title: Nõukogu direktiiv 93/13/EMÜ, 5. aprill 1993, ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0013

Euroopa Liidu Teataja L 095 , 21/04/1993 Lk 0029 - 0034 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 12 Lk 0169  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 12 Lk 0169

		Nõukogu direktiiv 93/13/EMÜ,5. aprill 1993,ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutesEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:enne 31. detsembrit 1992 tuleb võtta meetmed siseturu järkjärguliseks väljakujundamiseks; siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus kaup, isikud, teenused ja kapital liiguvad vabalt;ühelt poolt kauba müüja või teenuste osutaja ning teiselt poolt tarbija vahelisi lepingutingimusi käsitlevates liikmesriikide õigusaktides esineb palju erisusi ning seetõttu on tarbijatele kaupa ja teenuseid müüvad riiklikud siseturud üksteisest erinevad ning müüjate ja tarnijate vahel võib tekkida konkurentsi moonutamist, eeskätt juhul, kui teenuseid ja kaupa müüakse teises liikmesriigis;eelkõige esineb märkimisväärseid erisusi liikmesriikide õigusaktides, mis käsitlevad ebaõiglasi tingimusi tarbijalepingutes;liikmesriikide ülesandeks on tagada, et tarbijatega sõlmitud lepingud ei sisaldaks ebaõiglasi tingimusi;tarbijad tunnevad üldjuhul ainult oma liikmesriigi kauba ja teenuste müüki reguleerivaid õigusnorme; teadmatus võib takistada neil teha kauba või teenuste otseostu tehinguid teises liikmesriigis;et hõlbustada siseturu väljakujundamist ning kaitsta kodanikku kui tarbijat, kes omandab kaupa ja teenuseid muu kui oma liikmesriigi õigusaktidega reguleeritavate lepingute alusel, on oluline kõnealustest lepingutest kõrvaldada ebaõiglased tingimused;sellega abistatakse kaupade müüjaid ja teenuste osutajaid kaupade ja teenuste müümisel nii kodumaal kui ka siseturu kõigis osades; see soodustab konkurentsi ning aitab seega laiendada ühenduse kodanike kui tarbijate valikuvõimalusi;ühenduse kahes tarbijate kaitse ja teavitamise poliitika programmis [4] on rõhutatud, et on tähtis kaitsta tarbijaid ebaõiglaste lepingutingimuste eest; see kaitse tuleks sätestada ühenduse tasandil ühtlustatud või vahetult seal vastuvõetud õigusnormidega;kõnealustes programmides pealkirja all "Tarbijate majandushuvide kaitse" kindlaksmääratud põhimõtte kohaselt väidetakse järgmist: "kauba ja teenuste omandajad peaksid olema kaitstud müüja või teenuste osutaja volist tulenevate kuritarvituste eest, eelkõige ühepoolsete tüüplepingute ning oluliste õiguste ebaõiglase lepingutest väljajätmise eest";tarbijat saab tõhusamalt kaitsta, kui ebaõiglaste tingimuste suhtes võetakse vastu ühtsed õigusnormid; kõnealuseid õigusnorme tuleks kohaldada müüjate või teenuste osutajate ning tarbijate vahel sõlmitud kõigi lepingute suhtes; seetõttu tuleb käesoleva direktiivi reguleerimisalast muu hulgas välja jätta töölepingud, pärimisõigust ja perekonnaõigust käsitlevad lepingud ning lepingud, mis on seotud äri- või täisühingute asutamise ja töö korraldamisega;tarbija peab olema samaväärselt kaitstud nii suusõnaliste kui ka kirjalike lepingute puhul, viimaste puhul olenemata sellest, kas lepingutingimused on kindlaks määratud ühe või mitme dokumendiga;praegused siseriiklikud õigusaktid võimaldavad ette näha üksnes osalist ühtlustamist; käesolev direktiiv hõlmab eelkõige ainult neid lepingutingimusi, mille suhtes ei ole eraldi kokku lepitud; liikmesriikidel peaks olema võimalus asutamislepingu sätteid arvesse võttes kindlustada tarbijatele kõrgem kaitstuse tase siseriiklike õigusnormide abil, mis on käesoleva direktiiviga ettenähtud õigusnormidest rangemad;eeldatakse, et liikmesriikide põhikirjasätted või õigusnormid, millega vahetult või kaudselt määratakse kindlaks tarbijalepingute tingimused, ei sisalda ebaõiglasi tingimusi; seetõttu tundub, et käesoleva direktiiviga ei ole vaja reguleerida tingimusi, mis tulenevad kohustuslikest põhikirjasätetest või õigusnormidest või rahvusvahelistest konventsioonidest, millega liikmesriigid või ühendus on ühinenud; sõnastus "kohustuslikud põhikirjasätted või õigusnormid" artikli 1 lõikes 2 hõlmab ka lepinguosaliste suhtes seadusega ettenähtud korras kohaldatavaid eeskirju, kui ei ole kokku lepitud teisiti;liikmesriigid peavad siiski tagama, et lepingud ei sisaldaks ebaõiglasi tingimusi, eeskätt sellepärast, et käesolevat direktiivi kohaldatakse ka kaubandus-, äri- või kutsetegevuse suhtes;lepingutingimuste ebaõigluse kontrollimiseks vajalikud kriteeriumid on vaja üldiselt kindlaks määrata;väljavalitud üldkriteeriumidel põhinevat hinnangut tingimuste ebaõigluse kohta eelkõige avalikus müügi- või tarnetegevuses, millega pakutakse kollektiivset teenust kasutajatevahelist solidaarsust arvesse võttes, tuleb täiendada asjaosaliste erihuvide üldhinnanguga; see sisaldab heausksuse nõuet; heausksuse hindamisel tuleb erilist tähelepanu pöörata lepinguosaliste positsiooni tugevusele läbirääkimistel ja sellele, kas tarbijat mõjutati tingimusega nõustuma, kas kaup müüdi või teenused osutati tarbija erikorralduse alusel; müüja või teenuste osutaja saab täita heausksuse nõude juhul, kui ta kohtleb ausalt ja õiglaselt teist lepinguosalist, kelle õigustatud huvi ta peab arvesse võtma;käesoleva direktiivi minimaalse laadi tõttu on sellele lisatud tingimuste loetelu üksnes soovituslik ning liikmesriigid võivad oma siseriiklike normidega kõnealuste tingimuste ulatust laiendada või piirata;lepingutingimuste õigluse hindamist peaks mõjutama kauba või teenuste laad;käesoleva direktiivi kohaldamisel ei hinnata ebaõigluse suhtes lepingu põhiobjekti ega tarnitava kauba või osutatavate teenuste kvaliteedi ja hinna suhtega seotud tingimusi; lepingu põhiobjekti ning hinna ja kvaliteedi suhte võib sellest hoolimata arvesse võtta muude tingimuste õigluse hindamisel; sellest järeldub muu hulgas, et sellist hindamist ei tehta ka kindlustuslepingute puhul, mille tingimustega määratakse kindlaks või piiritletakse kindlustusrisk ja kindlustaja kohustused, sest need piirangud võetakse arvesse tarbija poolt makstava kindlustusmakse arvutamisel;lepingud peaksid olema koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles ning tarbijale tuleks anda tegelik võimalus kõigi tingimustega põhjalikult tutvuda, kusjuures kahtluse korral tuleks kohaldada tarbijale kõige soodsamat tõlgendust;liikmesriigid peaksid tagama, et müüja või teenuste osutaja ning tarbija vahel sõlmitud lepingud ei sisaldaks ebaõiglasi tingimusi ning et juhul, kui selliseid tingimusi on siiski seatud, ei oleks need tarbijale siduvad ning leping oleks kõnealustel tingimustel lepinguosalistele siduv ainult juhul, kui seda on võimalik jätkata, ilma et see sisaldaks ebaõiglasi tingimusi;teatavatel juhtudel on oht, et tarbija võib jääda ilma käesoleva direktiiviga sätestatud kaitsest, kui lepingu suhtes kohaldatavaks määratakse kolmanda riigi õigus; seetõttu peaksid käesolevas direktiivis olema kõnealust ohtu välistavad sätted;isikutel ja organisatsioonidel, kui nendel on liikmesriigi õigusaktide alusel õigustatud huvi tarbijat kaitsta, peaks olema võimalus tarbijalepingute üldtingimuste, kuid eelkõige ebaõiglaste tingimuste suhtes algatada menetlusi kas kohtus või haldusasutustes, kes on pädevad kaebuste üle otsustama või asjaomaseid kohtumenetlusi algatama; see võimalus ei tähenda siiski üldtingimuste eelnevat kontrollimist eri majandusharudes;liikmesriikide kohtutel või haldusasutustel peavad olema piisavad ja tõhusad vahendid, et ebaõiglaste tingimuste seadmist tarbijalepingutes takistada,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesoleva direktiivi eesmärk on ühtlustada liikmesriikide õigus- ja haldusnormid, mis käsitlevad ebaõiglasi tingimusi müüja või teenuste osutaja ning tarbija vahel sõlmitud lepingutes.2. Lepingutingimused, mis põhinevad kohustuslikel põhikirjasätetel või õigusnormidel ning nende rahvusvaheliste konventsioonide sätetel või põhimõtetel, millega liikmesriigid või ühendus on ühinenud, eelkõige transpordi valdkonnas, ei kuulu käesoleva direktiivi reguleerimisalasse.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) ebaõiglased tingimused — artiklis 3 kindlaksmääratud lepingutingimused;b) tarbija — füüsiline isik, kes käesoleva direktiiviga hõlmatavate lepingute raames toimib eesmärkidel, mis ei ole seotud tema kaubandus-, majandus- ega kutsetegevusega;c) müüja või teenuste osutaja — füüsiline isik, kes käesoleva direktiiviga hõlmatavate lepingute raames toimib eesmärkidel, mis on seotud tema kaubandus-, majandus- või kutsetegevusega, olenemata sellest, kas ettevõte on era- või riigiomanduses.Artikkel 31. Lepingutingimus, mille suhtes ei ole eraldi kokku lepitud, loetakse ebaõiglaseks, kui see on vastuolus heausksuse tingimusega ning kutsub esile lepinguosaliste lepingust tulenevate õiguste ja kohustuste olulise tasakaalustamatuse, mis kahjustab tarbijat.2. Tingimust ei loeta kunagi eraldi kokkulepituks, kui see on eelnevalt koostatud ning tarbija ei ole seetõttu saanud tingimust sisuliselt mõjutada, eriti eelnevalt koostatud tüüplepingute puhul.Asjaolu, et tingimuse teatavad aspektid või üks konkreetne tingimus on eraldi kokku lepitud, ei välista käesoleva artikli kohaldamist lepingu ülejäänud osa suhtes, kui lepingu üldhinnangu põhjal selgub, et leping on ikkagi eelnevalt koostatud tüüpleping.Kui müüja või teenuste osutaja väidab, et tüüptingimus on eraldi kokku lepitud, langeb selle tõendamiskohustus temale.3. Lisa sisaldab soovituslikku ja mittetäielikku loetelu tingimustest, mida võib pidada ebaõiglasteks.Artikkel 41. Ilma et see piiraks artikli 7 kohaldamist, võetakse lepingutingimuse hindamisel arvesse lepingu sõlmimise objektiks oleva kauba või teenuse laad ning viidatakse lepingu sõlmimisel kõigile sellega kaasnevatele asjaoludele ning kõigile teistele kõnealuse või muu lepingu tingimustele, millest see sõltub.2. Tingimuste õiglase või ebaõiglase iseloomu hindamine ei ole seotud lepingu põhiobjekti mõiste, hinna ja tasu piisavuse ega vastutehinguna pakutavate teenuste või kaubaga, kui kõnealused tingimused on koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles.Artikkel 5Lepingutes, mille kõik või teatavad tarbijale pakutavad tingimused esitatakse kirjalikult, peavad kõnealused tingimused olema koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles. Kui tingimuse tähenduse suhtes on kahtlusi, tuleb kohaldada tarbijale kõige soodsamat tõlgendust. Seda tõlgendamiseeskirja ei kohaldata artikli 7 lõikega 2 ettenähtud menetluste puhul.Artikkel 61. Liikmesriigid sätestavad, et ebaõiglased tingimused lepingus, mille müüja või teenuste osutaja on oma siseriiklike õigusaktide alusel tarbijaga sõlminud, ei ole tarbijale siduvad ning leping on kõnealustel tingimustel lepinguosalistele jätkuvalt siduv ainult juhul, kui seda on võimalik jätkata nii, et see sisaldab ebaõiglasi tingimusi.2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et tarbija ei kaota käesoleva direktiiviga pakutavat kaitset põhjusel, et lepingu suhtes kohaldatavaks õiguseks valitakse kolmanda riigi õigus, kui leping on ühe või mitme liikmesriigi territooriumiga tihedalt seotud.Artikkel 71. Liikmesriigid tagavad, et tarbijate ja konkurentide huvides oleksid olemas piisavad ja tõhusad vahendid, et lõpetada ebaõiglaste tingimuste seadmine lepingutes, mis müüjad või teenuste osutajad tarbijatega sõlmivad.2. Lõikes 1 nimetatud vahendite hulka kuuluvad sätted, mille kohaselt isikud ja organisatsioonid, kellel on liikmesriigi õiguse alusel õigustatud huvi tarbijat kaitsta, võivad kooskõlas siseriikliku õigusega pöörduda kohtute või pädevate haldusasutuste poole, kes otsustavad üldiseks kasutamiseks mõeldud lepingutingimuste ebaõigluse üle ning võivad kohaldada asjakohaseid ja tõhusaid vahendeid, et lõpetada selliste tingimuste jätkuv kasutamine.3. Võttes vajalikul määral arvesse siseriiklikke õigusakte, on võimalik lõikes 2 nimetatud õiguskaitsevahendeid kasutada eraldi või koos ühe ja sama majandusharu mitme müüja või teenuste osutaja või nende ühingute vastu, mis kasutavad või soovitavad kasutada samu või samalaadseid üldisi lepingutingimusi.Artikkel 8Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi reguleerimisalas vastu võtta või säilitada asutamislepingule vastavad rangemad sätted, et tagada tarbijate kaitstuse kõrgem tase.Artikkel 9Komisjon teeb Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettekande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta hiljemalt viis aastat pärast artikli 10 lõikes 1 nimetatud tähtpäeva.Artikkel 101. