüül-4-aminobensoaadi mass/etüül-4-hüdroksübensoaadi mass.7.2. Sel viisil saadud masside suhte alusel arvutatakse alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaadi ja etüül-4-aminobensoaadi sisaldus massiprotsentides järgmiste valemite järgi:Rp massiprotsent alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaati = RP1 ×RP1 ×Rp massiprotsent etüül-4-aminobensoaati = RP2 ×RP2 ×q = punkti 4.12 kohaselt kaalutud etüül-4-hüdroksübensoaadi (sisestandard) kogus milligrammides,p = punkti 6.1.1 kohaselt kaalutud proovi kogus grammides.8. KORRATAVUS [2]8.1. Kui alfa-monoglütserüül-4-aminobensoaadi sisaldus on 5 massiprotsenti, ei tohi ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,25 %.8.2. Kui etüül-4-aminobensoaadi sisaldus on 1 massiprotsent, ei tohi ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,10 %.9. MÄRKUSED9.1. Enne analüüside tegemist kontrollitakse, kas proov sisaldab aineid, mille piigid võivad kromatogrammil kattuda sisestandardi (etüül-4-aminobensoaat) piigiga.9.2. Et veenduda segavate tegurite puudumises, korratakse määramist, muutes metanooli osa liikuvas faasis 10 % võrra.KLOROBUTANOOLI MÄÄRAMINE1. RAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesolev meetod sobib klorobutanooli (INN) kuni 0,5 massiprotsendilise sisalduse määramiseks kõigis kosmeetikatoodetes, v.a aerosoolid.2. MÄÄRATLUSKäesoleva meetodiga mõõdetud klorobutanoolisisaldust tootes väljendatakse massiprotsendina.3. PÕHIMÕTEPärast analüüsitava toote asjakohast töötlemist toimub määramine gaasikromatograafiliselt, kasutades sisestandardina 2,2,2-trikloroetanooli.4. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.4.1. Klorobutanool (1,1,1-trikloro-2-metüülpropaan-2-ool).4.2. 2,2,2-trikloroetanool.4.3. Absoluutne alkohol.4.4. Klorobutanooli standardlahus: 0,025 g 100 ml etanoolis (4.3) (m/v).4.5. 2,2,2-trikloroetanooli standardlahus: 4 mg 100 ml etanoolis (4.3) (m/v).5. SEADMED5.1. Tavalised laboriseadmed.5.2. Gaasikromatograaf elektronihaardedetektoriga, Ni 63.6. ANALÜÜSI KÄIK6.1. Proovi ettevalmistamineKaalutakse 0,1–0,3 g (p grammi) proovi. Viiakse 100-ml mõõtekolbi. Lahustatakse etanoolis (4.3), lisatakse 1 ml sisestandardi lahust (4.5) ja täiendatakse etanooliga (4.3) märgini.6.2. Gaasikromatograafia tingimused6.2.1. Analüüsitingimused peavad tagama lahutusteguri R väärtuseks vähemalt 1,5.R = 2d'R— d'RW+ W2kus:R1 ja R2 = piikide retentsiooniajad minutites,W1 ja W2 = piikide laiused millimeetrites poolkõrgusel,d' = lindi kiirus millimeetrites minutis.6.2.2. Ettenähtud lahutusvõime annavad näiteks järgmised analüüsitingimused:Kolonn | I | II |Materjal | Klaas | Roostevaba teras |Pikkus | 1,80 m | 3 m |Läbimõõt | 3 mm | 3 mm |Statsionaarne faas | 10 % Carbowax 20 M TPA Gaschrom Q-l, 80–100 mešši | 5 % OV17 Chromosorb WAW DMCS, 80–100 mešši |Konditsioneerimine | 2–3 päeva temperatuuril 190 ºC | |Temperatuur: | | |– aurusti | 200 °C | 150 °C |– kolonn | 150 °C | 100 °C |– detektor | 200 °C | 150 °C |Kandegaas | Lämmastik | Argoon, metaan (mahuvahekorras 95:5) |Voolukiirus | 35 ml/min | 35 ml/min |6.3. StandardkõverViide 100-ml mõõtekolbi viiakse 1 ml standardlahust (4.5) ning vastavalt 0,2, 0,3, 0,4, 0,5, ja 0,6 ml punktis 4.4 esitatud lahust, täiendatakse etanooliga (4.3) märgini ja segatakse. 1 μl kõiki kõnealuseid lahuseid süstitakse kromatograafi vastavalt punktis 6.2.2 kirjeldatud tingimustele ning koostatakse kalibreerimiskõver, kandes abstsissteljele klorobutanooli ja 2,2,2-trikloroetanooli masside suhte ning ordinaatteljele vastavate piikide pindalade suhte.6.4. Süstitakse 1 μl punkti 6.1 kohaselt saadud lahust ja jätkatakse punktis 6.2.2 kirjeldatud tingimustel.7. ARVUTAMINE7.1. Standardkõveralt (6.3) arvutatakse klorobutanooli kogus a mikrogrammides punktis 6.1 esitatud lahuses.7.2. Proovi klorobutanoolisisaldus arvutatakse järgmise valemi alusel:a × 10p × 10=p × 1048. KORRATAVUS [3]Kui klorobutanoolisisaldus on 0,5 massiprotsenti, ei tohiks ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,01 %.MärkusKui tulemus on võrdne lubatud maksimaalse lubatud sisaldusega või sellest suurem, tuleb kontrollida, et proovis ei esineks määramist segavaid aineid.KINIINI IDENTIFITSEERIMINE JA MÄÄRAMINEA. IDENTIFITSEERIMINE1. RAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesolev meetod on ette nähtud kiniini kindlakstegemiseks šampoonides ja juuksevedelikes.2. PÕHIMÕTEIdentifitseeritakse õhekihikromatograafia (ÕKK) abil silikageelil. Kiniin tehakse kindlaks siniselt fluorestseeruva laigu järgi happelises keskkonnas 360 nm juures.Täiendava kinnituse saamiseks võib fluorestsentsi kõrvaldada broomiaurudega ja ammoniaagiaurudega tekitada kollakalt fluorestseeruva laigu.3. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.3.1. Silikageelplaadid, fluorestsentsindikaatorita, kihi paksus 0,25 mm, mõõtmed 200 mm × 200 mm.3.2. Eluent: tolueen/dietüüleeter/diklorometaan/dietüülamiin (mahuvahekorras 20:20:20:8).3.3. Metanool.3.4. 204= 1,84).3.5. Dietüüleeter.3.6. Ilmuti: 95 ml dietüüleetrile (3.5) lisatakse jahutatud nõus ettevaatlikult 5 ml väävelhapet (3.4).3.7. Broom.3.8. 204= 0,90).3.9. Veevaba kiniin.3.10. Standardlahus: mõõtekolbi kaalutakse hoolikalt umbes 100,0 mg veevaba kiniini (3.9) ja lahustatakse 100 ml metanoolis (3.3).4. SEADMED4.1. Tavalised ÕKK-seadmed.4.2. Ultrahelivann.4.3. Membraanfilter Millipore filter FH 0,5 m või samaväärne, sobiva filtreerimisseadmega.5. ANALÜÜSI KÄIK5.1. Proovi ettevalmistamine100-ml mõõtekolbi kaalutakse selline kogus proovi, mis eeldatavalt sisaldab umbes 100 mg kiniini, lahustatakse see ja täiendatakse metanooliga (3.3) märgini.Kolb suletakse ja jäetakse üheks tunniks toatemperatuurile ultrahelivanni (4.2). Filtreeritakse (4.3) ja filtraati kasutatakse kromatografeerimiseks.5.2. ÕhekihikromatograafiaSilikageelplaadile (3.1) viiakse 1,0 μl standardlahust (3.10) ja 1,0 μl proovilahust (5.1). Elueeritakse punktis 3.2 nimetatud lahusti abil eelnevalt lahustiaurudega (3.2) küllastatud kambris seni, kuni lahusti piir on tõusnud 150 mm-ni.5.3. Ilmutamine5.3.1. Plaat kuivatatakse toatemperatuuril.5.3.2. Sellele pihustatakse punktis 3.6 nimetatud reaktiivi.5.3.3. Jäetakse plaat üheks tunniks toatemperatuurile kuivama.5.3.4. Uuritakse UV-lambi all lainepikkusel 360 nm. Kiniin on nähtav intensiivse sinakalt fluorestseeruva laiguna.Järgmises tabelis on toodud näidisena punktis 3.2 nimetatud lahustiga elueeritud kiniiniga seotud peamiste alkaloidide RF väärtused.Alkaloid | RF |Kiniin | 0,20 |Kinidiin | 0,29 |Tsinhoniin | 0,33 |Tsinhonidiin | 0,27 |Hüdrokinidiin | 0,17 |5.3.5. Kiniini olemasolu täiendavaks kinnitamiseks asetatakse plaat umbes üheks tunniks broomiaurudesse (3.7). Fluorestseerumine kaob. Kui sama plaat asetatakse ammoniaagiaurudesse (3.8), ilmuvad uuesti pruunid laigud ja kui vaadelda plaati UV-valguses 360 nm juures, võib täheldada kollakalt fluorestseerumist.Avastamiskünnis: 0,1 μg kiniini.B. MÄÄRAMINE1. RAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesolev meetod kirjeldab kiniini määramist. Seda võib kasutada, kui maksimaalne lubatud kiniinisisaldus on 0,5 massiprotsenti šampoonides ja 0,2 % juuksevedelikes.2. MÄÄRATLUSKäesoleva meetodiga määratud kiniinisisaldust tootes väljendatakse massiprotsendina.3. PÕHIMÕTEPärast analüüsitava toote asjakohast töötlemist kasutatakse määramiseks kõrgefektiivset vedelikkromatograafiat (HPLC).4. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad ja sobivad kõrgefektiivse vedelikkromatograafia jaoks.4.1. Atsetonitriil.4.2. Kaaliumdivesinikortofosfaat (KH2PO4).4.3. d204 = 1,7).4.4. Tetrametüülammooniumbromiid.4.5. Veevaba kiniin.4.6. Metanool.4.7. Ortofosforhappe lahus (0,1 M): mõõtekolbi kaalutakse 11,53 g ortofosforhapet (4.3) ja lahustatakse veega 1000 ml-ni.4.8. Kaaliumdivesinikortofosfaadi lahus (0,1 M): mõõtekolbi kaalutakse 13,6 g kaaliumdivesinikortofosfaati (4.2) ja lahustatakse veega 1000 ml-ni.4.9. Tetrametüülammooniumbromiidi lahus: 15,40 g tetrametüülammooniumbromiidi (4.4) lahustatakse mõõtekolvis 1000 ml vees.4.10. Eluent: ortofosforhape (4.7)/kaaliumdivesinikortofosfaat (4.8)/tetrametüülammooniumbromiid (4.9)/vesi/atsetonitriil (4.1) (mahuvahekorras 10:50:100:340:90).Liikuva faasi koostist võib muuta, et saavutada lahutusteguri R väärtuseks vähemalt 1,5.R = 2d'R— d'RW+ W2kus:R1 ja R2 = piikide retentsiooniajad minutites,W1 ja W2 = piikide laiused millimeetrites poolkõrgusel,d' = lindi kiirus millimeetrites minutis.4.11. Silikageel, töödeldud oktadetsüülsilaaniga, 10 μm.4.12. Standardlahused: 100-ml mõõtekolbidesse kaalutakse vastavalt umbes 5,0, 10,0, 15,0 ja 20,0 mg veevaba kiniini (4.5). Täiendatakse metanooliga (4.6) märgini ja kolbide sisu loksutatakse, kuni kiniin on lahustunud. Kõik proovid filtreeritakse läbi 0,5-μm filtri.5. SEADMED5.1. Tavalised laboriseadmed.5.2. Ultrahelivann.5.3. Kõrgefektiivne vedelikkromatograaf muudetava lainepikkusega detektoriga.5.4. Kolonn: pikkus: 250 mm; siseläbimõõt: 4,6 mm; kolonni täidis: silikageel (4.11).5.5. Membraanfilter Millipore filter FH 0,5 μm või samaväärne, sobiva filtreerimisseadmega.6. ANALÜÜSI KÄIK6.1. Proovi ettevalmistamine100-ml mõõtekolbi kaalutakse toodet koguses, mis eeldatavalt sisaldab 10,0 mg veevaba kiniini, lisatakse 20 ml metanooli (4.6) ja asetatakse kolb 20 minutiks ultrahelivanni (5.2). Täiendatakse metanooliga (4.6) märgini. Lahus segatakse ja seejärel filtreeritakse vajalik kogus (5.5).6.2. KromatograafiaVoolukiirus: 1,0 ml/min.Detektori lainepikkus (5.3): 332 nm.Süstitav maht: 10 μl filtreeritud lahust (6.1).Mõõtmine: piigi pindala.6.3. Kalibreerimiskõver10,0 μl kõiki võrdluslahuseid (4.12) süstitakse vähemalt kolm korda, mõõdetakse piikide pindalad ja arvutatakse iga kontsentratsiooni puhul saadud piigi keskmine pindala.Koostatakse kalibreerimiskõver ja kontrollitakse, et see oleks sirgjooneline.7. ARVUTAMINE7.1. Kalibreerimiskõvera (6.3) järgi määratakse süstitud koguse (6.2) veevaba kiniini sisaldus mikrogrammides.7.2. Proovi veevaba kiniini sisaldus massiprotsentides saadakse järgmise valemi alusel:BAkus:B –  veevaba kiniini kogus mikrogrammides 10 mikroliitris filtreeritud lahuses (6.1).A –  proovi mass grammides (6.1).8. KORRATAVUS [4]Kui veevaba kiniini sisaldus on 0,5 massiprotsenti, ei tohi ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,02 %.Kui veevaba kiniini sisaldus on 0,2 massiprotsenti, ei tohi ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,01 %.ANORGAANILISTE SULFITITE JA VESINIKSULFITITE IDENTIFITSEERIMINE JA MÄÄRAMINERAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesolev meetod kirjeldab anorgaaniliste sulfitite ja vesiniksulfitite identifitseerimist ja määramist kosmeetikatoodetes. Seda kohaldatakse ainult vesi- või alkoholilahuste suhtes, mis sisaldavad kuni 0,2 % vääveldioksiidi.A. IDENTIFITSEERIMINE1. PÕHIMÕTEProovi kuumutatakse soolhappes ning vabanenud vääveldioksiid identifitseeritakse lõhna järgi või indikaatorpaberiga.2. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.2.1. Soolhape (4 M).2.2. Kaaliumjodaadiga tärklisepaber või muu sobiv vahend.3. SEADMED3.1. Tavalised laboriseadmed.3.2. Kolb (25 ml) lühikese püstjahutiga.4. ANALÜÜSI KÄIK4.1. Kolbi (3.2) viiakse umbes 2,5 g proovi ja 10 ml soolhapet (2.1).4.2. Segatakse ja kuumutatakse keemiseni.4.3. Kontrollitakse vääveldioksiidi moodustumist lõhna järgi või indikaatorpaberiga (2.2).B. MÄÄRAMINE1. MÄÄRATLUSKäesoleva meetodiga määratud sulfiti- või vesiniksulfitisisaldust proovis väljendatakse vääveldioksiidi massiprotsendina.2. PÕHIMÕTEPärast proovi hapestamist destilleeritakse vabanenud vääveldioksiid vesinikperoksiidi lahusesse. Moodustunud väävelhape tiitritakse naatriumhüdroksiidi standardlahusega.3. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.3.1. Vesinikperoksiid, 0,2 massi/mahuprotsenti. Valmistatakse samal päeval.3.2. d= 1,75).3.3. Metanool.3.4. Naatriumhüdroksiidi (0,01 M) standardlahus.3.5. Lämmastik.3.6. Indikaator: metüülpunase (0,03-massi/mahuprotsendiline lahus etanoolis) ja metüleensinise (0,05-massi/mahuprotsendiline lahus etanoolis) segu mahuvahekorras 1:1. Lahus filtreeritakse.4. SEADMED4.1. Tavalised laboriseadmed.4.2. Destilleerimisaparaat (vt joonis).5. ANALÜÜSI KÄIK5.1. Umbes 2,5 g proovi kaalutakse nõuetekohaselt destillatsioonikolbi A (vt joonis).5.2. Lisatakse 60 ml vett ja 50 ml metanooli (3.3) ning segatakse.5.3. Destillaatori vastuvõtukolbi D (vt joonis) pannakse 10 ml vesinikperoksiidi (3.1), 60 ml vett ja mõned tilgad indikaatorit (3.6). Lisatakse mõned tilgad naatriumhüdroksiidi (3.4), kuni indikaator värvub roheliseks.5.4. Punktis 5.3 esitatud protseduuri korratakse pesupudeliga E (vt joonis).5.5. Seade pannakse kokku ja lämmastikujuga (3.5) reguleeritakse kiirusele umbes 60 mulli minutis.5.6. Lehtrist lastakse destillatsioonikolbi A 15 ml ortofosforhapet (3.2).5.7. Kuumutatakse kiiresti keemiseni ja seejärel keedetakse tasa kokku 30 minutit.5.8. Vastuvõtukolb D võetakse seadme küljest. Loputatakse toru ja seejärel tiitritakse naatriumhüdroksiidi lahusega (3.4), kuni indikaator (3.6) värvub roheliseks.6. ARVUTAMINEProovi sulfiti- või vesiniksulfitisisaldus massiprotsentides arvutatakse järgmise valemi alusel:mkus:M = naatriumhüdroksiidi lahuse (3.4) molaarsus,V = tiitrimiseks (5.8) kulunud naatriumhüdroksiidi lahuse (3.4) maht milliliitrites,m = proovi (5.1) mass grammides.7. KORRATAVUS [5]Kui vääveldioksiidisisaldus on 0,2 massiprotsenti, tohiks ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,006 %.+++++ TIFF +++++Kõik mõõtmed on esitatud millimeetritesLEELISMETALLIDE KLORAATIDE IDENTIFITSEERIMINE JA MÄÄRAMINERAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesolev meetod kirjeldab kloraatide identifitseerimist ja määramist hambapastades ja muudes kosmeetikatoodetes.A. IDENTIFITSEERIMINE1. PÕHIMÕTEKloraadid eraldatakse teistest halaatidest õhekihikromatograafia (ÕKK) abil ning identifitseeritakse jodiidi oksüdeerimisega joodiks.2. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.2.1. Võrdluslahused: kaaliumkloraadi, -bromaadi ja -jodaadi vesilahused (0,2 massi/mahuprotsenti), värskelt valmistatud.2.2. Eluent: ammoniaagilahus (28 massi/mahuprotsenti)/atsetoon/butanool (mahuvahekorras 60:130:30).2.3. Kaaliumjodiidi vesilahus (5 massi/mahuprotsenti).2.4. Tärkliselahus (1–5 massi/mahuprotsenti).2.5. Soolhape (1 M).2.6. Tselluloosiga ÕKK-plaadid, kasutusvalmis (kihi paksus 0,25 mm).3. SEADMEDTavalised ÕKK-seadmed.4. ANALÜÜSI KÄIK4.1. Umbes 1 g proovi ekstraheeritakse veega, filtreeritakse ja lahjendatakse umbes 25 ml-ni.4.2. Plaadile (2.6) kantakse 2 μl lahust (4.1) ja 2 μl kõiki kolme võrdluslahuseid (2.1).4.3. Plaat pannakse tõusva kromatograafia kambrisse ja elueeritakse, kuni punktis 2.2 nimetatud lahusti piir on tõusnud umbes 2/3 plaadi (2.6) kõrguseni.4.4. Plaat võetakse kambrist välja ja lastakse lahustil aurustuda. (NB: Selleks võib kuluda kuni kaks tundi).4.5. Paadile pihustatakse kaaliumjodiidi (2.3) ja lastakse kuivada umbes viis minutit.4.6. Paadile pihustatakse tärkliselahust (2.4) ja lastakse kuivada umbes viis minutit.4.7. Plaadile pihustatakse soolhapet (2.5).5. HINDAMINEKloraadi olemasolu korral ilmub poole tunni pärast sinine laik (laik võib olla ka pruun), mille RF väärtus on ligikaudu 0,7–0,8.Halaadid | RF |Jodaat | 0–0,2 |Bromaat | 0,5–0,6 |Kloraat | 0,7–0,8 |Tuleks silmas pidada, et bromaadid ja jodaadid reageerivad kohe. Tuleb olla tähelepanelik, et bromaadi- ja kloraadilaike mitte segi ajada.B. MÄÄRAMINE1. MÄÄRATLUSKäesoleva meetodiga määratud kloraadisisaldust proovis väljendatakse kloraadi massiprotsendina.2. PÕHIMÕTEKloraat redutseeritakse tsingipulbriga happelises keskkonnas. Moodustunud kloriidi mõõdetakse potentsiomeetrilisel tiitrimisel hõbenitraadilahusega. Samasugune määramine enne redutseerimist võimaldab kindlaks teha halogeniidide sisalduse.3. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.3.1. Äädikhape, 80 massiprotsenti.3.2. Tsingipulber.3.3. Hõbenitraadi standardlahus (0,1 M).4. SEADMED4.1. Tavalised laboriseadmed.4.2. Potentsiomeeter hõbeindikaatorelektroodiga.5. ANALÜÜSI KÄIK5.1. Proovi ettevalmistamineTsentrifuugiküvetti kaalutakse ligikaudu 2 g (m grammi) proovi. Lisatakse umbes 15 ml äädikhapet (3.1) ja segatakse hoolikalt. Oodatakse 30 minutit ja tsentrifuugitakse 15 minutit kiirusel 2000 pööret minutis. Supernatant viiakse 50-ml mõõtekolbi. Korratakse tsentrifuugimist kaks korda, lisades jäägile 15 ml äädikhapet (3.1). Kloraati sisaldav lahus kogutakse samasse mõõtekolbi. Täiendatakse äädikhappega (3.1) märgini.5.2. Kloraadi redutseerimineVõetakse 20 ml punktis 5.1 nimetatud lahust ja lisatakse 0,6 g tsingipulbrit (3.2). Lastakse keema jahutiga varustatud kolvis. Pärast 30 minutit keetmist jahutatakse ja filtreeritakse. Kolb loputatakse veega. Filtreeritakse ja filtraat ühendatakse loputusveega.5.3. Kloriidi määramine20 ml punktis 5.2 nimetatud lahust tiitritakse hõbenitraadiga (3.3) potentsiomeetriga (4.2). Analoogselt tiitritakse 20 ml punktis 5.1 nimetatud lahust hõbenitraadiga (3.3).NB:Kui toode sisaldab broomi või joodi derivaate, mis pärast redutseerimist annavad bromiide või jodiide, on tiitrimiskõveral mitu käänupunkti. Sel juhul on kloriidile vastava tiitritud lahuse (3.3) mahuks viimase ja eelviimase käänupunkti vahe.6. ARVUTAMINEProovi kloraadisisaldus massiprotsentides arvutatakse järgmise valemi alusel:Kloraadi (Clo3–) sisaldus massiprotsentides =20,9Mkus:V = punktis 5.2 nimetatud lahuse tiitrimiseks kulunud hõbenitraadilahuse (3.3) maht milliliitrites,V' = 20 ml punktis 5.1 nimetatud lahuse tiitrimiseks kulunud hõbenitraadilahuse (3.3) maht milliliitrites,M = hõbenitraadi standardlahuse (3.3) molaarsus,m = proovi mass grammides.7. KORRATAVUS [6]Kui kloraadisisaldus on 3–5 massiprotsenti, ei tohiks ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,07 massiprotsenti.NAATRIUMJODAADI IDENTIFITSEERIMINE JA MÄÄRAMINERAKENDATAVUS JA RAKENDUSALAKäesolev meetod kirjeldab naatriumjodaadi identifitseerimist ja määramist kosmeetikatoodete loputusvedelikes.A. IDENTIFITSEERIMINE1. PÕHIMÕTENaatriumjodaat eraldatakse teistest halaatidest õhekihikromatograafia (ÕKK) abil ning identifitseeritakse jodiidi oksüdeerimisega joodiks.2. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad.2.1. Võrdluslahused. Kaaliumkloraadi, -bromaadi ja -jodaadi vesilahused (0,01 massi/mahuprotsenti), värskelt valmistatud.2.2. Eluent.Ammoniaagilahus (28 massi/mahuprotsenti)/atsetoon/butanool (mahuvahekorras 60:130:30).2.3. Kaaliumjodiidi vesilahus (5 massi/mahuprotsenti).2.4. Tärkliselahus (1–5 massi/mahuprotsenti).2.5. Soolhape (1 M).3. SEADMED3.1. Tselluloosiga ÕKK-plaadid, kasutusvalmis (kihi paksus 0,25 mm).3.2. Tavalised ÕKK-seadmed.4. ANALÜÜSI KÄIK4.1. Umbes 1 g proovi ekstraheeritakse veega, filtreeritakse ja lahjendatakse umbes 10 ml-ni.4.2. Plaadi (3.1) stardijoonele kantakse 2 μl kõnealust lahust ja 2 μl kõiki kolme võrdluslahuseid (2.1).4.3. Plaat pannakse tõusva kromatograafia kambrisse ja elueeritakse, kuni punktis 2.2 nimetatud lahusti piir on tõusnud umbes 2/3 plaadi kõrguseni.4.4. Plaat võetakse kambrist välja ja lastakse lahustil toatemperatuuril aurustuda. (NB: Selleks võib kuluda kuni kaks tundi).4.5. Plaadile pihustatakse kaaliumjodiidi (2.3) ja lastakse kuivada umbes viis minutit.4.6. Plaadile pihustatakse tärkliselahust (2.4) ja lastakse kuivada umbes viis minutit.4.7. Lõpuks pihustatakse soolhapet (2.5).5. HINDAMINEJodaadi olemasolu korral ilmub kohe sinine laik (laik võib olla ka pruun või muutuda seistes pruuniks), mille RF väärtus on ligikaudu 0–0,2.Tuleks märkida, et kohe reageerivad bromaadid, mille RF väärtus on ligikaudu 0,5–0,6 ning umbes 30 minuti pärast kloraadid, mille RF väärtus on vastavalt 0,7–0,8.B. MÄÄRAMINE1. MÄÄRATLUSKäesoleva meetodiga määratud naatriumjodaadisisaldust väljendatakse selle massiprotsendina.2. PÕHIMÕTENaatriumjodaat lahustatakse vees ja määratakse kõrgefektiivse vedelikkromatograafia abil, kasutades järjest pöördfaaskolonni C18 ja anioniitkolonni.3. REAKTIIVIDKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad ja eelkõige sobivad kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) jaoks.3.1. Soolhape (4 M).3.2. Naatriumsulfiti vesilahus, 5 massi/mahuprotsenti.3.3. Naatriumjodaadi põhilahus.Valmistatakse põhilahus, mis sisaldab 50 naatriumjodaati 100 ml vee kohta.3.4. Kaaliumdivesinikortofosfaat.3.5. Dinaatriumvesinikortofosfaat × 2H20.3.6. HPLC liikuv faas: 3,88 g kaaliumdivesinikortofosfaati (3.4) ja 1,19 g dinaatriumvesinikortofosfaat × 2H2O-d (3.5) lahustatakse ühes liitris vees.Saadud lahuse pH on 6,2.3.7. Universaalne indikaatorpaber, pH 1–11.4. SEADMED4.1. Tavalised laboriseadmed.4.2. Paberfilter, läbimõõt 110 mm, Schleicher and Schuell nr 575 või samaväärne.4.3. Kõrgefektiivne vedelikkromatograaf muudetava lainepikkusega detektoriga.4.4. Kolonnid: pikkus: 120 mm; siseläbimõõt: 4,6 mm; arv: kaks järjestikku ühendatud kolonni; esimene kolonn – Necleosil R 5 C18 või samaväärne; teine kolonn – Vydac TM-301-SB või samaväärne.5. ANALÜÜSI KÄIK5.1. Proovi ettevalmistamine5.1.1. Vedelad proovid (šampoonid)Ligikaudu 1,0 g proovi kaalutakse 10-ml suletavasse kalibreeritud klaastorusse või mõõtekolbi.Täiendatakse veega märgini ja segatakse.Vajaduse korral lahus filtreeritakse.Lahuse jodaadisisaldus määratakse kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) abil, nagu on kirjeldatud punktis 5.2.5.1.2. Tahked proovid (seep)Proov tükeldatakse hoolikalt ja 100-ml suletavasse mõõtesilindrisse kaalutakse umbes 1,0 g katsekogust. Täiendatakse veega 50 ml-ni ja loksutatakse tugevasti üks minut. Tsentrifuugitakse ja filtreeritakse läbi filterpaberi (4.1) või lastakse segul seista vähemalt üks öö.Tarretisesarnast lahust loksutatakse tugevasti ja filtreeritakse läbi filterpaberi (4.1).Filtraadi jodaadisisaldus määratakse kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) abil, nagu on kirjeldatud punktis 5.2.5.2. KromatograafiaVoolukiirus: 1 ml minutis.Detektori lainepikkus (4.2): 210 nm.Süstitav maht: 10 μl.Mõõtmine: piigi pindala.5.3. Kalibreerimine50-ml mõõtekolbidesse pipeteeritakse vastavalt 1,0, 2,0, 5,0, 10,0 ja 20,0 ml naatriumjodaadi põhilahust (3.3). Täiendatakse märgini ja segatakse.Saadud lahused sisaldavad vastavalt 0,01, 0,02, 0,05, 0,10 ja 0,20 mg naatriumjodaati milliliitri kohta.10 μl kõiki jodaadi standardlahuseid süsitakse vedelikkromatograafi (4.2) ja saadakse kromatogramm. Määratakse jodaadi piigi pindala ja konstrueeritakse kõver, kus piigi pindala vastab naatriumjodaadi sisaldusele.6. ARVUTAMINENaatriumjodaadi sisaldus massiprotsentides arvutatakse järgmise valemi alusel:Naatriumjodaadi sisaldus massiprotsentides = Vc10 mkus:m – = katsekoguse (5.1) mass grammides,V – = punkti 5.1 kohaselt saadud proovilahuse kogumaht milliliitrites,c – = naatriumjodaadi sisaldus milligrammides milliliitri kohta vastavalt kalibreerimiskõverale (5.3).7. KORRATAVUS [7]Kui naatriumjodaadisisaldus on 0,1 massiprotsenti, ei tohi ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,002 %.8. TÕESTAMINE8.1. PõhimõteKosmeetikatoote hapestatud lahuses redutseerub jodaat (IO3-) sulfiti toimel jodiidiks (I-) ja saadud lahust analüüsitakse kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) abil. Kui jodaadi retentsiooniajale vastav piik kaob pärast sulfitiga töötlemist, on algne piik tõenäoliselt jodaadi piik.8.2. Analüüsi käik5 ml punktis 5.1 kirjeldatud viisis saadud proovilahust pipeteeritakse koonilisse kolbi.Lahuse pH viiakse soolhappega (3.1) 3-ni või madalamale; universaalne indikaatorpaber (3.7).Lisatakse kolm tilka naatriumsulfiti lahust (3.2) ja segatakse.10 μl saadud lahust süstitakse vedelikkromatograafi (4.2).Seda kromatogrammi võrreldakse sama proovi kohta punktis 5 kirjeldatud viisil saadud kromatogrammiga.[1] Need väärtused on orienteeruvad ning vastavad punktides 4.11, 4.12 ja 4.13 esitatud täpsetele massidele.NB:Kõnealuseid lahuseid võib valmistada teisiti.[2] Standard ISO 5725.[3] Standard ISO 5725.[4] Standard ISO 5725.[5] Standard ISO 5725.[6] Standard ISO 5725.[7] Standard ISO 5725.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2009/106/EÜ, 14. august 2009 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 2001/112/EÜ toiduks ettenähtud puuvilja ja marja mahlade ning teatavate samalaadsete toodete kohta