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 1994. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kõnealuseid sätteid kohaldatakse kõigi lepingute suhtes, mis on sõlmitud pärast 31. detsembrit 1994.2. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate siseriiklike põhiliste õigusaktide teksti.Artikkel 11Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 5. aprill 1993Nõukogu nimeleesistujaN. Helveg Petersen[1] EÜT C 73, 24.3.1992, lk 7.[2] EÜT C 326, 16.12.1991, lk 108 jaEÜT C 21, 25.1.1993.[3] EÜT C 159, 17.6.1991, lk 34.[4] EÜT C 92, 25.4.1975, lk 1 jaEÜT C 133, 3.6.1981, lk 1.--------------------------------------------------LISATINGIMUSED, MILLELE ON VIIDATUD ARTIKLI 3 LÕIKES 31. Tingimused, mille eesmärk või tagajärg on:a) müüja või teenuste osutaja õigusliku vastutuse välistamine või piiramine tarbija surma või tervisekahjustuse korral, mis tuleneb kõnealuse müüja või teenuste osutaja tegevusest või tegevusetusest;b) tarbija õigushüve sobimatu välistamine või piiramine, võrreldes müüja või teenuste osutaja või teise osapoolega, juhul kui müüja või teenuste osutaja jätab täielikult või osaliselt täitmata lepingulised kohustused või täidab neid ebapiisavalt, sealhulgas mis tahes võlanõude hüvitamise võimalus, mis tarbija võib müüja või teenuste osutaja vastu esitada;c) tarbijale siduvad lepingud, kusjuures müüja või teenuste osutaja tegevus on seotud tingimusega, mille täitmine oleneb üksnes tema enda tahtest;d) müüja või teenuste osutaja võimalus kinni pidada tarbija makstud summad, kui tarbija otsustab lepingu sõlmimisest või selle täitmisest loobuda, kusjuures tarbija ei saa müüjalt või teenuste osutajalt hüvitust samaväärse summa ulatuses, kui lepingu lõpetajaks on müüja või teenuste osutaja;e) ülemäära suure hüvitussumma nõudmine tarbijalt, kes ei täida oma kohustust;f) võimaldada müüjal või teenuste osutajal lõpetada leping suvaõiguse alusel, kusjuures tarbijale ei anta sama võimalust, või võimaldada müüjal või teenuste osutajal kinni pidada summad teenuste eest, mida ta ei ole veel osutanud, kusjuures müüja või teenuste osutaja on lepingut lõpetav osapool;g) anda müüjale või teenuste osutajale võimalus lõpetada tähtajatu leping, sellest mõistliku aja jooksul ette teatamata, välja arvatud siis, kui lepingu lõpetamiseks on tõsised põhjused;h) pikendada automaatselt tähtajalist lepingut, kui tarbija ei ole vastupidist avaldust esitanud ning tähtaeg, mis on määratud tarbijale lepingu lõpetamise soovist teatamiseks, lõpeb põhjendamatult vara;i) siduda tarbija pöördumatult tingimustega, millega tarbijal ei olnud tegelikke võimalusi tutvuda enne lepingu sõlmimist;j) anda müüjale või teenuste osutajale võimalus muuta lepingutingimusi ühepoolselt, ilma mõjuva, lepingus kindlaksmääratud põhjuseta;k) anda müüjale või teenuste osutajale võimalus muuta toote või osutatava teenuse omadusi ühepoolselt ning ilma mõjuva põhjuseta;l) anda võimalus, et müüja või teenuste osutaja määrab kauba hinna tarnimise ajal või tõstab kauba või teenuse hinda, ilma et tarbijal oleks kummalgi juhul õigus leping lõpetada, kui lõplik hind on liiga kõrge, võrreldes lepingu sõlmimise ajal kokkulepitud hinnaga;m) anda müüjale või teenuste osutajale õigus otsustada, kas tarnitav kaup või osutatavad teenused on lepingule vastavad, või anda müüjale või teenuste osutajale ainuõigus tõlgendada ükskõik millist lepingutingimust;n) piirata müüja või teenuste osutaja kohustust täita oma esindajate võetud kohustusi või siduda oma kohustuste täitmine mingi konkreetse vorminõudega;o) kohustada tarbijat täitma kõiki kohustusi, kui müüja või teenuste osutaja jätab oma kohustused täitmata;p) võimaldada müüjal või teenuste osutajal tarbija nõusolekuta loovutada oma lepingujärgsed õigused ja kohustused, kui see võib vähendada tarbijale antavaid garantiisid;q) jätta tarbija ilma õigusest võtta õiguslikke meetmeid või kasutada mis tahes muud õiguskaitsevahendit või tarbija kõnealust õigust piirata, eelkõige nõudes, et tarbija kasutaks vaidluste lahendamiseks üksnes arbitraažimenetlust, mida õigusnormidega ei reguleerita, lubamatult piirata tarbijale kättesaadavaid tõendeid või panna tarbijale tõendamiskohustus, mis kohaldatava seaduse alusel peaks olema teise lepinguosalise ülesanne.2. Punktide g, j ning l reguleerimisalaa) Punkt g ei takista tingimuste kehtestamist, mille kohaselt finantsteenuste osutaja jätab endale õiguse ühepoolselt ning teatamata lõpetada tähtajatu leping, kui on olemas mõjuv põhjus ning kui teenuste osutaja on kohustatud sellest viivitamata teisele lepinguosalisele või teistele lepinguosalistele teatama.b) Punkt j ei takista tingimuste kehtestamist, mille kohaselt finantsteenuste osutaja jätab endale õiguse teatamata muuta tarbija poolt või tarbijale makstavat intressimäära või finantsteenuste eest tasutavate muude maksude suurust, kui on olemas mõjuv põhjus ning kui teenuste osutaja on kohustatud sellest teist lepinguosalist või teisi lepinguosalisi esimesel võimalusel teavitama ning lepinguosaline või lepinguosalised võivad soovi korral lepingu kohe lõpetada.Punkt j ei takista samuti tingimuste kehtestamist, mille kohaselt müüja või teenuste osutaja jätab endale õiguse muuta ühepoolselt tähtajatu lepingu tingimusi, kui ta on kohustatud sellest tarbijale mõistliku aja jooksul teatama ning kui tarbija võib lepingu soovi korral katkestada.c) Punkte g, j ning l ei kohaldata:- väärtpaberite, rahastamisvahendite ja muude toodete või teenustega seotud tehingute suhtes, kui hind on seotud börsinoteeringu või börsiindeksi või finantsturu kursi kõikumistega, mida müüja või teenuste osutaja ei saa mõjutada,- lepingute suhtes, mis on seotud välisvaluuta ostu või müügiga, reisitšekkide või rahvusvaheliste maksekorraldustega välisvaluutas.d) Punkt l ei takista hinnaindekseerimisklauslite rakendamist, kui need on seadusega lubatavad ning kui hindade muutumist täpselt kirjeldatakse.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/36/EÜ, 30. juuni 1994, toiduainetes kasutatavate värvainete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31994L0036

Euroopa Liidu Teataja L 237 , 10/09/1994 Lk 0013 - 0029 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 27 Lk 0015  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 27 Lk 0015

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/36/EÜ,30. juuni 1994,toiduainetes kasutatavate värvainete kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/107/EMÜ toiduainetes lubatud lisaaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] eelkõige selle artikli 3 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 189b sätestatud korras [4]ning arvestades, et:toidus värvainete kasutamise tingimusi käsitlevate siseriiklike õigusaktide erinevused takistavad toiduainete vaba liikumist; see võib tekitada ebaausat konkurentsi;nimetatud lisaaineid ja nende kasutustingimusi käsitlevate eeskirjade väljatöötamise alus peaks olema vajadus tarbijat kaitsta ja teavitada;lisaainet võib kasutada ainult siis, kui on tõendatud, et see lisaaine on tehnoloogiliselt vajalik ja selle kasutamine ei ole tervisele ohtlik;värvaineid kasutatakse toiduainete esialgse välimuse taastamiseks, kui toiduainete värvus on töötlemisel, ladustamisel, pakendamisel ja jaotamisel muutunud ja nad pole enam isuäratavad;värvaineid kasutatakse toiduainetele ahvatlevama välimuse andmiseks, eri toiduainetega tavaliselt seostatavate lõhnade ja maitsete täpsustamiseks ning iseenesest värvitutele toiduainetele värvuse andmiseks;vastavalt direktiivi 91/497/EMÜ [5], eelkõige selle I lisa XI peatüki nõuetele, on vaja käesoleva direktiivi teksti lisada teatavad värvained, mida kasutatakse ametliku veterinaararsti vastutusel tehtava liha tarbimiskõlblikkuse märgistamisel;ainult käesoleva direktiiviga lubatud värvaineid tuleks kasutada munade kaunistamiseks või nende tembeldamiseks, nagu on sätestatud määruses (EMÜ) nr 1274/91 [6];värvaineid kasutatakse toiduainete loomuliku värvuse tugevdamiseks;üldjuhul tunnistatakse, et töötlemata toiduained ja teatavad muud põhitoiduained peaksid olema lisaainevabad;lisaaineid käsitlevat viimast teadus- ja toksikoloogiainfot arvesse võttes tuleb mõnda neist ainetest lubada ainult teatavates toiduainetes ja teatavate kasutustingimuste puhul;lisaainete kasutamiseks imiku- ja väikelapsetoidus on vaja ette näha ranged eeskirjad;toidu teaduskomiteega on nõu peetud nende ainete üle, mille suhtes veel ei kohaldata ühtki ühenduse sätet;otsustamisel, kas konkreetne toiduaine kuulub teatavasse toiduainekategooriasse, on soovitav järgida alalise toiduainekomiteega nõupidamise korda;käesolev direktiiv asendab osaliselt nõukogu 23. oktoobri 1962. aasta direktiivi toiduainetes lubatud värvaineid käsitlevate liikmesriikide eeskirjade ühtlustamise kohta [7];ettepanek värvainete olemasolevate puhtusekriteeriumide muutmiseks ja uute spetsifikaatide kehtestamiseks nende ainete kohta, millel puhtusekriteeriumid puuduvad, tehakse direktiivi 89/107/EMÜ artiklis 11 ettenähtud korras;tarbijate kaitseks peaks ühendus soodustama uurimistööd, mille eesmärk on välja selgitada toiduainetes kasutatavate värvainete võimalik mõju tervisele (sealhulgas kumulatiivne ja sünergiline mõju), pöörates erilist tähelepanu nendele värvainetele, mille kahjutus on kahtluse all,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv on eridirektiiv, mis moodustab osa ülddirektiivist direktiivi 89/107/EMÜ artikli 3 tähenduses.2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendavad "värvained" aineid, mis annavad toiduainetele värvuse või taastavad selle; need võivad olla toiduainete loomulikud komponendid või looduslikud allikad, mida tavapäraselt toiduainetena ega toiduainetele omaste koostisainetena ei kasutata.Käesolevas direktiivis on värvained toiduainetest ja teistest looduslikest allikmaterjalidest füüsikalise ja/või keemilise ekstraheerimise teel saadud valmistised, mille puhul pigmendid on eraldatud toite- või aromaatsetest komponentidest.3. Käesolevas direktiivis ei loeta siiski värvaineteks järgmisi aineid:- liittoiduainete tootmisel kasutatavad kuivatatud või kontsentreeritud toiduained ning lõhna- ja maitseained, millel aroomi-, maitse- või toiteomaduste kõrval on ka teisejärguline värvainemõju, nagu paprika, kurkum ja safran,- toiduainete välistele mittesöödavatele osadele nagu juustukoorikutele ja vorstikestadele värvuse andmiseks kasutatavad värvained.Artikkel 21. Toiduainetes võib värvainetena kasutada ainult I lisas loetletud aineid.2. Värvaineid võib kasutada ainult III, IV ja V lisas loetletud toiduainetes ja nendes lisades täpsustatud tingimustel; värvaineid võib nendes toiduainetes kasutada siis, kui need on ette nähtud direktiivi 