text:
               15.8.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 212/42

      KOMISJONI DIREKTIIV 2009/106/EÜ,
   14. august 2009,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 2001/112/EÜ toiduks ettenähtud puuvilja ja marja mahlade ning teatavate samalaadsete toodete kohta
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa ühenduste asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 2001. aasta direktiivi 2001/112/EÜ toiduks ettenähtud puuvilja ja marja mahlade ning teatavate samalaadsete toodete kohta, (1) eriti selle artiklit 7,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Selleks, et tõhustada puuvilja ja marja mahlade ning teatavate samalaadsete toodete vaba liikumist ühenduses, on direktiivis 2001/112/EÜ kehtestatud erisätted asjaomaste toodete tootmise, koostise ja märgistamise kohta. Kõnealuseid eeskirju tuleks kohandada tehnika arenguga ning nende puhul peaks arvesse võtma asjakohaste rahvusvaheliste standardite – eriti Codex Alimentarius’e komisjoni poolt 4.–9. juulil 2005 oma 28. istungil vastu võetud puuvilja ja marja mahlu ja nektareid käsitleva CODEXi standardi (Codex Stan 247-2005) ning Euroopa puuviljamahla ühenduse (AIJN) tegevusjuhise – arengut.

               (2)

               CODEXi standardiga on eelkõige kehtestatud puuvilja ja marja mahlade ning samalaadsete toodete kvaliteeditegurid ja märgistamisnõuded. Euroopa puuviljamahla ühenduse tegevusjuhises on kehtestatud ka kontsentraadist puuvilja ja marja mahla kvaliteeditegurid; kõnealust juhist kasutatakse puuvilja ja marja mahla tööstuse iseregulatsiooni rahvusvahelise võrdlusstandardina. Direktiiv 2001/112/EÜ tuleks võimalikult suures ulatuses kõnealuste standarditega vastavusse viia.

               (3)

               CODEXi standardis on sätestatud, et kontsentreeritud puuvilja ja marja mahla lahjendamisel saadud toodet kirjeldatakse „kontsentraadist puuvilja ja marja mahlana”. Kõnealuseid rahvusvaheliselt tunnustatud termineid tuleks kasutada vastavas märgistamisnõudes ka ühenduse tasandil. Märgistuse järjepidevuse tagamiseks kõikides liikmesriikides tuleks vajaduse korral muuta keelelisi versioone, et viia need vastavusse CODEXi sõnastusega.

               (4)

               Kõnealuses CODEXi standardis ja AIJNi tegevusjuhises on kontsentraadist saadud puuvilja ja marja mahlade loetelu jaoks kehtestatud ka Brixi miinimumarvud; kuna kõnealused arvud hõlbustavad miinimumkvaliteedinõuete järgimise kontrollimist, tuleks neid võtta arvesse sel määral, kuivõrd need vastavad ühenduses kasutatavatele etalonväärtustele.

               (5)

               Direktiivi 2001/112/EÜ tuleks vastavalt muuta.

               (6)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2001/112/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 3 lõikes 6 asendatakse sõnad „valmistatud kontsentreeritud mahlast/püreest” ja „osaliselt valmistatud kontsentreeritud mahlast/püreest” vastavalt sõnadega „kontsentreeritud mahlast/püreest” ja „osaliselt kontsentreeritud mahlast/püreest”.

               2)

               I lisa I osa (Mõisted) punkti 1 alapunkti b teine lõik asendatakse järgmisega:
               „Selliselt saadud tootel peavad olema vähemalt samaväärsed organoleptilised ja analüütilised omadused kui keskmisel mahlal, mis on saadud samalaadsetest puuviljadest punktis a määratletud tähenduses. Kontsentraadist puuvilja ja marja mahlade Brixi miinimumarvud on esitatud V lisas.”

               3)

               Lisatakse käesoleva direktiivi lisas sätestatud V lisa.

         Artikkel 2
   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 2011. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile.
   Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 14. august 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Mariann FISCHER BOEL

      (1)  EÜT L 10, 12.1.2002, lk 58.

      LISA

            „V LISA

                        Puuvilja ja marja üldnimetus

                        Botaaniline nimi

                        Brixi miinimumarvud lahjendatud puuvilja ja marja mahla ja püree kasutamise puhul

                        Õun (*)

                           Malus domestica Borkh.

                        11,2

                        Aprikoos (**)

                           Prunus armeniaca L.

                        11,2

                        Banaan (**)

                           Musa sp.

                        21,0

                        Must sõstar (*)

                           Ribes nigrum L.

                        11,6

                        Viinamari (*)

                           Vitis vinifera L. või selle hübriidid

                           Vitis labrusca L. või selle hübriidid

                        15,9

                        Greip (*)

                           Citrus x paradise Macfad.

                        10,0

                        Guajaav (**)

                           Psidium guajava L.

                        9,5

                        Sidrun (*)

                           Citrus limon (L.) Burm.f.

                        8,0

                        Mango (**)

                           Mangifera indica L.

                        15,0

                        Apelsin (*)

                           Citrus sinensis (L.) Osbeck

                        11,2

                        Granadill (*)

                           Passiflora edulis Sims

                        13,5

                        Virsik (**)

                           Prunus persica (L.) Batsch var. persica

                        10,0

                        Pirn (**)

                           Pyrus communis L.

                        11,9

                        Ananass (*)

                           Ananas comosus (L.) Merr.

                        12,8

                        Vaarikas (*)

                           Rubus idaeus L.

                        7,0

                        Hapukirss (*)

                           Prunus cerasus L.

                        13,5

                        Maasikas (*)

                           Fragaria x ananassa Duch.

                        7,0

                        Mandariin (*)

                           Citrus reticulata Blanco

                        11,2

                        Kui kontsentraadist mahl on toodetud puuviljast või marjast, mida eespool olevas loetelus ei ole nimetatud, on lahjendatud mahla Brixi miinimumarv sellise mahla Brixi arv, mis on saadud kontsentraadi tegemiseks kasutatud puuvilja ja marja ekstraheerimisel.
                        Ühe tärniga (*) märgitud mahlana toodetud toodete jaoks on määratletud minimaalne suhteline tihedus sellisena, nagu see on suhtes veega 20/20 °C juures.
                        Kahe tärniga (**) märgitud püreena toodetud toodete jaoks on määratletud üksnes korrigeerimata Brixi miinimumarv (happesuse korrigeerimiseta).
                        Musta sõstra, guajaavi, mango ja granadilli puhul kohaldatakse Brixi miinimumarvu ainult ühenduses toodetud lahjendatud puuvilja ja marja mahla ja püree suhtes.”


title: Komisjoni direktiiv 2004/60/EÜ, 23. aprill 2004, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, et lisada toimeainete hulka kinoksüfeenEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32004L0060

Euroopa Liidu Teataja L 120 , 24/04/2004 Lk 0039 - 0042

		Komisjoni direktiiv 2004/60/EÜ,23. aprill 2004,millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, et lisada toimeainete hulka kinoksüfeen(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2003/82/EÜ, [2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,ning arvestades järgmist:(1) Kooskõlas direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõikega 2 esitas Dow Elanco Europe (nüüdseks Dow Agro Sciences) Ühendkuningriigile 1. augustil 1995 taotluse toimeaine kinoksüfeeni kandmiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Komisjoni otsusega 96/457/EMÜ [3] kinnitati, et toimik oli täielik selles mõttes, et seda võis pidada põhimõtteliselt vastavaks direktiivi 91/414/EMÜ II ja III lisas loetletud andmete ja teabega seotud nõuetele.(2) Taotleja poolt kavandatud kasutusviiside osas on kõnealuse toimeaine toimet inimeste tervisele ja keskkonnale hinnatud vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõigete 2 ja 4 sätetele. Määratud referentliikmesriik esitas kõnealust ainet puudutava hindamisaruande projekti komisjonile 11. oktoobril 1996.(3) Liikmesriigid ja komisjon on kõnealuse hindamisaruande projekti alalises toiduahela ja loomatervishoiu komitees läbi vaadanud. Läbivaatamise lõpptulemusena vormistati 28. novembril 2003 komisjoni läbivaatusaruanne kinoksüfeeni kohta.(4) Dokumendid ja teave esitati ka taimede teaduskomiteele konsultatsiooni saamiseks. Komiteelt paluti arvamust kõnealuse aine pinnases akumuleerumise ja selle võimaliku keskkonnamõju kohta. Oma arvamuses [4] märkis komitee, et läbiviidud uuringud, eriti orgaanilise aine lagunemise väliuuring (prügikoti uuring), ei tõestanud veenvalt, et keskkonnamõju on vastuvõetav, eelkõige seetõttu, et katse oli planeeritud ebapiisava statistilise jõuga. Veel märkis komitee, et osa kinoksüfeenist võib pärast põllukultuuril kasutamist lenduda. Kuigi olemasolevad tulemused näitavad, et kõnealune aine laguneb õhus kiiresti, soovitas komitee siiski korrata poolestusaja mõõtmisi pärast seda, kui on välja töötatud asjakohased plaanid taimekaitsevahendite õhu kaudu edasikandumisest tulenevate keskkonnariskide hindamiseks. Seda komitee soovitust võeti toimeaine läbivaatusaruandes arvesse.Mitterahuldavalt läbiviidud orgaanilise aine lagunemise väliuuring teostati uuesti parandatud uuringuplaani kohaselt. Ei täheldatud kinoksüfeeni mõju orgaanilise aine lagunemisele.(5) Kooskõlas direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõikega 4 ja pidades silmas võimalikku ebasoodsat otsust kinoksüfeeni kohta, korraldas komisjon 13. veebruaril 2003 kolmepoolse kohtumise peamise andmete esitaja ja referentliikmesriigiga. Peamine andmete esitaja esitas algselt kerkinud probleemide lahendamiseks täiendavaid andmeid.(6) Mitmete uuringute põhjal on selgunud, et kinoksüfeeni sisaldavad taimekaitsevahendid võib üldiselt lugeda direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b ning artikli 5 lõikes 3 sätestatud nõuetele vastavaks, eriti nende kasutusviiside puhul, mida uuriti ja mida komisjoni aruandes üksikasjalikult kirjeldati. Seetõttu on asjakohane kanda kinoksüfeen I lisasse, tagamaks, et kõikides liikmesriikides saab kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite load välja anda kooskõlas kõnealuse direktiivi sätetega.(7) Komisjoni läbivaatusaruannet on vaja selleks, et liikmesriigid rakendaksid nõuetekohaselt mitmeid direktiivis 91/414/EMÜ sätestatud ühtseid põhimõtteid. Seepärast on asjakohane sätestada, et liikmesriigid peaksid lõpliku läbivaatusaruande, välja arvatud konfidentsiaalne teave direktiivi 91/414/EMÜ artikli 14 tähenduses, kättesaadavana hoidma või selle kõikidele huvitatud isikutele tutvumiseks kättesaadavaks tegema.(8) Pärast kõnealuste toimeainete lisamist on vajalik ette näha sobilik ajavahemik kinoksüfeeni sisaldavaid taimekaitsevahendeid puudutavate direktiivi 91/414/EMÜ sätete rakendamise võimaldamiseks liikmesriikides ning eelkõige kehtivate ajutiste lubade läbivaatamiseks eesmärgiga need vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ sätetele hiljemalt kõnealuse perioodi lõpuks alaliste lubadega asendada, neid muuta või need tühistada.(9) Seetõttu on asjakohane direktiivi 91/414/EMÜ vastavalt muuta.(10) Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas alalise toiduahela ja loomatervishoiu komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad, hiljemalt 28. veebruariks 2005, käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. märtsist 2005.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi sätestavad liikmesriigid.Artikkel 31. Liikmesriigid vaatavad läbi kõigi kinoksüfeeni sisaldavate taimekaitsevahendite load tagamaks, et direktiivi 91/414/EMÜ I lisas sätestatud kõnealust toimeainet puudutavatest tingimustest peetakse kinni. Vajaduse korral nad kas muudavad luba või tühistavad selle kooskõlas direktiiviga 91/414/EMÜ enne 28. veebruari 2005.2. Iga lubatud taimekaitsevahendi puhul, mis sisaldab kinoksüfeeni kas ainsa toimeainena või ühena mitmest toimeainest, mis kõik olid 31. augustiks 2004 direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kantud, annavad liikmesriigid tootele uue hinnangu kooskõlas direktiivi 91/414/EMÜ VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtetega, tuginedes toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi III lisa nõuetele. Kõnealuse hinnangu põhjal otsustavad nad, kas toode vastab direktiivi 91/414/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktides b, c, d ja e sätestatud tingimustele. Vajaduse korral, ja hiljemalt 28 veebruariks 2006, nad kas tühistavad iga sellise taimekaitsevahendi loa või muudavad seda.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub 1. septembril 2004.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 23. aprill 2004Komisjoni nimelkomisjoni liigeDavid Byrne[1] EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1.[2] ELT L 77, 13.3.2004, lk 50.[3] EÜT L 189, 30.7.1996, lk 112.[4] Taimede teaduskomitee arvamus kinoksüfeeni kandmise kohta nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) I lisasse. (SCP/QUINOX/002-lõplik, vastu võetud 7. märtsil 2001).--------------------------------------------------LISAI lisas lisatakse tabeli lõppu alljärgnev rida:"Nr | Üldnimetus, tunnuskood | Rahvusvahelise Puhta Keemia ja Rakenduskeemia Liidu (IUPAC) nimetus | Puhtus | Jõustu-mine | Lisamise aegumine | Erisätted |83 | Kinoksüfeen CASi nr 124495-18-7 CIPACi nr 566 | 5,7-dikloro-4 (ρ-fluorofenoksü) kinoliin | 970 g/kg | 1. septem-ber 2004 | 31. august 2014 | Lubatakse kasutada ainult fungitsiidina. VI lisa ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse alalises toiduahela ja loomatervishoiu komitees 28. novembril 2003 vormistaud kinoksüfeeni läbivaatusaruande järeldusi ja eriti selle I ja II liidet. Liikmesriigid peaksid pöörama erilist tähelepanu veeorganismide kaitsele. Ohualdistes piirkondades tuleb vajaduse korral rakendada riski vähendamise meetmeid ja võtta kasutusele seireprogrammid. |--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2001/60/EÜ, 7. august 2001, millega kohandatakse tehnika arenguga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/45/EÜ ohtlike preparaatide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohtaEMPs kohaldatav tekst.