89/398/EMÜ [8] kohaseks konkreetseks kasutuseks.3. II lisas loetletud toiduainetes ei tohi värvaineid kasutada, kui III, IV või V lisas ei ole teisiti sätestatud.4. Värvained, mis on lubatud ainult teatavaks kasutuseks, on loetletud IV lisas.5. Toiduainetes üldiselt lubatud värvained ja nende kasutustingimused on loetletud V lisas.6. Lisades näidatud piirnormid:- on esitatud kasutusjuhendite kohaste kasutusvalmis toiduainete kohta,- osutavad värvainevalmistises sisalduva põhivärvaine kogusele.7. Käesoleva direktiivi lisades tähendab quantum satis, et piirnormi ei ole kindlaks määratud. Värvaineid tuleb siiski kasutada heade tootmistavade kohaselt ja ainult ettenähtud eesmärgi saavutamiseks vajalikul määral ning eeldusel, et nad ei eksita tarbijat.8. Direktiivis 91/497/EMÜ sätestatud tarbimiskõlblikkuse märgistamisel ja muudel lihatoodete puhul nõutavatel märgistamistel võib kasutada ainult värvaineid E 155 pruun HT, E 133 briljantsinine FCF või E 129 Allura Red AC või sobivat E 133 briljantsinise FCF ja E 129 Allura Red AC segu.9. Munakoorte kaunistamiseks või nende tembeldamiseks, nagu on sätestatud määruses (EMÜ) nr 1274/91, võib kasutada ainult I lisas nimetatud värvaineid.10. Otse tarbijatele võib müüa ainult I lisas loetletud värvaineid, välja arvatud E 123, E 127, E 128, E 154, E 160b, E 161g, E 173 ja E 180.11. Käesolevas direktiivis tähendab mõiste "töötlemata", et toiduaineid ei ole töödeldud viisil, mis põhjustaks olulise muutuse nende algupärases olekus. Toiduained võivad siiski olla näiteks tükeldatud, lõigatud, raiutud, konditustatud, hakitud, nülitud, viilutatud, kooritud, peenestatud, lõigustatud, puhastatud, korrastatud, sügavkülmutatud või külmutatud, jahutatud, jahvatatud või kestast vabastatud, pakitud või lahti pakitud.Artikkel 3Ilma et see piiraks ühenduse muude sätete kohaldamist, on värvaine kasutamine lubatud:- liittoiduaines, kui seda ei ole nimetatud II lisas, liittoiduaine ühe koostisaine puhul lubatud määralvõi- kui toiduaine on ette nähtud ainuüksi liittoiduaine valmistamiseks ja see liittoiduaine vastab käesoleva direktiivi sätetele.Artikkel 4Artiklis 5 ettenähtud korras võidakse otsustada, kas konkreetne toiduaine kuulub mõnda lisades nimetatud kategooriasse ja kas ained on värvained artikli 1 tähenduses.Artikkel 51. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, abistab komisjoni otsuse 69/414/EMÜ [9] alusel moodustatud alaline toiduainekomitee, edaspidi "komitee".2. Komitee eesistuja suunab küsimuse komiteele kas omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotluse korral.3. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.4. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 6Liikmesriigid kehtestavad kolme aasta jooksul alates käesoleva direktiivi jõustumisest värvainete tarbimise ja kasutamise kontrolli süsteemid ning esitavad tehtud järelduste kohta aruande komisjonile.Komisjon esitab viie aasta jooksul alates käesoleva direktiivi jõustumisest Euroopa Parlamendile aruande värvaineturul ning nende ainete tarbimis- ja kasutusmäärades toimunud muutuste kohta.Vastavalt direktiivi 89/107/EMÜ II lisa punkti 4 üldkriteeriumidele vaatab komisjon viie aasta jooksul alates käesoleva direktiivi jõustumisest käesolevas direktiivis nimetatud kasutustingimused läbi ning teeb vajaduse korral muudatusettepanekud.Artikkel 7Toiduainetes lubatud värvaineid käsitleva 23. oktoobri 1962. aasta direktiivi artiklid 1–7, artikli 8 lõike 1 teine taane ja lõige 2 ning artiklid 9–15 tunnistatakse kehtetuks.Viiteid kehtetuks tunnistatud sätetele tõlgendatakse viidetena käesoleva direktiivi vastavatele sätetele.Artikkel 8Käesoleva direktiivi jõustumise päeval alustab komisjon koos Euroopa Parlamendi, siseriiklike ministeeriumide, toiduainetööstuse, jaekaubanduse ja tarbijate organisatsioonidega tarbijatele suunatud selgitustööd, et tarbijaid teavitada lubatud värvainete hindamis- ja neile loa andmise menetlustest ning E-numbrisüsteemi tähendusest.Artikkel 91. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 1995, et:- lubada hiljemalt 31. detsembril 1995 käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist ja nende kasutamist,- keelata hiljemalt 30. juunil 1996 käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemine ja nende kasutamine; enne nimetatud tähtaega turuleviidud või märgistatud tooteid, mis ei vasta käesolevale direktiivile, võib siiski turustada kuni varude ammendumiseni.Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid lõikes 1 nimetatud meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 10Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 11Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 30. juuni 1994Euroopa Parlamendi nimelpresidentE. KlepschNõukogu nimeleesistujaA. Baltas[1] EÜT L 40, 11.2.1989, lk 27. Direktiivi on muudetud direktiiviga 94/34/EÜ (vt EÜT L 237, 10.9.1994, lk 1).[2] EÜT C 12, 8.1.1992, lk 7.[3] EÜT C 313, 30.11.1992, lk 1.[4] Euroopa Parlamendi 10. märtsi 1993. aasta arvamus (EÜT C 115, 26.4.1993, lk 105), kinnitatud 2. detsembril 1993 (EÜT C 342, 20.12.1993), nõukogu 9. märtsi 1994. aasta ühine seisukoht (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja Euroopa Parlamendi 9. märtsi 1994. aasta otsus (EÜT C 91, 28.3.1994, lk 79).[5] EÜT 268, 24.9.1991, lk 69. Direktiivi on muudetud direktiiviga 92/5/EMÜ (EÜT L 57, 2.3.1992, lk 1).[6] Komisjoni 15. mai 1991. aasta määrus (EMÜ) nr 1274/91, millega kehtestatakse määruse (EMÜ) nr 1907/90 (munade teatavate turustusnormide kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 121, 16.5.1991, lk 11). Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1259/94 (EÜT L 137, 1.6.1994, lk 54).[7] EÜT 115, 11.11.1962, lk 2645/62. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 85/7/EMÜ (EÜT L 2, 3.1.1985, lk 22).[8] EÜT L 186, 30.6.1989, lk 27.[9] EÜT L 291, 19.11.1969, lk 9.--------------------------------------------------I LISALUBATUD TOIDUVÄRVIDE LOETELUMärkus:käesolevas lisas loetletud värvainetest valmistatud alumiiniumhelbed on lubatud.EÜ nr | Üldnimetus | Värvainete indeksi number või kirjeldus |E 100 | Kurkumiin | 75300 |E 101 | i)Riboflaviinii)Riboflaviin-5’-fosfaat | |E 102 | Tartrasiin | 19140 |E 104 | Kinoliinkollane | 47005 |E 110 | Päikeseloojangukollane FCF Oranžkollane S | 15985 |E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | 75470 |E 122 | Asorubiin, karmoisiin | 14720 |E 123 | Amarant | 16185 |E 124 | Ponceau 4R, Cochineal Red A | 16255 |E 127 | Erütrosiin | 45430 |E 128 | Punane 2G | 18050 |E 129 | Allura Red AC | 16035 |E 131 | Patentsinine V | 42051 |E 132 | Indigotiin, indigokarmiin | 73015 |E 133 | Briljantsinine FCF | 42090 |E 140 | Klorofüllid ja klorofülliinid: i)klorofüllidii)klorofülliinid | 75810 75815 |E 141 | Klorofüllide ja klorofülliinide vasekompleksid: i)klorofüllide vasekompleksidii)klorofülliinide vasekompleksid | 75815 |E 142 | Rohelised S | 44090 |E 150a | Karamell | |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |E 151 | Briljantmust BN, must PN | 28440 |E 153 | Taimne süsi | |E 154 | Pruun FK | |E 155 | Pruun HT | 20285 |E 160a | Karoteenid: i)karoteenide segudii)β-karoteen | 75130 40800 |E 160b | Annaato, biksiin, norbiksiin | 75120 |E 160c | Paprikaekstrakt, kapsantiin, kapsorubiin | |E 160d | Lükopeen | |E 160e | β-apo-8’-karotenaal (C 30) | 40820 |E 160f | β-apo-8’-karoteenhappe etüülester (C 30) | 40825 |E 161b | Luteiin | |E 161g | Kantaksantiin | |E 162 | Peedipunane, betaniin | |E 163 | Antotsüaniinid | Valmistatakse puu- ja köögiviljadest füüsikaliste meetoditega |E 170 | Kaltsiumkarbonaat | 77220 |E 171 | Titaandioksiid | 77891 |E 172 | Raudoksiidid ja -hüdroksiidid | 77491 77492 77499 |E 173 | Alumiinium | |E 174 | Hõbe | |E 175 | Kuld | |E 180 | Litoolrubiin BK | |--------------------------------------------------II LISATOIDUAINED, MIS EI TOHI SISALDADA VÄRVAINEID, KUI III, IV VÕI V LISAS EI OLE SÄTESTATUD TEISITI(II lisas nimetatu ei piira "ülekandumise" põhimõtet juhtudel, kui toodetes on lubatud värvaineid sisaldavaid koostisaineid.)1. Töötlemata toiduained.2. Kõik villitud või pakendatud veed.3. Piim, väherasvane ja kooritud piim, pastöriseeritud või steriliseeritud (sealhulgas kõrgkuumutatud) (maitsestamata) piim.4. Šokolaadipiim.5. Fermenteeritud piim (maitsestamata).6. Konserveeritud piimad, nagu on nimetatud direktiivis 76/118/EMÜ.7. Petipiim (maitsestamata).8. Koor ja koorepulber (maitsestamata).9. Loomsed või taimsed õlid ja rasvad.10. Munad ja munatooted, nagu on kindlaks määratud direktiivi 89/437/EMÜ artikli 2 lõikes 1.11. Jahu ja muud jahutooted ning tärklised.12. Leib ja samalaadsed tooted.13. Makarontooted ja gnocchi.14. Suhkur, sealhulgas kõik mono- ja disahhariidid.15. Tomatipasta ja konserveeritud tomatid.16. Tomatil põhinevad kastmed.17. Puuviljamahl ja -nektar, nagu on nimetatud direktiivis 75/726/EMÜ, ja köögiviljamahl.18. Puuvili, köögivili (sealhulgas kartulid) ja seened – konserveeritud või kuivatatud; töödeldud puu- ja köögivili (sealhulgas kartulid) ja seened.19. Ekstra keedis, ekstra želee ja kastanipüree, nagu on nimetatud direktiivis 79/693/EMÜ; crème de pruneaux.20. Kala, molluskid ja vähilaadsed, liha, linnu- ja ulukiliha ning neist valmistatu, välja arvatud nimetatud koostisaineid sisaldavad valmistoidud.21. Kakaotooted ja šokolaad šokolaaditoodete koostisosana, nagu on nimetatud direktiivis 73/241/EMÜ.22. Röstitud kohv, tee, sigur; tee- ja siguriekstraktid; tee-, taime-, puuvilja- ja teraviljavalmistised tõmmiste jaoks, samuti nende toodete segud ja lahustuvad segud.23. Sool, soolaasendajad, vürtsid ja vürtsisegud.24. Vein ja muud määrusega (EMÜ) nr 822/87 kindlaksmääratud tooted.25. Korn, Kornbrand, puuviljadest valmistatud alkohoolsed joogid, puuviljaviin, Ouzo, Grappa, Tsikoudia de Crète, Tsipouro de Macédoine, Tsipouro de Thessalie, Tsipouro deTyrnavos, Eau de vie de marc Marque nationale luxembourgeoise, Eau de vie de seigle Marque nationale luxembourgeoise, London gin, nagu on kindlaks määratud määruses (EMÜ) nr 1576/89.26. Sambuca, Maraschino ja Mistra, nagu on kindlaks määratud määruses (EMÜ) nr 1180/91.27. Sangria, Clarea ja Zurra, nagu on nimetatud määruses (EMÜ) nr 1601/91.28. Veiniäädikas.29. Imiku- ja väikelapsetoit, nagu on nimetatud direktiivis 89/398/EMÜ, sealhulgas tervisehäiretega imikute ja väikelaste toit.30. Mesi.31. Linnased ja linnasetooted.32. Valminud ja valmimata juust (maitsestamata).33. Lamba- ja kitsepiimast valmistatud või.