text:
Avis juridique important

|

32001L0060

Official Journal L 226 , 22/08/2001 P. 0005 - 0006

KOMISJONI DIREKTIIV 2001/60/EÜ,7. august 2001,millega kohandatakse tehnika arenguga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/45/EÜ ohtlike preparaatide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. mai 1999. aasta direktiivi 1999/45/EÜ ohtlike preparaatide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta,1 eriti selle artiklit 20,ning arvestades järgmist:(1) Komisjoni direktiiviga 98/98/EÜ,2 millega tehnika arengut arvestades kohandatakse 25. korda nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ,3 viimati muudetud direktiiviga 2000/33/EÜ,4 sätestatakse uimasust ja peapööritust põhjustada võivate aurude kohta uued kriteeriumid ja uus riskilause (R67). Direktiivi 1999/45/EÜ V lisas esitatud sätteid tuleks seetõttu täiendada.(2) Komisjoni direktiiviga 2001/59/EÜ5 kehtestatakse riskilause R40 uus sõnastus, kui sellega viidatakse 3. kategooriasse kuuluvatele kantserogeenidele. Järelikult viitab riskilause R40 endisele sõnastusele nüüd R68 ning seda kasutatakse ka edaspidi 3. kategooriasse kuuluvate mutageenide ja teatavate pöördumatute mõjudega mittesurmavate ainete puhul. Seetõttu tuleb muuta direktiivi 1999/45/EÜ II lisas esitatud viiteid riskilausele R40.(3) Direktiiviga 2001/59/EÜ lisatakse direktiivi 67/548/EMÜ VI lisasse selgemad nõuanded söövitava toimega ainete ja preparaatide klassifitseerimise kohta. Seetõttu tuleb direktiivi 1999/45/EÜ II lisa vastavalt täiendada.(4) On teada, et kroom(VI) sisaldavad tsemendisegud võivad teatavatel asjaoludel põhjustada allergilisi reaktsioone. Seetõttu on soovitav nõuda, et niisugustele preparaatidele paigutataks hoiatusmärgis, ja seega täiendada direktiivi 1999/45/EÜ V lisa.(5) Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 1999/45/EÜ artikli 20 alusel loodud komitee arvamusega, kelle ülesanne on kohandada ohtlike ainete ja preparaatide tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevad direktiivid tehnika arenguga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 1999/45/EÜ muudetakse järgmiselt.1. II lisa A osas:- punktis 3.3 asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68",- punktis 8.2 asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68" iga kord, kui see esineb.2. II lisa B osas:- punktis 2.1 (kaasa arvatud II tabel) asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68" iga kord, kui see esineb,- punktis 2.2 (kaasa arvatud II A tabel) asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68" iga kord, kui see esineb,- punktis 6.1 asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68", kui see esineb teist korda (st seoses 3. kategooriasse kuuluva mutageeniga),- VI tabelis asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68" neljandas reas esimeses ja kolmandas veerus (st seoses 3. kategooriasse kuuluva mutageeniga),- punktis 6.2 asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68", kui see esineb teist korda (st seoses 3. kategooriasse kuuluva mutageeniga),- VI A tabelis asendatakse riskilause "R40" riskilausega "R68" neljandas reas esimeses ja kolmandas veerus (st seoses 3. kategooriasse kuuluva mutageeniga).3. II lisa B osa IV ja IV A tabelit täiendatakse järgmise märkusega:"NB: Ainult tavapärase menetluse rakendamine söövitavateks või ärritust tekitavateks aineteks klassifitseeritud aineid sisaldavate preparaatide korral võib põhjustada riskide ala- või ülehindamist, kui ei võeta arvesse muid asjakohaseid tegureid (nt preparaadi pH). Seetõttu tuleb söövitava toime alusel klassifitseerides arvesse võtta direktiivi 67/548/EMÜ VI lisa punktis 3.2.5 ja käesoleva direktiivi artikli 6 lõike 3 teises ja kolmandas taandes esitatud nõuandeid."Artikkel 2Direktiivi 1999/45/EÜ V(B) lisa täiendatakse punktidega 11 ja 12, nagu need on esitatud käesoleva direktiivi I lisas.Artikkel 31. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juuliks 2002. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid kohaldavad lõikes 1 nimetatud õigus- ja haldusnorme:a) preparaatide suhtes, mis ei kuulu taimekaitsevahendite turuleviimist käsitleva nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ6ja biotsiidide turuleviimist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ7 kohaldamisalasse, alates 30. juulist 2002;b) preparaatide suhtes, mis kuuluvad direktiivi 91/414/EMÜ või direktiivi 98/8/EÜ kohaldamisalasse, alates 30. juulist 2004.3. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 7. august 2001Komisjoni nimelkomisjoni liigeErkki LIIKANENLISADirektiivi 1999/45/EÜ V(B) lisa täiendatakse punktidega 11 ja 12 järgmiselt:"11. Preparaadid, mis sisaldavad ainet, millele viidatakse riskilausega R67: aurud võivad põhjustada uimasust ja peapööritustKui preparaat sisaldab üht või mitut ainet, millele viidatakse riskilausega R67, tuleb see riskilause paigutada preparaadi sildile direktiivi 67/548/EMÜ III lisas ettenähtud sõnastuses, kui nende ainete üldkontsentratsioon preparaadis on vähemalt 15 %, välja arvatud siis, kui:- preparaat on juba klassifitseeritud riskilausetega R20, R23, R26, R68/20, R39/23 või R39/26,- preparaat on kuni 125 ml pakendis.12. Tsemendid ja tsemendisegudKui tsemendis ja tsemendisegudes on lahustuva kroom(VI) sisaldus üle 0,0002 % tsemendi kuivaine kogukaalust, peab pakendil olema tekst: "Sisaldab kroom(VI). Võib esile kutsuda allergilise reaktsiooni", kui preparaat ei ole juba klassifitseeritud ülitundlikkust tekitavaks aineks ja märgistatud riskilausega R43."1 EÜT L 200, 30.7.1999, lk 1.2 EÜT L 355, 30.12.1998, lk 1.3 EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.4 EÜT L 136, 8.6.2000, lk 90.5 EÜT L 225, 21.8.2001, lk 1.6 EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1.7 EÜT L 123, 24.4.1998, lk 1.