--------------------------------------------------III LISATOIDUAINED, MILLELE VÕIB LISADA AINULT TEATAVAID LUBATUD VÄRVAINEIDToiduained | | Lubatud värvaine | Piirnorm |Linnaseleib | E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |Õlu | E 150a | Karamell | quantum satis |Cidre bouché | E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |Või (sealhulgas väherasvane või ja kontsentreeritud või) | E 160a | Karoteenid | quantum satis |Margariin, minariin, muud rasvaemulsioonid ja praktiliselt veevabad rasvad | E 160a | Karoteenid | quantum satis |E 100 | Kurkumiin | quantum satis |E 160b | Annaato, biksiin, norbiksiin | 10 mg/kg |Sage Derby juust | E 140 | Klorofüllid, klorofülliinid | quantum satis |E 141 | Klorofüllide ja klorofülliinde vasekompleksid | |Valminud oranž, kollane ja pärlvalge juust; maitsestamata sulatatud juust | E 160a | Karoteenid | quantum satis |E 160c | Paprikaekstrakt | || E 160b | Annaato, biksiin, norbiksiin | 15 mg/kg |Red Leicester’i juust | E 160b | Annaato, biksiin, norbiksiin | 50 mg/kg |Mimolette’i juust | E 160b | Annaato, biksiin, norbiksiin | 35 mg/kg |Morbier’i juust | E 153 | Taimne süsi | quantum satis |Punane marmorjuust | E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | 125 mg/kg || E 163 | Antotsüaniinid | quantum satis |Äädikas | E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |Whisky, Whiskey, teraviljapiiritus (välja arvatud Korn või Kornbrand või Eau de vie de seigle marque luxembourgeoise), veinipiiritus, rumm, Brandy, Weinbrand, viinamarjade pressimisjääkidest valmistatud piiritusjook (välja arvatud Tsikoudia ja Tsipouro ning Eau de vie de marc marque nationale luxembourgeoise), Grappa invecchiata, Bagaceira velha, nagu on nimetatud määruses (EMÜ) nr 1576/89 | E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |Aromatiseeritud veinil põhinevad joogid (välja arvatud bitter soda) ja aromatiseeritud veinid, nagu on nimetatud määruses (EMÜ) nr 1601/91 | E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |Americano | E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |E 163 | Antotsüaniinid | || E 100 | Kurkumiin | 100 mg/l (üksi või segus) || E 101 | i)Riboflaviinii)Riboflaviin-5’-fosfaat | || E 102 | Tartrasiin | || E 104 | Kinoliinkollane | || E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | || E 122 | Asorubiin, karmoisiin | || E 123 | Amarant | || E 124 | Ponceau 4R | |Bitter soda, bitter vino, nagu on nimetatud määruses (EMÜ) nr 1601/91 | E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | || E 100 | Kurkumiin | 100 mg/l (üksi või segus) || E 101 | i)Riboflaviinii)Riboflaviin-5’-fosfaat | || E 102 | Tartrasiin | || E 104 | Kinoliinkollane | || E 110 | Päikeseloojangukollane FCF Oranžkollane S | || E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | || E 122 | Asorubiin, karmoisiin | || E 123 | Amarant | || E 124 | Ponceau 4R, Cochineal Red A | || E 129 | Allura Red AC | |Teatavates kindlates piirkondades toodetud liköörveinid ja kvaliteetliköörveinid | E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |Köögiviljad äädikas, soolvees või õlis (välja arvatud oliivid) | E 101 | i)Riboflaviinii)Riboflaviin-5’-fosfaat | quantum satis |E 140 | Klorofüllid, klorofülliinid | |E 150a | Karamell | |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |E 141 | Klorofüllide ja klorofülliinide vasekompleksid | |E 160a | Karoteenid: i)karoteenide segudii)β-karoteen | |E 162 | Peedipunane, betaniin | |E 163 | Antotsüaniinid | |Pressitud, paisutatud ja/või puuviljamaitselised hommikuhelbed | E 150c | Ammooniumkaramell | quantum satis |E 160a | Karoteenid | quantum satis |E 160b | Annaato, biksiin, norbiksiin | 25 mg/kg |E 160c | Paprikaekstrakt, kapsantiin, kapsorubiin | quantum satis |Puuviljamaitselised hommikuhelbed | E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | 200 mg/kg (üksi või segus) |E 162 | Peedipunane, betaniin | |E 163 | Antotsüaniinid | |Keedis, želeed ja marmelaadid, nagu on nimetatud direktiivis 79/693/EMÜ, ja muud samalaadsed puuviljavalmistised, sealhulgas madala energiasisaldusega tooted | E 100 | Kurkumiin | quantum satis |E 140 | Klorofüllid ja klorofülliinid | |E 141 | Klorofüllide ja klorofülliinide vasekompleksid | |E 150a | Karamell | |E 150b | Sulfitkaramell | |E 150c | Ammooniumkaramell | |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | |E 160a | Karoteenid: i)karoteenide segudii)β-karoteen | |E 160c | Paprikaekstrakt, kapsantiin, kapsorubiin | |E 162 | Peedipunane, betaniin | |E 163 | Antotsüaniinid | || E 104 | Kinoliinkollane | 100 mg/kg (üksi või segus) || E 110 | Päikeseloojangukollane | || E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | || E 124 | Ponceau 4R, Cochineal | || E 142 | Roheline S | || E 160d | Lükopeen | || E 161b | Luteiin | |Vorstid, pasteedid ja terriinid | E 100 | Kurkumiin | 20 mg/kg |E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | 100 mg/kg |E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | quantum satis |E 150c | Ammooniumkaramell | quantum satis |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | quantum satis |E 160a | Karoteenid | 20 mg/kg |E 160c | Paprikaekstrakt, kapsantiin, kapsorubiin | 10 mg/kg |E 162 | Peedipunane, betaniin | quantum satis |Luncheon Meat | E 129 | Allura Red AC | 25 mg/kg |Breakfast sausages, mille väikseim teraviljasisaldus on 6 % | E 129 | Allura Red AC | 25 mg/kg |Burger meat, mille väikseim köögivilja- ja/või teraviljasisaldus on 4 % | E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | 100 mg/kg |E 150a | Karamell | quantum satis |E 150b | Sulfitkaramell | quantum satis |E 150c | Ammooniumkaramell | quantum satis |E 150d | Sulfitammooniumkaramell | quantum satis |Chorizo vorst Salchichon | E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | 200 mg/kg |E 124 | Ponceau 4R, Cochineal Red A | 250 mg/kg |Sorbasada | E 110 | Päikeseloojangukollane FCF | 135 mg/kg |E 124 | Ponceau 4R, Cochineal Red A | 200 mg/kg |Pasturmas (söödav pinnakate) | E 100 | Kurkumiin | quantum satis |E 101 | i)Riboflaviinii)Riboflaviin-5’-fosfaat | |E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid | |Kuivatatud granuleeritud kartulid ja kartulihelbed | E 100 | Kurkumiin | quantum satis |Töödeldud Mushy ja Garden’i herned (konserveeritud) | E 102 | Tartrasiin | 100 mg/kg |E 133 | Briljantsinine | 20 mg/kg |E 142 | Roheline S | 10 mg/kg |--------------------------------------------------IV LISAAINULT TEATAVAKS KASUTUSEKS LUBATUD VÄRVAINED| Värvaine | Toiduaine | Piirnorm |E 123 | Amarant | Aperitiivveinid, alkohoolsed joogid, sealhulgas tooted alkoholisisaldusega kuni 15 mahuprotsenti | 30 mg/l || | Kalamari | 30 mg/kg |E 127 | Erütrosiin | Kokteilikirsid ja suhkrustatud kirsid | 200 mg/kg || | Bigarreaux kirsid siirupis ja kokteilides | 150 mg/kg |E 128 | Punane 2G | Breakfast sausages, mille väikseim teraviljasisaldus on 6 % | 20 mg/kg || | Burger meat, mille väikseim köögivilja- ja/või teraviljasisaldus on 4 % | |E 154 | Pruun FK | Kippers | 20 mg/kg |E 161g | Kantaksantiin | Saucisses de Strasbourg | 15 mg/kg |E 173 | Alumiinium | Suhkrukondiitritoodete pinnakate kookide ja maiustuste kaunistamiseks | quantum satis |E 174 | Hõbe | Kondiitritoodete pinnakate | quantum satis || | Šokolaadide kaunistus | || | Liköörid | |E 175 | Kuld | Kondiitritoodete pinnakate | quantum satis || | Šokolaadide kaunistus | || | Liköörid | |E 180 | Litoolrubiin BK | Söödav juustukoorik | quantum satis |E 160b | Annaato, biksiin, norbiksiin | Margariin, minariin, muud rasva emulsioonid ja praktiliselt veevabad rasvad | 10 mg/kg || | Kaunistused ja katted | 20 mg/kg || | Valikpagaritooted | 10 mg/kg || | Jäätised | 20 mg/kg || | Liköörid, sealhulgas kangendatud joogid alkoholisisaldusega kuni 15 mahuprotsenti | 10 mg/l || | Maitsestatud sulatatud juust | 15 mg/kg || | Valminud oranž, kollane ja pärlvalge juust Maitsestamata sulatatud juust | 15 mg/kg || | Desserdid | 10 mg/kg || | Suupisted: kartulil, teraviljal või tärklisel põhinevad kuivad soolased tooted: | || | —pressitud või paisutatud soolased suupisted | 20 mg/kg || | —muud soolased suupisted ja soolase kattega pähklid | 10 mg/kg || | Suitsukala | 10 mg/kg || | Söödav juustukoorik ja lihatoodete söödavad kestad | 20 mg/kg || | Red Leicester’i juust | 50 mg/kg || | Mimolette’i juust | 35 mg/kg || | Pressitud, paisutatud ja/või puuviljamaitselised hommikuhelbed | 25 mg/kg |--------------------------------------------------V LISATOIDUAINETES LUBATUD VÄRVAINED, VÄLJA ARVATUD II JA III LISAS NIMETATUD VÄRVAINED1. OSAJärgmisi värvaineid võib kasutada quantum satis V lisa 2. osas nimetatud toiduainetes ja kõikides teistes, välja arvatud II ja III lisas loetletud toiduainetes.E 101 | i)Riboflaviinii)Riboflaviin-5’- fosfaat |E 140 | Klorofüllid ja klorofülliinid |E 141 | Klorofüllide ja klorofülliinide vasekompleksid |E 150a | Karamell |E 150b | Sulfitkaramell |E 150c | Ammooniumkaramell |E 150d | Sulfitammooniumkaramell |E 153 | Taimne süsi |E 160a | Karoteenid |E 160c | Paprikaekstrakt, kapsantiin, kapsorubiin |E 162 | Peedipunane, betaniin |E 163 | Antotsüaniinid |E 170 | Kaltsiumkarbonaat |E 171 | Titaandioksiid |E 172 | Raudoksiidid ja -hüdroksiidid |2. OSAJärgmisi värvaineid võib kas üksi või segus kasutada edaspidi nimetatud toiduainetes kuni tabelis esitatud piirnormini. Alkoholivabade maitsestatud jookide, jäätiste, dessertide, valikpagaritoodete ja kondiitritoodete puhul võib värvaineid kasutada kuni vastavas tabelis kindlaksmääratud piirnormini, kuid värvainete E 110, E 122, E 124 ja E 155 kogused ei tohi ületada 50 mg/kg või mg/l.E 100 | Kurkumiin |E 102 | Tartrasiin |E 104 | Kinoliinkollane |E 110 | Päikeseloojangukollane FCF, oranžkollane S |E 120 | Cochineal, karmiinhape, karmiinid |E 122 | Asorubiin, karmoisiin |E 124 | Ponceau 4R, Cochineal Red A |E 129 | Allura Red AC |E 131 | Patentsinine V |E 132 | Indigotiin, indigokarmiin |E 133 | Briljantsinine FCF |E 142 | Roheline S |E 151 | Briljantmust BN, must PN |E 155 | Pruun HT |E 160d | Lükopeen |E 160e | β-apo-8’-karotenaal (C 30) |E 160f | β-apo-8’-karoteenhappe etüülester (C 30) |E 161b | Luteiin |Toiduained | Piirnorm |Alkoholivabad maitsestatud joogid | 100 mg/l |Suhkrustatud puu- ja köögiviljad, Mostarda di frutta | 200 mg/kg |Konserveeritud punased puuviljad | 200 mg/kg |Kondiitritooted | 300 mg/kg |Kaunistused ja katted | 500 mg/kg |Valikpagaritooted (näiteks viennoiserie, küpsised, koogid ja vahvlid) | 200 mg/kg |Jäätised | 150 mg/kg |Maitsestatud sulatatud juust | 100 mg/kg |Desserdid, sealhulgas maitsestatud piimatooted | 150 mg/kg |Kastmed, maitseainesegud (näiteks curry-pulber, tandoori), marineeritud köögiviljad, kastmelisandite segud, chutney ja piccalilli | 500 mg/kg |Sinep | 300 mg/kg |Kalapasta ja vähilaadsete pasta | 100 mg/kg |Eelkeedetud vähilaadsed | 250 mg/kg |Lõheasendajad | 500 mg/kg |Surimi | 500 mg/kg |Kalamari | 300 mg/kg |Suitsukala | 100 mg/kg |Suupisted: kartulil, teraviljal või tärklisel põhinevad kuivad soolased tooted:—pressitud või paisutatud soolased suupisted | 200 mg/kg |—muud soolased suupisted ja soolaga kaetud pähklid | 100 mg/kg |Söödav juustukoorik ja lihatoodete söödavad kestad | quantum satis |Kehakaalu kontrollimiseks ettenähtud eritoidud, mis asendavad kogu päevase toiduratsiooni või üksiku toidukorra | 50 mg/kg |Meditsiinilise kontrolli all kasutatavad täissegud ja toidulisandid | 50 mg/kg |Vedelad toidulisandid | 100 mg/kg |Tahked toidulisandid | 300 mg/kg |Supid | 50 mg/kg |Taimsetel valkudel põhinevad liha- ja kalaasendajad | 100 mg/kg |Alkohoolsed joogid (sealhulgas alkoholisisaldusega kuni 15 mahuprotsenti), välja arvatud II või III lisas nimetatud alkohoolsed joogid | 200 mg/l |Aromatiseeritud veinid, veinil põhinevad aromatiseeritud joogid ja aromatiseeritud veinikokteilid, nagu on nimetatud määruses (EMÜ) nr 1601/91, välja arvatud II või III lisas nimetatud joogid | 200 mg/l |Puuviljaveinid (veinid või vahuveinid) Siider (välja arvatud cidre bouché) ja pirnisiider Aromatiseeritud puuviljaveinid, siider ja pirnisiider | 200 mg/l |--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 21. detsember 1988, kiirkülmutatud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Avis juridique important

|

31989L0108

Official Journal L 040 , 11/02/1989 P. 0034 - 0037 Finnish special edition: Chapter 15 Volume 9 P. 0049  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 9 P. 0049

NÕUKOGU DIREKTIIV,21. detsember 1988,kiirkülmutatud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(89/108/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,koostöös Euroopa Parlamendiga,[1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust[2]ning arvestades, et:kiirkülmutatud toiduainete tootmine ja kaubandus on ühenduses omandamas suuremat tähtsust;kiirkülmutatud toiduainetega seotud siseriiklike õigusaktide erinevused takistavad nende toiduainete vaba liikumist; need erinevused võivad põhjustada ebavõrdseid konkurentsitingimusi ja otseselt mõjutada ühisturu kujunemist ja toimimist;seetõttu on vaja kõnealused õigusaktid ühtlustada;selleks tuleb ühenduse eeskirjadele anda võimalikult lai reguleerimisala, laiendades seda kõigile kiirkülmutatud toiduainetele, kaasa arvatud nii need tooted, mis ilma edasise töötlemiseta on ette nähtud lõpptarbijale, restoranidele, haiglatele, sööklatele ja muudele samalaadsetele toitlustusettevõtetele, kui ka tooted, mida tuleb edasi töödelda või valmistada;neid eeskirju ei ole siiski vaja kohaldada nende toodete suhtes, mida ei pakuta müügiks kiirkülmutatud toiduainetena;igal juhul on asjakohane sätestada põhialused, millele kõik kiirkülmutatud toiduained peavad vastama;hilisemas etapis võib vajaduse korral lisaks põhialustele vastu võtta teatavaid kiirkülmutatud toiduainete kategooriaid käsitlevad erisätted vastavalt iga kategooria suhtes kohaldatavale korrale;kiirkülmutuse eesmärk on kiire külmutamise abil säilitada toiduainete olulised omadused; vaja on saavutada -18C või sellest madalam temperatuur toote kõigis osades;temperatuuril -18C on kogu toiduaine kvaliteeti tõenäoliselt halvendav mikrobioloogiline aktiivsus peatatud; seetõttu on vaja kiirkülmutatud toiduainete ladustamisel ja turustamisel enne nende müüki lõpptarbijale säilitada vähemalt see temperatuur, lubades siiski teatavat tehniliselt vältimatut hälvet;tehnilistel põhjustel on teatavad temperatuuritõusud vältimatud ja neid võib seetõttu lubada, tingimusel et see ei kahjusta toodete kvaliteeti; seda saab tagada head ladustamis- ja turustamistava järgides ja eelkõige varude ringluse nõuetekohast kiirust silmas pidades;kiirkülmutatud toiduainete kohalikul turustamisel kasutatavate teatavate tehniliste seadmete jõudlus ei taga alati täielikku vastavust käesoleva direktiiviga ettenähtud temperatuurile ja seetõttu on vaja sätestada üleminekukord, mis võimaldab kasutada olemasolevaid seadmeid nende tavalise kasutusaja lõpuni;käesolev direktiiv võib piirduda ainult eesmärkide seadmisega nii kiirkülmutusel kasutatavate seadmete kui ladustamis-, transpordi- ja turustusseadeldiste ja -seadmete puhul järgitavate temperatuuride osas;liikmesriigid on kohustatud ametlike kontrollidega tagama, et kasutatavad seadmed võimaldavad neid eesmärke saavutada;sellised kontrollid muudavad ülearuseks kõik kaubanduslikul eesmärgil loodud ametliku sertifitseerimise süsteemid;on soovitav ette näha kiirkülmutatud toiduainetega otse kokku puutuda võivate külmutusainete kasutamise võimalus; seetõttu peavad need vedelikud olema piisavalt inertsed, et neist ei erituks toiduainetesse ühtki komponenti inimeste tervist tõenäoliselt ohustada võivas koguses ja et nad ei põhjustaks toiduainete koostise lubamatut muutust või nende organoleptiliste omaduste halvenemist;selle eesmärgi saavutamiseks on vaja vastu võtta nende ainete loetelu ning sätestada nende puhtusekriteeriumid ja kasutustingimused;lõpptarbijatele ning restoranidele, haiglatele, sööklatele ja muudele toitlustusettevõtetele ettenähtud kiirkülmutatud toiduainete suhtes kohaldatakse märgistuse osas nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiiviga 79/112/EMÜ lõpptarbijale müüdavate toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,[3] viimati muudetud direktiiviga 86/197/EMÜ,[4] sätestatud eeskirju; seetõttu on vaja käesoleva direktiiviga sätestada ainult kiirkülmutatud toiduainete iseärasused;kaubanduse hõlbustamiseks tuleks lisaks vastu võtta selliste kiirkülmutatud toiduainete märgistamise eeskirjad, mis ei ole ette nähtud külmutatult tarnimiseks lõpptarbijale või restoranidele, haiglatele, sööklatele või muudele samalaadsetele toitlustusettevõtetele;nimetatud korra lihtsustamiseks ja kiirendamiseks tuleks komisjonile anda ülesanne tehnilist laadi rakendusmeetmete vastuvõtmiseks;kõigil juhtudel, kui nõukogu annab komisjonile toiduaineid käsitlevate eeskirjade rakendamise õiguse, tuleks sätestada kord liikmesriikide ja komisjoni vahelise tiheda koostöö sisseseadmiseks nõukogu otsuse 69/414/EMÜ[5] kohaselt moodustatud alalises toiduainekomitees,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kiirkülmutatud toiduainete suhtes.2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendavad "kiirkülmutatud toiduained" toiduaineid,- mida on külmutatud kiirkülmutuse teel, mille puhul maksimaalse kristallisatsiooni tsoon ületatakse olenevalt toote laadist nii kiiresti kui võimalik ja toote lõpptemperatuur (pärast termilise stabiilsuse saavutamist) hoitakse pidevalt toote kõigis osades -18C juures või madalamal, ning- mida turustatakse viisil, millest ilmneb toote selline omadus.Käesoleva direktiivi kohaldamisel ei loeta jäätist kiirkülmutatud toiduaineks.3. Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira nende ühenduse sätete kohaldamist, mis käsitlevad:a) turu ühist korraldust põllumajandus- ja kalandussektoris;b) veterinaarhügieeni.Artikkel 2Ainult artikli 1 lõikes 2 määratletud toodete puhul võib kasutada artiklites 8 ja 9 sätestatud nimetusi.Artikkel 31. Kiirkülmutatud toiduainete tootmisel kasutatavad toorained peavad olema veatud, ehtsad ja müügikõlblikud ning nõutava värskusega.2. Toodete ettevalmistamine ja külmutamine peab toimuma kiiresti ja asjakohaseid tehnilisi seadmeid kasutades, et miinimumini piirata keemilisi, biokeemilisi ja mikrobioloogilisi muutusi.Artikkel 4Otseses kokkupuutes kiirkülmutatud toiduainetega võib kasutada ainult järgmisi külmutusvahendeid:- õhk,- lämmastik,- süsinikdioksiid.Erandina esimesest lõigust võivad liikmesriigid kuni 31. detsembrini 1992 säilitada oma siseriiklikud õigusaktid, millega lubatakse diklorodifluorometaani (R 12) kasutamist külmutusvahendina.Puhtusekriteeriumid, millele need külmutusvahendid peavad vastama, määratakse vajadust mööda kindlaks artiklis 12 sätestatud korra kohaselt.Artikkel 51. Kiirkülmutatud toiduainete temperatuur peab olema stabiilne ja seda tuleb hoida toote kõikides osades temperatuuril -18 °C või alla selle, kuid transpordi ajal on lubatud lühiajaline kõikumine kuni 3 °C.2. Toote temperatuuri hälve on lubatud vastavalt heale ladustamis- ja turustamistavale kohaliku turustamise ajal ja külmletis järgmistel tingimustel:a) see hälve ei tohi ületada 3 C;b) hälve võib siiski ulatuda 6 C külmletis, kui liikmesriigid nii otsustavad, ja sellisel määral, nagu liikmesriigid otsustavad. Sel juhul valivad liikmesriigid temperatuuri jaekaubanduses varude või toote ringluse kiirust silmas pidades. Nad teatavad komisjonile võetud meetmetest ja nende põhjustest.Komisjon vaatab uuesti läbi eelmises lõigus sätestatud hälbe vastavalt tehnika arengule ja teeb vajaduse korral komisjonile ettepanekud enne 1. jaanuari 1993.3. Kaheksa aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist võivad liikmesriigid kohaliku turustamise puhul lubada hälvet kuni 6 C.Artikkel 61. Liikmesriigid:a) tagavad, et kiirkülmutusel, ladustamisel, transpordil, kohalikul turustamisel ja külmletis kasutatavad seadmed vastavad käesoleva direktiivi nõuetele;b) teevad kiirkülmutatud toiduainete temperatuuri ametlikku pistelist kontrolli.2. Liikmesriigid ei nõua, et enne kiirkülmutatud toiduainete turustamist või selle ajal tõendataks ametliku sertifikaadiga vastavust lõike 1 sätetele.Artikkel 7Tootja või pakendaja peab lõpptarbijale tarnimiseks ettenähtud kiirkülmutatud toiduained pakendama asjakohastesse müügipakenditesse, mis kaitsevad toiduaineid baktersaastumise või muu välise saastumise ning kuivamise eest.Artikkel 81. Direktiivi 79/112/EMÜ kohaldatakse käesoleva direktiiviga hõlmatud ning edasise töötlemiseta lõpptarbijale, restoranidele, haiglatele, sööklatele ja muudele samalaadsetele toitlustusettevõtetele tarnimiseks ettenähtud toodete suhtes järgmistel tingimustel:a) müüginimetusele lisatakse üks või mitu järgmist märget:taani keeles: "dybfrossen",saksa keeles: "tiefgefroren" või "Tiefkühlkost" või "tiefgekühlt" või "gefrostet",hispaania keeles: "ultracongelado" või "congelado rapidamente",kreeka keeles: " " või " " või "-",inglise keeles: "quick-frozen",prantsuse keeles: "surgelé",itaalia keeles: "surgelato",hollandi keeles: "diepvries",portugali keeles: "ultracongelado";b) lisaks minimaalse säilimisaja tähtajale tuleb ära näidata ajavahemik, mille jooksul ostja võib kiirkülmutatud tooteid säilitada, ning säilitustemperatuur ja/või nõutav säilitusseadme tüüp;c) kiirkülmutatud toiduainete märgistusel peab olema viide, mille järgi partii võib kindlaks teha;d) iga kiirkülmutatud toiduaine märgisel peab olema selge märge "pärast sulatamist mitte külmutada".Artikkel 91. Artikli 1 lõikes 2 määratletud ning lõpptarbijale või restoranidele, haiglatele, sööklatele ja muudele samalaadsetele toitlustusettevõtetele müügiks mitte ettenähtud toodete märgistus peab sisaldama ainult järgmisi kohustuslikke üksikasju:a) müüginimetus, mida on täiendatud vastavalt käesoleva direktiivi artikli 8 lõike 1 punktile a;b) netokogus massiühikutes;c) viide, mis võimaldab partii kindlaks teha;d) tootja, pakendaja või ühenduses registreeritud müüja nimi või ärinimi ja aadress.2. Lõikes 1 sätestatud üksikasjad peavad olema pakendil, välispakendil või ümbrisel või neile kinnitatud märgisel.3. Käesolev artikkel ei mõjuta ühtki ühenduse üksikasjalikumat ja laiahaardelisemat metroloogilist sätet.Artikkel 10Liikmesriigid ei või valmistamisandmete, esitluse või märgistuse tõttu keelata ega piirata artikli 1 lõikes 2 määratletud ning käesolevale direktiivile ja selle rakendusmeetmetele vastavate toodete turustamist.Artikkel 11Kiirkülmutatud toiduainete proovivõtumenetlused ning nende temperatuuri järelevalve ning transpordi-, ladustamis- ja säilitusvahendite temperatuuri järelevalve menetlused määratakse kindlaks vastavalt artiklis 12 sätestatud korrale enne käesolevast direktiivist teatamisele järgneva 24kuulise ajavahemiku lõppu.Artikkel 121. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, esitab komitee eesistuja küsimuse kas omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel alalisele toiduainekomiteele (edaspidi "komitee").2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamused võetakse vastu asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatud kvalifitseeritud häälteenamusega. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu;b) kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega;c) kui nõukogu ei ole ettepandud meetmeid vastu võtnud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 131. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile. Võetud meetmetega:- lubatakse hiljemalt 18 kuud pärast direktiivist teatamist[6] käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist,- keelatakse hiljemalt 24 kuud pärast direktiivist teatamist käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemine.2. Külmlettide osas võivad liikmesriigid kaheksa aasta jooksul pärast käesolevast direktiivist teatamist säilitada õigusaktid, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi jõustumise kuupäeval.Sel juhul teatavad liikmesriigid komisjonile oma otsuse põhjused.Artikkel 14Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 21. detsember 1988Nõukogu nimeleesistujaV. PAPANDREOU[1] EÜT C 175, 15.7.1985, lk 296 ja EÜT C 12, 16.1.1989.[2] EÜT C 104, 25.4.1985, lk 17.[3] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1.[4] EÜT L 144, 29.5.1986, lk 38.[5] EÜT L 291, 19.11.1969, lk 9.[6] Käesolev direktiiv tehti liikmesriikidele teatavaks 10. jaanuaril 1989.