Tähtis õiguslik teade

|

31985L0467

Nõukogu direktiiv, 1. oktoober 1985, millega kuuendat korda (PCBd/PCTd) muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega

Euroopa Liidu Teataja L 269 , 11/10/1985 Lk 0056 - 0058 Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 19 Lk 0017  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 19 Lk 0017  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 14 Lk 0189  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 14 Lk 0189  CS.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 ET.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 HU.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 LT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 LV.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 MT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 PL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 SK.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45 SL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 43  - 45

		Nõukogu direktiiv,1. oktoober 1985,millega kuuendat korda (PCBd/PCTd) muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega(85/467/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:polüklooritud bifenüülid (PCBd) ja polüklooritud terfenüülid (PCTd) võivad kujutada endast tõsist ohtu tervisele ja keskkonnale;on kindlaks tehtud, et hoolimata PCBde ja PCTde kasutamise piirangutest, mis seati sisse direktiiviga 76/769/EMÜ, [3] mida on viimati muudetud direktiiviga 83/478/EMÜ, [4] ei ole siiski üldisi märke keskkonna PCBdega ja PCTdega saastatuse märkimisväärset vähenemisest; tulekahjude korral võivad keskkonda sattuda väga mürgised ained; sellepärast tuleb oluliselt vähendada valmististe PCB- ja PCT-sisalduse läviväärtust, milleks on direktiiviga 76/769/EMÜ määratud 0,1 massiprotsenti;alates direktiivi 76/769/EMÜ vastuvõtmisest on välja töötatud aseaineid, mida peetakse inimesele ja keskkonnale vähem ohtlikuks; sellepärast ei ole PCBde ega PCTde jätkuv turustamine käesolevates oludes enam õigustatud, välja arvatud teatavatel piiratud kestusega erandjuhtudel;tuleks jätkuvalt lubada PCBde ja PCTde kasutamist teatavates käigusolevates agregaatides kuni nende kõrvaldamiseni või agregaatide kasutusea lõpuni; liikmesriigid võivad siiski keelustada PCBde ja PCTde kasutamise oma territooriumil enne selliste agregaatide kasutusea lõppu;liikmesriikidel tuleks lubada teha erandeid keelust kasutada PCBsid ja PCTsid esmase või vahesaadusena, kui teatavad tingimused on täidetud, eriti kui nad leiavad, et selles pole ohtu rahvatervisele ja keskkonnale;üldisemat PCBde ja PCTde kasutamise keeldu ei ole selles etapis võimalik rakendada; käesolev direktiiv kujutab endast siiski olulist sammu sellise keelu suunas,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Direktiivi 76/769/EMÜ I lisa punkt 1 asendatakse käesoleva direktiivi lisa tekstiga.2. Direktiivi 76/769/EMÜ II lisa muudetakse järgmiselt:- olemasolev II lisa muudetakse II lisa A osaks,- lisatakse järgmine B osa:"B. PCBsid ja PCTsid sisaldavate toodete märgistamise erisättedLiikmesriigid võivad nõuda, et PCBsid ja PCTsid sisaldavatel agregaatidel oleksid näidatud juhised PCBde ja PCTde kõrvaldamise kohta ning neid sisaldava agregaadi hoolduse ja kasutamise kohta, ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe märgistamisega seotud teiste direktiivide kohaldamist. Juhiseid peab olema võimalik lugeda horisontaalselt, kui PCBsid või PCTsid sisaldav objekt on normaalselt paigaldatud. Pealdis peab taustast selgelt eristuma.Liikmesriigid võivad nõuda, et pealdis oleks keeles, millest nende territooriumil aru saadakse."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed hiljemalt 30. juuniks 1986. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 1. oktoober 1985Nõukogu nimeleesistujaJ.F. poos[1] EÜT C 141, 10.6.1985, lk 76.[2] EÜT C 104, 25.4.1985, lk 1.[3] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201.[4] EÜT L 263, 24.9.1983, lk 33.--------------------------------------------------LISAAine, ainerühma või valmistise nimetus | Piirangu tingimused |1.polüklooritud bifenüülid (PCB), välja arvatud mono- ja diklooritud bifenüülidpolüklooritud terfenüülid (PCT)valmistised, sealhulgas vana õli, mille PCB- või PCT-sisaldus on suurem kui 0,01 % massist | Ei tohi kasutada. Sellest hoolimata võidakse kasutada järgmisi kategooriaid järgmistel tingimustel: 1)kuni hiljemalt 30. juunini 1986: suletud süsteemiga elektriseadmed: muundurid, takistid ja induktorid;2)kuni hiljemalt 30. juunini 1986: suured kondensaatorid (kogumassiga ≥ 1 kg);3)kuni hiljemalt 30. juunini 1986: väikesed kondensaatorid (tingimusel, et PCB maksimaalne kloorisisaldus on 43 % ning see ei sisalda rohkem kui 3,5 % penta- ja suuremaid klooritud bifenüüle);4)kuni hiljemalt 30. juunini 1986: soojustjuhtivad vedelikud suletud soojustjuhtivates seadeldistes;5)kuni hiljemalt 30. juunini 1986: hüdraulilised vedelikud allmaa-kaevandusseadmete tarvis.—Eespool punktides 1–5 osutatud seadmeid, agregaate ja vedelikke, mis on kasutuses 30. juunil 1986, lubatakse jätkuvalt kasutada kuni nende kõrvaldamiseni või nende tööea lõpuni.—Liikmesriigid võivad tervise- ja keskkonnakaitse eesmärgil keelata oma territooriumil selliste seadmete, agregaatide ja vedelike kasutamise enne nende kõrvaldamist või enne nende tööea lõppu.—Alates 30. juunist 1986 keelatakse turustada kasutatud kujul selliseid seadmeid, agregaate ja vedelikke, mille kõrvaldamine ei ole ette nähtud.—Kui liikmesriigid leiavad, et tehnilistel põhjustel ei ole võimalik kasutada asendustooteid, võivad nad jätkuvalt lubada kasutada PCBsid, PCTsid ja nendest tehtud valmistisi, kui nende ainuotstarve on seadmete hoolduse normaaltingimustel täiendada PCBsid sisaldavate vedelike taset korralikult töötavas olemasolevas agregaadis, mis on soetatud enne käesoleva direktiivi jõustumiskuupäeva;6)kuni hiljemalt 30. juunini 1986: esmased ja vahesaadused, mis töödeldakse edaspidi muudeks toodeteks, mis ei ole keelatud direktiiviga 76/769/EMÜ ega seda muutvate direktiividega; pärast 30. juunit 1986 võivad liikmesriigid tingimusel, et nad eelnevalt saadavad komisjonile asjakohase teate koos põhjendusega, lubada erandeid selliste esmaste ja vahesaaduste turustamise ja kasutamise keelust, kuivõrd nad leiavad, et need erandid ei mõju kahjulikult tervisele ega keskkonnale. |--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/32/EÜ, 23. aprill 2009 , toiduainete ja toidu koostisosade tootmisel kasutatavaid ekstrahente käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (uuesti sõnastatud) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               6.6.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 141/3

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/32/EÜ,
   23. aprill 2009,
   toiduainete ja toidu koostisosade tootmisel kasutatavaid ekstrahente käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta
   (uuesti sõnastatud)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 13. juuni 1988. aasta direktiivi 88/344/EMÜ toiduainete ja toidu koostisosade tootmisel kasutatavaid ekstrahente käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (3) on korduvalt oluliselt muudetud (4). Kuna kõnealusesse direktiivi tehakse uusi muudatusi, tuleks see selguse huvides uuesti sõnastada.

               (2)

               Ekstrahente käsitlevate siseriiklike õigusaktide erinevused takistavad toiduainete vaba liikumist ja võivad tekitada ebavõrdseid konkurentsitingimusi, mõjutades seega otseselt siseturu toimimist.

               (3)

               Toiduainete vaba liikumise saavutamiseks tuleb need õigusaktid ühtlustada.

               (4)

               Toiduainetes kasutatavaid ekstrahente käsitlevates õigusaktides peaks eelkõige arvesse võtma inimeste tervisest lähtudes kehtestatud nõudeid, aga neis piires, mida tervisekaitse võimaldab, ka majanduse ning tehnika vajadusi.

               (5)

               Ühtlustamine peaks hõlmama toiduainete või toidu koostisosade valmistamiseks ette nähtud ekstrahentide ühtse nimekirja koostamist. Samuti tuleks täpsustada üldised puhtuse kriteeriumid.

               (6)

               Ekstrahendi kasutamisel heade tootmistavade tingimustes tuleks veenduda, et toiduainetest või toidu koostisosadest eemaldatakse kõik ekstrahentide jäägid või suurem osa nendest.

               (7)

               Sellistes tingimustes võib ekstrahendi jääkide või derivaatide sisaldus lõplikus toiduaines või toidu koostisosas olla tahtmatu, kuid tehniliselt vältimatu.

               (8)

               Kuigi eripiirang on enamasti kasulik, ei ole seda vaja kehtestada I lisa I osas loetletud ainetele, mida peetakse tarbijaohutuse seisukohast vastuvõetavaks, kui neid kasutatakse heade tootmistavade tingimustes.

               (9)

               Rahvatervisekaitse huvides tuleks kehtestada I lisa II ja III osas loetletud muude ekstrahentide kasutamise tingimused ning toidus ja toidu koostisosades lubatud ekstrahentide jääksisalduse piirnormid.

               (10)

               Ekstrahentidele tuleks kehtestada spetsiifilised puhtuse kriteeriumid ja meetodid toiduainetes kasutatavate ekstrahentide analüüsimiseks ja nendest proovide võtmiseks.

               (11)

               Kui käesoleva direktiiviga ette nähtud ekstrahendi kasutamine näib olevat uue teabe põhjal tervisele ohtlik, peaksid liikmesriigid saama selle kasutamist peatada või seda piirata või vähendada olemasolevaid piiranguid kuni otsuse tegemiseni ühenduse tasandil.

               (12)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (5).

               (13)

               Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus muuta ekstrahentide loetelu, mida võib kasutada toorme, toiduainete või toidu koostisosade töötlemisel; muuta nende kasutustingimuste spetsifikatsioone ja jääksisalduse piirnorme; võtta vastu ekstrahentide spetsiifilised puhtuse kriteeriumid, samuti vajalikud analüüsimeetodid üldiste ja spetsiifiliste puhtuse kriteeriumide täitmise kontrollimiseks, toiduainetes kasutatavate ekstrahentide proovivõtumenetlused ning analüüsi meetodid. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda uute vähemoluliste sätetega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

               (14)

               Tõhususe eesmärgil tuleks kontrolliga regulatiivmenetluse tavatähtaegu lühendada nende ekstrahentide nimekirja muutmiseks, mida võib kasutada toorme, toiduainete või toidu koostisosade töötlemisel, nende kasutustingimuste spetsifikatsioonide ja jääksisalduse piirnormide muutmiseks, samuti ekstrahentide spetsiifiliste puhtuse kriteeriumide vastuvõtmiseks.

               (15)

               Kui tungiva kiireloomulisuse tõttu, eriti ohu korral inimeste tervisele, ei ole võimalik kinni pidada kontrolliga regulatiivmenetluse tavatähtaegadest, peaks komisjon saama kohaldada otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikes 6 sätestatud kiirmenetlust toorme, toiduainete või toidu koostisosade töötlemisel lubatud ekstrahentide nimekirja muutmiseks, nende kasutustingimuste spetsifikatsioonide ja jääksisalduse piirnormide muutmiseks ning ekstrahentide spetsiifiliste puhtuse kriteeriumide vastuvõtmiseks, samuti käesoleva direktiivi muudatuste tegemiseks, kui selgub, et I lisas loetletud aine kasutamine toiduainetes või sellises aines sisalduva artiklis 3 nimetatud komponendi tase võib ohustada inimeste tervist, isegi kui see vastab käesolevas direktiivis sätestatud tingimustele.

               (16)

               Direktiivi uued sätted käsitlevad üksnes komiteemenetlust. Seetõttu ei pea liikmesriigid neid üle võtma.