title: Nõukogu direktiiv, 16. detsember 1980, mootorsõidukite kütusekulu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31980L1268

Euroopa Liidu Teataja L 375 , 31/12/1980 Lk 0036 - 0045 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 11 Lk 0050  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 10 Lk 0107  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 11 Lk 0050  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 11 Lk 0124  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 11 Lk 0124

		Nõukogu direktiiv,16. detsember 1980,mootorsõidukite kütusekulu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(80/1268/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad teatavatest siseriiklikest õigusaktidest lähtuvalt vastama, hõlmavad muuhulgas ka sõidukitüübi kütusekulu väljaarvestamiseks ettenähtud kütusekulu mõõtmise meetodit;kõnealused nõuded on liikmesriigiti erinevad; selle tõttu tekivad tehnilised kaubandustõkked, mille kõrvaldamiseks peavad kõik liikmesriigid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu võtma ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukitüübi suhtes rakendada EMÜ tüübikinnitusmenetlust, mis on ette nähtud nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta), [4] viimati muudetud direktiiviga 80/1267/EMÜ [5];mootorsõidukite kütusekulu mõõtmismeetodi kindlaksmääramine ning ühenduse nõuetega liitmine on ülimalt tähtis;ühenduse kütusekulu mõõtmismeetod on eelkõige vajalik ka selleks, et tagada objektiivse ja täpse teabe jõudmine klientide ja kasutajateni;käesoleva direktiivi nõuded kohaldatakse üksnes rahvusvahelise mootorsõidukite klassifikatsiooni M1-kategooria mootorsõidukite suhtes, nagu on sätestatud direktiivis 70/156/EMÜ; muude kategooriate mootorsõidukite kütusekulu mõõtmismeetod määratakse kindlaks niipea, kui lahendatakse teatavad tehnilised probleemid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis tähendab "sõiduk" teedel kasutamiseks mõeldud, kerega või kereta, vähemalt neljarattalist M1-kategooria mootorsõidukit, mille valmistajakiirus ületab 25 km/h, välja arvatud rööbastel liikuvad sõidukid ning põllutöötraktorid ja -masinad.Artikkel 2Ükski liikmesriik ei tohi sõidukile EMÜ tüübikinnituse või siseriikliku tüübikinnituse andmisest keelduda ega keelata sõiduki müüki, registreerimist, kasutuselevõttu või kasutamist kütusekuluga seotud põhjustel, kui kütusekulu näitajad on kindlaks määratud I ja II lisa kohaselt ning esitatud sõiduki omanikule ostutehingu ajal üleantud dokumendis kõigi liikmesriikide poolt ettenähtud vormis ja viisil.Artikkel 3Muudatused, mis on vajalikud lisades esitatud nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 sätestatud korras.Artikkel 41. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid vastu 18 kuu jooksul alates selle teatavakstegemisest. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. detsember 1980Nõukogu nimeleesistujaColette flesch[1] EÜT C 104, 28.4.1980, lk 1.[2] EÜT C 265, 13.10.1980, lk 76.[3] EÜT C 182, 21.7.1980, lk 3.[4] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[5] EÜT L 375, 31.12.1980, lk 34.--------------------------------------------------I LISAKÜTUSEKULU MÄÄRAMINE1. EMÜ TÜÜBIKINNITUS1.1. EMÜ tüübikinnituse taotlemine1.1.1. Taotluse sõidukitüübile EMÜ tüübikinnituse saamiseks seoses sõiduki mootori kütusekuluga peab esitama sõiduki tootja või tootja volitatud esindaja.1.1.2. Taotlusele tuleb lisada allpool mainitud dokument kolmes eksemplaris ning järgmised andmed:1.1.2.1. nõuetekohaselt täidetud teatis;1.1.2.2. II lisas esitatud dokumendi koostamiseks vajalikud andmed.1.1.3. Kui tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus teeb katsed ise, tuleb esitada tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüpi esindav sõiduk.1.2. DokumendidKui taotlus vastab punktile 1.1, siis peab pädev asutus koostama dokumendi, mille näidis on esitatud II lisas. Kõnealuse dokumendi koostamisel võib EMÜ tüübikinnituskatsetega tegelev liikmesriigi pädev asutus kasutada volitatud või tunnustatud labori poolt käesoleva direktiivi sätete kohaselt koostatud protokolli.2. REGULEERIMISALAKäesolevat meetodit rakendatakse sisepõlemismootoriga varustatud M1-kategooria sõidukite puhul.3. ÜLDNÕUDED3.1. Kütusekulu määratakse järgmiste katsete abil:3.1.1. linnasõidutsükkel, kirjelduse kohaselt, mis sisaldub nõukogu 20. märtsi 1970. aasta direktiivi 70/220/EMÜ mootorsõidukite ottomootorite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [1] (viimati muudetud direktiiviga 78/665/EMÜ) [2] III lisas (vaata 5. jagu);3.1.2. püsikiiruskatse kiirusel 90 km/h (vaata 6. jagu);3.1.3. püsikiiruskatse kiirusel 120 km/h (vaata 6. jagu). Seda katset ei tehta sõidukitele, mille suurim valmistajakiirus on alla 130 km/h.3.2. Katsete tulemused väljendatakse liitrites saja kilomeetri kohta, ümardatuna lähima kümnendkohani.3.3. Kaugused mõõdetakse 0,5protsendilise täpsusega ning ajad täpsusega 0,2 sekundit.3.4. KatsekütusKasutatav kütus peab vastavalt vajadusele olema kas direktiivi 70/220/EMÜ VI lisas nimetatud etalonkütus või nõukogu 2. augusti 1972. aasta direktiivi 72/306/EMÜ (sõidukite diiselmootorite tekitatud heitmete vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [3] V lisas kindlaksmääratud kütus.4. KATSETINGIMUSED4.1. Sõiduki üldnõuded4.1.1. Sõiduk peab olema puhas, aknad ja õhu sissevooluavad peavad olema suletud, kasutusvalmis peab olema ainult varustus, mis on vajalik sõiduki funktsioneerimiseks katse ajal. Kui karburaatori sissevooluaval on käsitsijuhitav seade õhu soojendamiseks, siis tuleb see panna asendisse "suvi". Üldjuhul peavad sõiduki tavapäraseks juhtimiseks vajalikud abiseadmed olema sisse lülitatud.4.1.2. Temperatuuriga reguleeritav radiaatori ventilaator peab toimima nii, nagu see sõidukil tavapäraselt toimib. Sõitjateruumi küttesüsteem peab olema välja lülitatud, samuti ei tohi olla käivitatud kliimaseade, kuigi selle kompressor peab töötama tavapärasel viisil.4.1.3. Kui varustusse kuulub ülelaadur, siis peab see katsekiirusel tavapäraselt töötama.4.1.4. Sõiduk peab olema sisse sõidetud ja enne katsetamist läbi sõitnud vähemalt 3000 km.4.2. MäärdeainedKasutada võib ainult sõiduki tootja soovitatud määrdeaineid ja need tuleb katseprotokolli kanda.4.3. RehvidKasutada tuleb ühte rehvitüüpidest, mis sõiduki tootja on originaalvarustusena kindlaks määranud, ning rehvid peavad olema täis pumbatud katsekoormusele ja -kiirustele (katsetingimustes vajaduse korral kohandatavad katsesüsteemi toimingutele) vastava soovitatava rõhuni. Rõhkude väärtused tuleb kanda katseprotokolli.4.4. Kütusekulu mõõtmine4.4.1. Kütus tuleb juhtida mootorisse läbi seadise, mis mõõdab kasutatud koguse täpsusega ±2 %; seadis ei tohi normaalset toidet segada. Mahulise mõõtmissüsteemi puhul tuleb kütuse temperatuuri mõõta mahu mõõtepunktis.4.4.2. Kiiret üleminekut tavaliselt mootori toitesüsteemilt mõõtmissüsteemile peab võimaldama klapisüsteem. Ümberlülitumine peab toimuma kuni 0,2 sekundi jooksul.4.5. VõrdlustingimusedRõhk : Ho = 1000 mbarTemperatuur : To = 293 K (20 °C)4.5.1. Õhutihedus4.5.1.1. Õhutihedus sõiduki katsetamisel, arvutatuna punktis 4.5.1.2 esitatud kirjelduse kohaselt, ei tohi erineda üle 7,5 % õhutihedusest võrdlustingimustes.4.5.1.2. Õhutiheduse arvutamisel kasutatakse järgmist valemit:d= d··,kusd1 = õhutihedus katsetingimustes;do = õhutihedus võrdlustingimustes;H1 = rõhk katse ajal;T1 = absoluutne temperatuur katse ajal (K).5. KÜTUSEKULU MÕÕTMINE LINNASÕIDUTSÜKLI KESTEL5.1. Katsetsükkel vastab direktiivi 70/220/EMÜ III lisas esitatud kirjeldusele.5.1.1. Diiselmootoriga sõidukite puhul toimub koormuse reguleerimine samal meetodil nagu bensiinimootoriga näidise puhul või mõnel muul, samaväärseks tunnistatud viisil.5.1.2. Sõiduki tuletatud massSõiduki mass vastab direktiivi 70/220/EMÜ I lisa punktis 1.2 määratletud tuletatud massile.5.2. Dünamomeeter seatakse ekvivalentinertsile, nagu on ette nähtud direktiivi 70/220/EMÜ III lisa punktis 4.2.5.3. Kütusekulu mõõtmine5.3.1. Kulu arvutatakse kahe järjestikuse tsükli jooksul tarbitud kütusekoguse põhjal.5.3.2. Enne mõõtmisi tuleb külm mootor viie täispika katsetsükli abil üles soojendada. Mõõtmised võib teha ka vahetult pärast direktiivis 70/220/EMÜ kirjeldatud I ja II tüübi katseid. Temperatuur hoitakse asjaomase mootori töötamisele tavapärases vahemikus, vajaduse korral kasutatakse täiendavat jahutusseadet.5.3.3. Kütusekulu mõõtmise hõlbustamiseks võib kahe järjestikuse tsükli vahelist tühikäigul töötamise aega pikendada kuni 60 sekundi võrra.5.4. Kütusekulu arvutamine5.4.1. C =100 MD. Sg (l/100 km),kusSg = kütuse tihedus võrdlustingimustes (kg/dm3);D = katse ajal läbitud vahemaa (km).5.4.2. C =VT− T100(1/100 km),kusV = tarbitud kütuse maht liitrites;α = kutuse mahtpaisumistegur. Nii diislikütuse kui bensiini puhul 0,001 ühe Celsiuse kraadi kohta;To = võrdlustemperatuur väljendatuna Celsiuse kraadides;TF = kütuse temperatuur Celsiuse kraadides, mõõdetuna mahumõõtmispunktis.5.5. Tulemuste väljendamine5.5.1. Standardkulu linnasõidu puhul on eespool kirjeldatud meetodil tehtud kolme järjestikuse mõõtmise aritmeetiline keskmine.5.5.2. Kui mõõtmiste piirväärtused erinevad keskmisest üle %, siis korratakse katseid sama menetlust kasutades, kuni mõõtetäpsus on vähemalt 5 %.5.5.3. Mõõtetäpsust arvutatakse järgmise valemi abil:Täpsus = k ··%,kusC- saadakse punktis 5.4 esitatud valemist;C- on arvu n aritmeetiline keskmine;n on mõõtmiste arv;S =∑i = 1nC- − Ci2n − 1k väärus on esitatud järgmises tabelis:Mõõtmiste arv | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |k | 3,2 | 2,8 | 2,6 | 2,5 | 2,4 | 2,3 | 2,3 |5.5.4. Kui kümme mõõtmist ei ole andnud vähemalt 5protsendilise täpsusega tulemust, siis tuleb kütusekulu määramiseks kasutada teist sama tüüpi sõidukit.6. KÜTUSEKULU MÕÕTMINE PÜSIKIIRUSEL6.1. Katsed võib teha kas dünamomeetril või teel.6.1.1. Sõiduki mass6.1.1.1. Sõiduki mass on töökorras sõiduki mass punkti 6.1.1.2 määratluse kohaselt, millele on liidetud 180 kg või pool täislastist, kui last ületab 180 kg, mõõteseadmed ja sõitjad kaasa arvatud. Sõiduki vedrustuse kõrgus on kõrgus, mis saadakse