               (17)

               Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada liikmesriikide kohustusi, mis on seotud II lisa B osas esitatud direktiivide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtpäevadega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse selliste ekstrahentide suhtes, mida kasutatakse või mis on ette nähtud kasutamiseks toiduainete või toidu koostisosade tootmisel.
   Käesolevat direktiivi ei kohaldata selliste ekstrahentide suhtes, mida kasutatakse lisaainete, vitamiinide ja muude toitaineliste lisandite tootmisel, välja arvatud I lisas loetletud lisaained, vitamiinid või toitainelised lisandid.
   Liikmesriigid tagavad, et lisaainete, vitamiinide ja muude toitaineliste lisandite kasutamine ei too kaasa selliste toiduainete tootmist, mis sisaldavad inimeste tervisele ohtlikus koguses ekstrahendi jääke.
   Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira ühenduse täpsemate eeskirjade alusel vastuvõetud sätete kohaldamist.
   2.   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

               „lahusti” – aine, mida kasutatakse toiduaine või selle komponendi, kaasa arvatud saasteaine, lahustamiseks;

               b)

               „ekstrahent” – lahusti, mida kasutatakse ekstraheerimisprotsessis toorme, toiduainete või nende toodete komponentide või koostisosade töötlemisel ja mis eemaldatakse, kuid mis võib kaasa tuua tahtmatu, kuid tehniliselt vältimatu ekstrahendi jääkide või derivaatide sisalduse toiduaines või toidu koostisosades.

         Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid lubavad I lisas loetletud ainete kasutamist ekstrahentidena toiduainete või toidu koostisosade valmistamisel I lisas ette nähtud kasutustingimuste ja vajaduse korral I lisas täpsustatud jääksisalduse piirnormide kohaselt.
   Liikmesriigid ei või keelata, piirata ega takistada toiduainete või toidu koostisosade turustamist põhjendusel, et on kasutatud ekstrahente või esineb nende jääke, kui need vastavad käesolevale direktiivile.
   2.   Liikmesriigid ei luba ekstrahentidena kasutada muid kui I lisas loetletud aineid, samuti ei luba nad laiendada I lisas loetletud ekstrahentide kasutustingimusi ega suurendada lubatud jääksisalduse piirnorme.
   3.   Vesi, millele võib olla lisatud aineid selle happesuse või leelisuse reguleerimiseks ja muud lahustile iseloomulike omadustega toiduained on toiduainete või toidu koostisosade valmistamisel ekstrahentidena lubatud.
   Artikkel 3
   Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et I lisas ekstrahentidena loetletud ained vastavad järgmistele üldistele ja spetsiifilistele puhtuse kriteeriumidele:

               a)

               need ei sisalda ühtegi elementi ega ainet toksikoloogiliselt ohtlikus koguses;

               b)

               kui artikli 4 punkti d kohaselt vastu võetud spetsiifiliste puhtuse kriteeriumide eranditest ei tulene teisiti, ei sisalda need rohkem kui 1 mg/kg arseeni ega rohkem kui 1 mg/kg pliid;

               c)

               need vastavad artikli 4 punkti d kohaselt vastu võetud spetsiifilistele puhtuse kriteeriumidele.

         Artikkel 4
   Komisjon võtab vastu:

               a)

               teaduse ja tehnika arengut silmas pidades I lisas vajalikud muudatused ekstrahentide kasutamise, nende kasutustingimuste ja nende jääksisalduse piirnormide kohta;

               b)

               vajalikud analüüsimeetodid artiklis 3 ette nähtud üldiste ja spetsiifiliste puhtuse kriteeriumide täitmise kontrollimiseks;

               c)

               toiduainetes või toidu koostisosades kasutatavate ja I lisas loetletud ekstrahentide proovivõtumenetlused ning kvalitatiivse ja kvantitatiivse analüüsi meetodid;

               d)

               vajaduse korral I lisas loetletud ekstrahentide spetsiifilised puhtuse kriteeriumid, eelkõige elavhõbeda ja kaadmiumi lubatud piirnormid ekstrahentides.

         Esimese lõigu punktides b ja c nimetatud meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda, võetakse vastu vastavalt artikli 6 lõikes 2 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
   Esimese lõigu punktides a ja d nimetatud meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda, võetakse vastu vastavalt artikli 6 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
   Vajaduse korral võetakse esimese lõigu punktides a ja d nimetatud meetmed vastu vastavalt artikli 6 lõikes 4 osutatud kiirmenetlusele.
   Artikkel 5
   1.   Kui liikmesriigil on uue teabe saamise või pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist olemasoleva teabe ümberhindamise tulemusena üksikasjalikud põhjendused selle kohta, et mõni I lisas loetletud aine, mida kasutatakse toiduainetes, või selles aines sisalduvad üks või mitu artiklis 3 nimetatud koostisosa võivad inimeste tervisele ohtlikud olla, kuigi need vastavad käesoleva direktiivi tingimustele, võib see liikmesriik kõnealuste sätete kohaldamise oma territooriumil ajutiselt peatada või seda piirata. Liikmesriik teatab sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning põhjendab oma otsust.
   2.   Komisjon vaatab võimalikult kiiresti asjaomase liikmesriigi esitatud tõendid läbi, konsulteerib artikli 6 lõikes 1 nimetatud komiteega ja esitab seejärel viivitamata oma arvamuse ja võtab asjakohased meetmed, mis võivad asendada käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud meetmeid.
   3.   Kui komisjon leiab, et lõikes 1 nimetatud raskuste lahendamiseks ja inimeste tervise kaitse tagamiseks on vaja käesolevat direktiivi muuta, võtab ta kõnealused muudatused vastu.
   Kõnealused meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 6 lõikes 4 osutatud kiirmenetlusele.
   Liikmesriik, kes on vastu võtnud kaitsemeetmed, võib nende rakendamist jätkata, kuni muudatused tema territooriumil jõustuvad.
   Artikkel 6
   1.   Komisjoni abistab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused) (6) artikli 58 kohaselt loodud alaline toiduahela ja loomatervishoiu komitee.
   2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1–4, ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.
   3.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1–4 ning lõike 5 punkti b ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.
   Tähtaegadeks otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõike 3 punkti c, lõike 4 punktide b ja e tähenduses kehtestatakse vastavalt kaks kuud, üks kuu ja kaks kuud.
   4.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1, 2, 4 ja 6 ning artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.
   Artikkel 7
   1.   Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et I lisas loetletud ja toiduainetes ekstrahentidena kasutamiseks ette nähtud aineid ei või turustada, kui nende pakenditel, mahutitel või etikettidel ei ole hästi nähtavalt, selgesti loetavalt ja kustumiskindlalt esitatud järgmised andmed:

               a)

               kaubanimi vastavalt I lisas viidatule;

               b)

               selge märge, et aine kvaliteet võimaldab seda kasutada toidu või toidu koostisosade ekstraheerimisel;

               c)

               tähis partii identifitseerimiseks;

               d)

               tootja, pakendaja või ühenduses asuva müüja nimi või ärinimi ja aadress;

               e)

               mahuühikutes väljendatud netokogus;

               f)

               vajaduse korral ladustamise või kasutuse eritingimused.

         2.   Erandina lõikest 1 võivad kõnealuse lõike punktides c, d, e ja f täpsustatud andmed olla ka ainult partiiga seotud kaubadokumentidel, mis tuleb esitada koos tarnega või enne seda.
   3.   Käesolev artikkel ei piira kaalusid ja mõõtusid käsitlevate täpsemate või laiaulatuslikumate ühenduse sätete ega ohtlike ainete ja segude klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate sätete kohaldamist.
   4.   Seoses käesoleva artikliga ette nähtud andmete esitamise viisiga hoiduvad liikmesriigid sätestamast üksikasjalikumaid nõudeid kui need, mis sisalduvad käesolevas artiklis.
   Samas tagab iga liikmesriik, et ekstrahentide müük tema territooriumil keelatakse, kui käesoleva artikliga ette nähtud andmed ei ole esitatud ostjatele kergesti arusaadavas keeles, välja arvatud juhul, kui ostja teavitamiseks on võetud muud meetmed. Käesolev säte ei takista selliste andmete esitamist mitmes keeles.
   Artikkel 8
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse ka sellistele ekstrahentidele, mida kasutatakse või mis on ette nähtud kasutamiseks ühendusse imporditud toiduainete või toidu koostisosade valmistamisel.
   2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata väljapoole ühendust eksportimiseks ette nähtud ekstrahentidele või toiduainetele.
   Artikkel 9
   Direktiiv 88/344/EMÜ, mida on muudetud II lisa A osas loetletud õigusaktidega, tunnistatakse kehtetuks; see ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud II lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise tähtpäevadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse vastavalt III lisas esitatud vastavustabelile.
   Artikkel 10
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 11
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 23. aprill 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. NEČAS

      (1)  ELT C 224, 30.8.2008, lk 87.

      (2)  Euroopa Parlamendi 23. septembri 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 23. märtsi 2009. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 157, 24.6.1988, lk 28.

      (4)  Vt II lisa A osa.

      (5)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

      (6)  EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1.

      I LISA

         EKSTRAHENDID, MIDA VÕIB KASUTADA TOORME, TOIDUAINETE VÕI TOIDU KOOSTISOSADE TÖÖTLEMISEL

      I   OSA

         Ekstrahendid, mida kasutatakse heade tootmistavade kohaselt kõikidel kasutuseesmärkidel
          (1)

      Nimi:

                  Propaan

                  Butaan

                  Etüülatsetaat

                  Etanool

                  Süsinikdioksiid

                  Atsetoon (2)

                  Dilämmastikoksiid

            II   OSA

         Ekstrahendid, mille kasutustingimused on täpsustatud

                  Nimetus

                  Kasutustingimused
                  (ekstraheerimise lühikirjeldus)

                  Jääksisalduse piirnormid ekstraheeritud toiduaines või toidu koostisosas

                  Heksaan (3)

                  Rasvade ja õlide tootmine või fraktsioonimine ning kakaovõi tootmine

                  1 mg/kg rasvas, õlis või kakaovõis

                  Rasvatustatud valgutoodete ja rasvatustatud jahude valmistamine

                  10 mg/kg toiduaines, mis sisaldab rasvatustatud valgutooteid ja rasvatustatud jahusid

                  30 mg/kg lõpptarbijale müüdavates rasvatustatud sojatoodetes

                  Rasvatustatud teraviljaidude valmistamine

                  5 mg/kg rasvatustatud teraviljaidudes

                  Metüülatsetaat

                  Kohvi ja tee kofeiinitustamine või nendest ärritavate ainete ja mõruainete eemaldamine

                  20 mg/kg kohvis või tees

                  Suhkru tootmine melassist

                  1 mg/kg suhkrus

                  Etüülmetüülketoon (4)

                  Rasvade ja õlide fraktsioonimine

                  5 mg/kg rasvas või õlis

                  Kohvi ja tee kofeiinitustamine või nendest ärritavate ainete ja mõruainete eemaldamine

                  20 mg/kg kohvis või tees

                  Diklorometaan

                  Kohvi ja tee kofeiinitustamine või nendest ärritavate ainete ja mõruainete eemaldamine

                  2 mg/kg röstitud kohvis ja 5 mg/kg tees

                  Metanool

                  Igasuguseks kasutamiseks

                  10 mg/kg

                  2-propaanool

                  Igasuguseks kasutamiseks

                  10 mg/kg

            III   OSA

         Ekstrahendid, mille kasutustingimused on täpsustatud

                  Nimetus

                  Ekstrahendi jääksisalduse piirnormid toiduaines, mis on tingitud ekstrahendi kasutamisest ooduslikust lõhna- ja maitseainetoormest lõhna- ja maitseainete valmistamisel

                  Dietüüleeter

                  2 mg/kg

                  Heksaan (5)

                  1 mg/kg

                  Tsükloheksaan

                  1 mg/kg

                  Metüülatsetaat

                  1 mg/kg

                  Butanool

                  1 mg/kg

                  2-butanool

                  1 mg/kg

                  Etüülmetüülketoon (5)

                  1 mg/kg

                  Diklorometaan

                  0,02 mg/kg

                  Propanool

                  1 mg/kg

                  1, 1, 1, 2-tetrafluoroetaan

                  0,02 mg/kg

         (1)  Ekstrahenti peetakse heade tootmistavade kohaselt kasutatavaks, kui selle kasutamine toob kaasa ainult tehniliselt vältimatus koguses ekstrahendi jääke või derivaate, mis ei ohusta inimeste tervist.