juhul, kui lasti raskuskese asub (külgmiste) esiistmete R-punkte ühendava sirge keskpunktis.6.1.1.2. Käesolevas direktiivis on "töökorras sõiduki mass" sõiduki kogu tühimass koos kõigi täis paakidega peale kütusepaagi, mis on täidetud 90 % ulatuses tootja poolt ettenähtud mahust, ning koos tööriistakomplekti ja varurattaga.6.2. KäigukastKui sõiduk on varustatud manuaalse käiguvahetusega, tuleb katsetamisel iga katsekiiruse puhul kasutada suurimat tootja poolt soovitatud ülekandearvu.6.3. Katsetamismenetlus6.3.1. Katse teel6.3.1.1. Ilmastikutingimused6.3.1.1.1. Suhteline õhuniiskus peab olema alla 95 %; tee peab olema kuiv; teekattel võib olla niiskuse jälgi, kuid selle üheski osas ei tohi olla märgatavat veekihti.6.3.1.1.2. Keskmine tuule kiirus peab olema alla 3 m/s ning puhangute korral alla 8 m/s.6.3.1.2. Enne mõõtmisi peab sõiduk selleks valitud rajal katsekiirusele vastava kiirusega läbima vahemaa, millest piisab töörežiimile vastava temperatuurini jõudmiseks; kuid ühelgi juhul ei tohi kõnealuse vahemaa pikkus olla alla kümne kilomeetri.6.3.1.3. ProovisõitProovisõidul peab olema võimalik säilitada püsikiirust ning raja pikkus peab olema vähemalt kaks kilomeetrit. See peab moodustama suletud ringi ja olema heas korras kattega. Sirget teed võib kasutada tingimusel, et nii ühes kui teises suunas saab teha kahe kilomeetri pikkuse sõidu. Kalle mis tahes kahe punkti vahel ei tohi olla üle 2 %.6.3.1.4. Iga proovisõidu ajal tuleb hoida püsivat kiirust kõikumisega ±2 km/h. Ühegi katse puhul ei tohi erinevus keskmise kiiruse ja etalonkiiruse vahel olla üle 2 km/h.6.3.1.5. Igale etalonkiirusele vastava kütusekulu määramiseks (vt joonist) tehakse neli katset; kaks katset etalonkiirusest väiksema keskmise kiirusega ning kaks katset etalonkiirust ületava keskmise kiirusega.6.3.1.6. Igale proovisõidule vastava kütusekulu arvutamiseks kasutatakse punktis 5.4 esitatud valemit.6.3.1.7. Erinevus kahe madalama arvestusliku väärtuse vahel ei tohi moodustada üle 5 % nende keskmisest väärtusest. Sama tingimus kehtib ka kahe kõrgema arvestusliku väärtuse puhul. Etalonkiirusele vastav kütusekulu arvutatakse lineaarse interpolatsiooni teel, nagu joonisel on kujutatud.6.3.1.7.1. Kui punktis 6.3.1.7 esitatud tingimusi ei täideta kummagi arvestuslike väärtuste paari puhul, siis tehakse kõik neli proovisõitu uuesti. Kui pärast kümmet katset ei ole nõuetekohast vastavust saadud, siis valitakse teine sõiduk, millega tehakse kõik kõnealuse menetluse raames ettenähtud katsed.Näide: Arvutamine keskmise kiiruse puhul 90 km/h.+++++ TIFF +++++Neli risti vastavad iga proovisõidu arvestuslikele väärtustele. Co on kütusekulu väärtus etalonkiiruse Vo juures proovisõidu kogupikkuse kohta.6.3.2. Katse dünamomeetril6.3.2.1. Dünamomeetri reguleerimineDünamomeeter tuleb reguleerida direktiivi 70/220/EMÜ III lisa punkti 4.1 kirjelduse kohaselt järgmiste muudatustega:- dünamomeeter seatakse vastavaks vajalikule katsekiirusele,- sõiduki seisukord proovisõidu ajal peab vastama punktides 4.1–4.3 kindlaksmääratud tingimustele, ilmastikutingimused teekatse ajal peavad vastama punktis 3.3.1.1 nimetatud tingimustele, et oleks võimalik täpselt määrata alarõhku sisselasketorustikus.Diiselmootoriga sõidukite puhul tuleb dünamomeetri reguleerimisel lähtuda punktis 5.1.1 ettenähtud nõuetest.6.3.2.2. JahutusTäiendavaid õhkjahutusseadmeid võib kasutada töötingimuste säilitamiseks ning määrdeainete ja jahutusvedeliku temperatuuri hoidmiseks väärtuste piires, mis vastavad sama kiiruse juures teel saadud väärtustele.6.3.2.3. Enne mõõtmisi peab sõiduk katsekiirusele lähedase kiirusega läbima vahemaa dünamomeetril, millest piisab sõidutemperatuuride saavutamiseks; see vahemaa ei tohi ühelgi juhul olla alla 10 km.6.3.2.4. Proovisõidu pikkus ei tohi olla alla kahe kilomeetri, mõõdetuna dünamomeetri pöördeloenduriga.6.4. Kasutatud dünamomeetri tüüp märgitakse katseprotokolli.6.5. Tulemuste väljendamineOlenemata mõõtmismeetodist väljendatakse tulemusi liitrites 100 kilomeetri kohta punktis 4.5 kindlaksmääratud võrdlustingimuste kohaselt.[1] EÜT L 76, 6.4.1970, lk 1.[2] EÜT L 223, 14.8.1978, lk 48.[3] EÜT L 190, 20.8.1972, lk 1.--------------------------------------------------II LISA+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 25. juuli 1985, liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31985L0374

Euroopa Liidu Teataja L 210 , 07/08/1985 Lk 0029 - 0033 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 6 Lk 0239  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 19 Lk 0008  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 6 Lk 0239  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 19 Lk 0008

		Nõukogu direktiiv,25. juuli 1985,liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta(85/374/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:vaja on ühtlustada liikmesriikide õigusakte, mis käsitlevad tootja vastutust kahju eest, mida põhjustavad tema toodete puudused, sest olemasolevad lahknevused võivad moonutada konkurentsi, mõjutada kaupade liikumist ühisturul ja kaasa tuua tarbijate erineva kaitstuse kahju suhtes, mida puudusega toode põhjustab tema tervisele või varale;tahtlusest sõltumatu tootjapoolne vastutus on ainus vahend, mille abil võib asjakohaselt lahendada tänapäevasele tehnoloogilisele tootmisele omaste riskide õiglase jaotamise probleemi, mis iseloomustab meie üha enam tehniseeruvat ajastut;tahtlusest sõltumatut tootjapoolset vastutust peaks kohaldama ainult tööstuslikult toodetud vallasasjade suhtes; seetõttu on kohane jätta vastutusega hõlmamata põllumajandustooted ja ulukid, välja arvatud juhud, kui neid on tööstuslikult töödeldud, mis võiks põhjustada nende toodete puudusi; käesolevas direktiivis sätestatud vastutust tuleks kohaldada ka kinnisasjade ehitamisel kasutatud või kinnisasjadesse paigaldatud vallasasjade suhtes;tarbijate kaitsmiseks peab vastutus hõlmama kõiki tootmisprotsessi kaasatud tootjaid niivõrd, kuivõrd nende tarnitud valmistoode, koostisosa või tooraine oli puudusega; samal põhjusel tuleks vastutust laiendada ka toodete ühendusse importijatele ja isikutele, kes esinevad tootjana, kinnitades tootele oma nime, kaubamärgi või muu selgesti eristatava tunnuse, või tarnivad toodet, mille tootjat ei ole võimalik kindlaks teha;olukorras, kus ühe ja sellesama kahju eest vastutavad mitu isikut, on tarbija kaitsmiseks vaja, et kahjukannatajal oleks võimalik kahju täielikku hüvitamist nõuda ükskõik milliselt vastutavalt isikult;tarbija füüsilise heaolu ja vara kaitsmiseks tuleks toote puuduste kindlaksmääramisel lähtuda mitte toote kasutamiskõlblikkusest, vaid ohutusest, mida üldsus õigustatult ootab; ohutuse hindamisel välistatakse toote igasugune selline väärtarvitamine, mis asjaolusid arvestades on põhjendamatu;riski õiglane jaotamine kahjukannataja ja tootja vahel tähendab, et tootjal peaks olema võimalik end vastutusest vabastada, kui ta tõestab teatavate süüd välistavate asjaolude olemasolu;tarbijate kaitsmiseks on vaja, et tootja vastutus ei olene teiste kahju tekitamises osalenud isikute tegevusest või tegevusetusest; tootja vastutuse vähendamiseks või välistamiseks võib siiski arvesse võtta kahjukannataja enda hooletust;tarbijate kaitsmine nõuab niihästi surma ja tervisekahjustuse kui ka varale tekitatud kahju hüvitamist; viimati nimetatu peaks piirduma eratarbimiseks või -kasutamiseks mõeldud kaupadega ja hõlmama fikseeritud tasemel omavastutuse, et vältida ülemäärast kohtukäimist; käesolev direktiiv ei tohiks piirata valu ja kannatuste ning muu mitteainelise kahju hüvitamist vastava juhtumi suhtes kohaldatava õiguse kohaselt;hüvitust taotleva hagi esitamise ühetaoline aegumistähtaeg on nii kahjukannataja kui ka tootja huvides;ajapikku tooted vananevad, arendatakse välja kõrgemaid ohutusstandardeid ning teadus ja tehnoloogia liiguvad edasi; seetõttu oleks põhjendamatu panna tootjat oma toote puuduste eest vastutama piiramata ajaks; sel põhjusel peaks vastutus kohase ajavahemiku möödudes aeguma, ilma et see mõjutaks lahendamisel olevate kahjutasunõuete läbivaatamist;tulemusliku tarbijakaitse saavutamiseks ei tohiks lubada ühtegi lepingust tulenevat kitsendust tootja vastutusele kahjukannataja suhtes;vastavalt liikmesriikide õigussüsteemidele võib kannatanu nõuda kahju hüvitamist niisuguse lepingust tuleneva või lepinguvälise vastutuse alusel, mida ei ole sätestatud käesolevas direktiivis; niivõrd kui kõnealused sätted on mõeldud tulemusliku tarbijakaitse saavutamiseks, ei tohiks käesolev direktiiv neid mõjutada; kui tulemuslik tarbijakaitse farmaatsiatoodete sektoris saavutatakse liikmesriigis juba spetsiaalse vastutussüsteemi abil, peaks olema võimalik esitada ka sellel süsteemil põhinevaid nõudeid;niivõrd kui vastutust tuumakahjustuse eest reguleeritakse kõikides liikmesriikides juba piisavate erireeglite abil, on osutunud võimalikuks seda liiki kahjud käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta;tarbijate kaitselt oodatavat silmas pidades võidakse teatavates liikmesriikides põllumajandussaaduste ja ulukite väljajätmist käesoleva direktiivi reguleerimisalast pidada selle kaitse põhjendamatuks piiramiseks, mistõttu liikmesriigil peaks olema võimalus laiendada vastutust ka kõnealustele toodetele;samasugustel põhjustel võidakse teatavates liikmesriikides tarbijakaitse põhjendamatuks piiramiseks pidada tootjale pakutavat võimalust ennast vastutusest vabastada, kui ta tõestab, et teaduslike ja tehniliste teadmiste tase ei võimaldanud puudust avastada ajal, mil ta toote käibele lasi; seetõttu peaks liikmesriigil olema võimalus oma õigusaktides säilitada või uue õigusaktiga sätestada, et vastutusest ei saa vabastada selle asjaolu alusel; kõnealuse kitsenduse kasutamise korral uues õigusaktis tuleks siiski kehtestada ühenduse peatamismenetlus, et võimaluse korral tõsta kaitstuse taset ühetaoliselt kogu ühenduses;enamiku liikmesriikide õigustavasid arvesse võttes on kohatu rakendada tahtlusest sõltumatu tootjapoolse vastutuse suhtes mingit rahalist ülempiiri; niivõrd kui on olemas erinevad tavad, võib siiski nentida, et liikmesriik võib piiramatu vastutuse põhimõttest kõrvale