         (2)  Atsetooni kasutamine oliivijääkõli rafineerimisel on keelatud.

         (3)  Heksaan – kaubanduslik toode, mis koosneb põhiliselt kuut süsinikuaatomit sisaldavatest atsüklilistest küllastatud süsivesinike fraktsioonist, mille destilliseerumistemperatuur on 64 °C–70 °C. Heksaani ja etüülmetüülketooni ei tohi koos kasutada.

         (4)  N-heksaani sisaldus selles ekstrahendis ei tohiks ületada 50 mg/kg. Heksaani ja etüülmetüülketooni ei tohi koos kasutada.

         (5)  Heksaani ja etüülmetüülketooni ei tohi koos kasutada.

      II LISA
      A   OSA

         Kehtetuks tunnistatud direktiiv koos muudatustega

         (osutatud artiklis 9)

                  Nõukogu direktiiv 88/344/EMÜ
                  (EÜT L 157, 24.6.1988, lk 28)

                  Nõukogu direktiiv 92/115/EMÜ
                  (EÜT L 409, 31.12.1992, lk 31)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/52/EÜ
                  (EÜT L 331, 21.12.1994, lk 10)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/60/EÜ
                  (EÜT L 331, 3.12.1997, lk 7)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1882/2003
                  (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1)

                  Ainult III lisa punkt 9

            B   OSA

         Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtpäevad

         (osutatud artiklis 9)

                  Direktiiv

                  Ülevõtmise tähtpäev

                  88/344/EMÜ

                  13. juuni 1991

                  92/115/EMÜ

                              a)

                           1. juuli 1993

                              b)

                           1. jaanuar 1994 (1)

                  94/52/EÜ

                  7. detsember 1995

                  97/60/EÜ

                              a)

                           27. oktoober 1998

                              b)

                           27. aprill 1999 (2)

         (1)  Vastavalt direktiivi 92/115/EMÜ artikli 2 lõikele 1:
      „Liikmesriigid muudavad oma õigusnorme nii, et need:

                  —

                  lubavad käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist hiljemalt 1. juulist 1993,

                  —

                  keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise alates 1. jaanuarist 1994.”

         (2)  Vastavalt direktiivi 97/60/EÜ artikli 2 lõikele 1:
      „Liikmesriigid muudavad oma õigus- ja haldusnorme nii, et:

                  —

                  kauplemine toodetega, mis vastavad direktiivile 88/344/EMÜ käesoleva direktiiviga muudetud kujul, on lubatud hiljemalt alates 27. oktoobrist 1998,

                  —

                  kauplemine toodetega, mis ei vasta direktiivile 88/344/EMÜ käesoleva direktiiviga muudetud kujul, on keelatud alates 27. aprillist 1999. Käesoleva direktiiviga muudetud direktiivile 88/344/EMÜ mittevastavaid, kuid enne nimetatud kuupäeva turuleviidud või märgistatud tooteid võib siiski turustada kuni varude ammendumiseni.”

      III LISA

         Vastavustabel

                  Direktiiv 88/344/EMÜ

                  Käesolev direktiiv

                  Artikli 1 lõige 1

                  Artikli 1 lõige 1

                  Artikli 1 lõige 3

                  Artikli 1 lõige 2

                  Artikli 2 lõige 1

                  Artikli 2 lõige 1

                  Artikli 2 lõige 2

                  Artikli 2 lõige 2

                  Artikli 2 lõige 3

                  —

                  Artikli 2 lõige 4

                  Artikli 2 lõige 3

                  Artikkel 3

                  Artikkel 3

                  Artikkel 4

                  Artikkel 4

                  Artikkel 5

                  Artikkel 5

                  Artikli 6 lõige 1

                  Artikli 6 lõige 1

                  Artikli 6 lõige 2

                  —

                  Artikli 6 lõige 3

                  —

                  —

                  Artikli 6 lõige 2

                  —

                  Artikli 6 lõige 3

                  —

                  Artikli 6 lõige 4

                  Artikkel 7

                  Artikkel 7

                  Artikkel 8

                  Artikkel 8

                  Artikkel 9

                  —

                  —

                  Artikkel 9

                  —

                  Artikkel 10

                  Artikkel 10

                  Artikkel 11

                  Lisa

                  I lisa

                  —

                  II lisa

                  —

                  III lisa


title: Nõukogu direktiiv 2010/88/EL, 7. detsember 2010 , millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) seoses hariliku maksumäära miinimumtaseme järgimise kohustuse kestusega

text:
               10.12.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 326/1

         NÕUKOGU DIREKTIIV 2010/88/EL,
   7. detsember 2010,
   millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) seoses hariliku maksumäära miinimumtaseme järgimise kohustuse kestusega
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 113,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,
   toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ (1) artikli 97 lõikega 1 on ette nähtud, et alates 1. jaanuarist 2006 kuni 31. detsembrini 2010 ei või harilik maksumäär olla väiksem kui 15 %.

               (2)

               Eri liikmesriikides praegu kehtiv harilik käibemaksumäär koos üleminekukorra mehhanismiga on taganud selle, et süsteem toimib vastuvõetaval määral. Teenuste pakkumise kohas kohaldatavate uute eeskirjadega, millega soositakse tarbimiskohal maksustamist, on veelgi piiratud võimalusi ära kasutada erinevusi käibemaksumäärades ja viia tegevus üle muudesse piirkondadesse ning vähendatud võimalikke konkurentsimoonutusi.

               (3)

               Et hoida ära erinevuste kasv liikmesriikides kohaldatavate harilike käibemaksumäärade vahel, mis viib struktuurilise tasakaalu kadumiseni Euroopa Liidus ning konkurentsimoonutusteni teatavates tegevussektorites, on kaudsete maksude valdkonnas tavaks määrata kindlaks alammäärad. Sama on endiselt vaja teha ka käibemaksu puhul.

               (4)

               Uut käibemaksustrateegiat käsitlevate konsultatsioonide käigus on kavas arutada uut korda ja sellega seotud ühtlustamist, kuid oleks enneaegne määrata kindlaks harilik maksumäär või kaaluda alammäära muutmist, enne kui on teada konsultatsioonide tulemused.

               (5)

               Seega on asjakohane säilitada praegune hariliku maksumäära miinimumtase 15 % piisavalt pikaks ajaks, et tagada õiguskindlus ning võimaldada küsimuse põhjalikumat uurimist.

               (6)

               See ei ole takistuseks käibemaksu käsitlevate õigusaktide läbivaatamisele enne 31. detsembrit 2015, et võtta arvesse uue käibemaksustrateegia tulemusi.

               (7)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (2) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja liidu huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

               (8)

               Seetõttu tuleks direktiivi 2006/112/EÜ vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2006/112/EÜ artikkel 97 asendatakse järgmisega:

      „Artikkel 97
      Alates 1. jaanuarist 2011 kuni 31. detsembrini 2015 ei või harilik maksumäär olla väiksem kui 15 %.”

   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 2011. Nad edastavad kõnealuste sätete teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 7. detsember 2010

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         D. REYNDERS

      (1)  ELT L 347, 11.12.2006, lk 1.

      (2)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.


title: Komisjoni direktiiv 2003/16/EÜ, 19. veebruar 2003, millega kohandatakse tehnika arenguga liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ III lisa

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0016

Euroopa Liidu Teataja L 046 , 20/02/2003 Lk 0024 - 0024

		Komisjoni direktiiv 2003/16/EÜ,19. veebruar 2003,millega kohandatakse tehnika arenguga liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ III lisaEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitlevat nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2003/1/EÜ, [2] eriti selle artikli 8 lõiget 2,olles konsulteerinud kosmeetikatoodete ja tarbijatele mõeldud toiduks mittekasutatavate toodete teaduskomiteega (SCCNFP)ning arvestades järgmist:(1) Kosmeetikatoodete ja tarbijatele mõeldud toiduks mittekasutatavate toodete teaduskomitee soovituste kohaselt võib muskusksüleeni ohutult kasutada kosmeetikatoodetes, välja arvatud suuhooldusvahendid, kui teoreetiline ööpäeva jooksul imenduv doos ei ole suurem kui ligikaudu 10 μg/kg.(2) SCCNFP soovituste kohaselt võib muskusketooni ohutult kasutada kosmeetikatoodetes, välja arvatud suuhooldusvahendid, kui teoreetiline ööpäeva jooksul imenduv doos ei ole suurem kui ligikaudu 14 μg/kg.(3) Kuni nende kahe ainega seoses ja kooskõlas nõukogu 23. märtsi 1993. aasta määrusega (registreeritud kemikaalide ohtlikkuse hindamise ja kontrolli kohta) [3] riskianalüüsi lõpetamiseni on need kaks ainet ajutiselt kuni 28. veebruarini 2003 lisatud direktiivi 76/768/EMÜ III lisa 2. osasse.(4) Riskianalüüsi ei ole kooskõlas eespool nimetatud määrusega lõpetatud. Seetõttu tuleks muskusksüleeni ja muskusketooni direktiivi 76/768/EMÜ III lisa 2. osasse lisamise kehtivusaega pikendada.(5) Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas kosmeetikatoodete sektoris tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arenguga kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Kuupäev " 28.2.2003" asendatakse direktiivi 76/768/EMÜ III lisa 2. osa veerus g viitenumbrite 61 ja 62 puhul kuupäevaga " 30.9.2004".Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 28. veebruariks 2003. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 19. veebruar 2003Komisjoni nimelkomisjoni liigeErkki Liikanen[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.[2] EÜT L 5, 10.1.2003, lk 14.[3] EÜT L 84, 5.4.1993, lk 1.--------------------------------------------------