kalduda, sätestades piiri tootja täielikule vastutusele surmast või tervisekahjustusest tuleneva kahju puhul, mille on põhjustanud ühe ja sellesama puudusega identsed esemed, tingimusel et tarbija küllaldase kaitsmise ja ühisturu laitmatu toimimise tagamiseks kehtestatakse piisavalt kõrge piirmäär;käesolevast tulenev ühtlustamine ei saa praeguses etapis olla täielik, kuid avab tee suurema ühtlustamise poole; seetõttu on nõukogul vaja korrapäraste vaheaegade järel saada komisjonilt aruandeid käesoleva direktiivi kohaldamise kohta koos võimalike asjakohaste ettepanekutega;selles suhtes on eriti oluline piisavalt pika ajavahemiku möödudes vaadata uuesti läbi direktiivi need osad, mis võimaldavad liikmesriikidele kehtestada kitsendusi, et saada praktilisi kogemusi nende kitsenduste mõju kohta tarbijakaitsele ja ühisturu toimimisele,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Tootja vastutab kahju eest, mille põhjustab tema toote puudus.Artikkel 2Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab "toode" kõiki vallasasju, välja arvatud põllumajandussaadused ja ulukid, isegi kui nad on liidetud teise vallas- või kinnisasjaga. "Põllumajandussaadused" tähendavad põllundus-, loomakasvatus- ja kalandussaaduseid, välja arvatud esialgselt töödeldud tooted. "Tooteks" loetakse ka elektrit.Artikkel 31. "Tootja" tähendab valmistoote valmistajat, mis tahes tooraine tootjat või koostisosa valmistajat ja iga isikut, kes tootel oma nime, kaubamärki või muud selgesti eristatavat tunnust kasutades esineb selle tootjana.2. Ilma et see piiraks tootja vastutuse kohaldamist, peetakse käesoleva direktiivi tähenduses tootjaks ja tootjana vastutavaks iga isikut, kes oma äritegevuse käigus impordib ühendusse müügiks, laenutamiseks, liisimiseks või mõnes muus vormis turustamiseks mõeldud toote.3. Kui tootjat ei ole võimalik kindlaks teha, käsitletakse toote iga tarnijat selle tootjana, kui ta ei tee kahjukannatajale mõistliku aja jooksul teatavaks tootja või talle toote tarninud isiku andmeid. Kui toode ei osuta lõikes 2 nimetatud importija andmetele, kehtib seesama ka sisseveetud toote puhul, isegi kui tootja nimi on märgitud.Artikkel 4Kahjukannataja peab tõestama kahju, puuduse ning põhjusliku seose puuduse ja kahju vahel.Artikkel 5Kui vastavalt käesoleva direktiivi sätetele ühe ja sellesama kahju eest vastutavad kaks või enam isikut, on nad solidaarselt vastutavad, ilma et see piiraks regressiõigust käsitlevate siseriiklike õigusaktide kohaldamist.Artikkel 61. Toode on puudusega, kui ta ei taga isikule õigustatult oodatud ohutust, võttes arvesse kõiki asjaolusid, kaasa arvatud:a) toote esitlemine;b) toote kasutamisviis, mida võib põhjendatult eeldada;c) toote käibelelaskmise aeg.2. Toodet ei peeta puudusega tooteks ainuüksi seetõttu, et hiljem on käibele lastud parem toode.Artikkel 7Tootja ei ole vastavalt käesolevale direktiivile vastutav, kui ta tõestab, et:a) ta ei lasknud toodet käibele; võib) asjaolusid arvesse võttes on tõenäoline, et tema poolt käibele lastud tootel ei olnud käibelelaskmise ajal kahju põhjustanud puudust või see puudus tekkis hiljem; võic) ta ei valmistanud toodet müügiks ega mõnel muul viisil majanduslikul eesmärgil turustamiseks ja ta ei valmistanud ega turustanud toodet oma äritegevuse käigus; võid) puuduse põhjuseks on toote vastavus riiklike ametiasutuste antud kohustuslikele eeskirjadele; võie) toote käibelelaskmise ajal ei võimaldanud teaduslike ja tehniliste teadmiste tase puuduse olemasolu avastada; võif) kui tegemist on koostisosa tootjaga, tuleneb puudus kavandatud tootest, kuhu koostisosa on sobitatud, või toote valmistaja juhtnööridest.Artikkel 81. Ilma et see piiraks regressiõigust käsitlevate siseriiklike õigusaktide kohaldamist, ei vähendata tootja vastutust, kui kahju on põhjustanud niihästi toote puudus kui ka kolmanda poole tegevus või tegevusetus.2. Tootja vastutust võib piirata või välistada, kui kõiki asjaolusid arvesse võttes põhjustab kahju niihästi toote puudus kui ka kahjukannataja või kahjukannataja vastutusel oleva isiku süü.Artikkel 9Artikli 1 kohaldamisel tähendab "kahju":a) surma või terviskahjustuse põhjustatud kahju;b) igale varale, välja arvatud puudusega toode ise, tekitatud kahju või selle hävimist — kusjuures omavastutus on 500 eküüd —, tingimusel et vara:i) on tavaliselt erakasutuseks või -tarbimiseks kavandatud liiki jaii) see oli peamiselt kahjukannataja enda erakasutuses või -tarbimises.Käesolev artikkel ei piira mitteainelist kahju käsitlevate siseriiklike õigusnormide kohaldamist.Artikkel 101. Liikmesriigid sätestavad oma õigusaktides, et käesolevas direktiivis ette nähtud kahjuhüvitamismenetluse suhtes kohaldatakse kolmeaastast aegumistähtaega. Viimane algab päevast, mil hageja sai teada või oleks põhjendatult pidanud teada saama andmed kahju, puuduse ja tootja kohta.2. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigusakte aegumistähtaja peatamise või katkemise kohta.Artikkel 11Liikmesriigid sätestavad oma õigusaktides, et kui kahjukannataja ei ole vahepeal tootja vastu kohtuasja algatanud, kehtivad käesoleva direktiivi alusel kahjukannatajale antud õigused 10 aastat alates päevast, mil tootja lasi käibele kahju põhjustanud toote.Artikkel 12Käesolevast direktiivist tulenevat tootja vastutust kahjukannataja suhtes ei tohi piirata või välistada sättega, mis tema vastutust piirab või vastutusest vabastab.Artikkel 13Käesolev direktiiv ei mõjuta ühtki õigust, mis kahjukannatajal võib olla vastavalt lepingust tuleneva või lepinguvälist vastutust käsitlevatele õigusaktidele või käesoleva direktiivi teatavakstegemise hetkel kehtivale vastutuse kohaldamise erikorrale.Artikkel 14Käesolevat direktiivi ei kohaldata tuumaõnnetuste põhjustatud kahjustuse või kahju korral, mis on reguleeritud liikmesriikide poolt ratifitseeritud rahvusvaheliste konventsioonidega.Artikkel 151. Iga liikmesriik võib:a) erandina artiklist 2 sätestada oma õigusaktides, et käesoleva direktiivi artiklis 1 tähendab "toode" ka põllumajandussaadusi ja ulukeid;b) erandina artikli 7 alapunktist e säilitada või vastavalt käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud menetlusele sätestada oma õigusaktides, et tootja on vastutav isegi siis, kui ta tõestab, et toote käibelelaskmise ajal ei võimaldanud teaduslike ja tehniliste teadmiste tase puuduse olemasolu avastada.2. Lõike 1 punktis b kindlaksmääratud meedet tarvitusele võtta sooviv liikmesriik edastab kavandatava meetme teksti komisjonile. Komisjon teavitab sellest teisi liikmesriike.Kõnealune liikmesriik lükkab pärast komisjoni teavitamist kavandatava meetme ajutiselt üheksaks kuuks edasi tingimusel, et komisjon ei ole vahepeal esitanud nõukogule ettepanekut käesolevat direktiivi asjakohases küsimuses muuta. Kui kolme kuu jooksul pärast osutatud teabe kättesaamist ei teata komisjon kõnealusele liikmesriigile, et ta kavatseb esitada nõukogule sellise ettepaneku, võib liikmesriik kavandatava meetme otsekohe võtta.Kui komisjon eespool nimetatud üheksa kuu jooksul siiski esitab nõukogule sellise käesoleva direktiivi muutmise ettepaneku, lükkab kõnealune liikmesriik kavandatava meetme edasi 18 kuuks alates ettepaneku tegemise kuupäevast.3. Kümne aasta möödudes käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäevast esitab komisjon nõukogule aruande, kuidas kohtumäärused artikli 7 alapunkti e ja käesoleva artikli lõike 1 punkti b kohaldamise kohta on mõjutanud tarbijakaitset ja ühisturu toimimist. Pidades silmas seda aruannet, otsustab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ning vastavalt asutamislepingu artikli 100 tingimustele, kas tunnistada artikli 7 alapunkt e kehtetuks.Artikkel 161. Iga liikmesriik võib sätestada, et tootja täielik vastutus surmast või tervisekahjustusest tuleneva kahju eest, mille on põhjustanud ühe ja sellesama puudusega identsed esemed, piiratakse summaga, mis ei või olla väiksem kui 70 miljonit eküüd.2. Kümne aasta möödudes alates käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäevast esitab komisjon nõukogule aruande, kuidas lõikes 1 sätestatud võimalust kasutanud liikmesriikide vastutuse rahalise piiri rakendamine on mõjutanud tarbijakaitset ja ühisturu toimimist. Pidades silmas seda aruannet, otsustab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ning vastavalt asutamislepingu artikli 100 tingimustele, kas tunnistada lõige 1 kehtetuks.Artikkel 17Käesolevat direktiivi ei kohaldata toodetele, mis on käibele lastud enne artiklis 19 nimetatud sätete jõustumise kuupäeva.Artikkel 181. Käesoleva direktiivi kohaldamisel järgitakse eküü määratlust, mis on antud määruses (EMÜ) nr 3180/78, [4] mida muudeti määrusega (EMÜ) nr 2626/84. [5] Eküü ekvivalent riigi vääringus arvutatakse esialgu käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeva kursi järgi.2. Iga viie aasta möödudes vaatab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal läbi ja vajaduse korral muudab käesolevas direktiivis nimetatud summad, pidades silmas ühenduse majanduslikke ja rahalisi suundumusi.Artikkel 191. Mitte hiljem kui kolme aasta möödudes käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäevast jõustavad liikmesriigid käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid. Sellest teavitavad nad viivitamata komisjoni. [6]2. Artikli 15 lõikes 2 sätestatud menetlust kohaldatakse käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäevast alates.Artikkel 20Liikmesriigid edastavad komisjonile siseriikliku õiguse peamiste õigusaktide teksti, mille nad käesoleva direktiivi reguleerimisalas hiljem vastu võtavad.Artikkel 21Iga viie aasta möödudes esitab komisjon nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta ja teeb vajaduse korral asjakohased ettepanekud.Artikkel 22Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 25. juuli 1985Nõukogu nimeleesistujaJ. Poos[1] EÜT C 241, 14.10.1976, lk 9 ja EÜT C 271, 26.10.1979, lk 3.[2] EÜT C 127, 21.5.1979, lk 61.[3] EÜT C 114, 7.5.1979, lk 15.[4] EÜT L 379, 30.12.1978, lk 1.[5] EÜT L 247, 16.9.1984, lk 1.[6] Käesolev direktiiv tehti liikmesriikidele teatavaks 30. juulil 1985.--------------------------------------------------