Tähtis õiguslik teade

|

31976L0211

Nõukogu direktiiv 20. jaanuar 1976, teatavate toodete massi või mahu järgi pakendamist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

Euroopa Liidu Teataja L 046 , 21/02/1976 Lk 0001 - 0011 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 2 Lk 0031  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 3 Lk 0195  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 2 Lk 0031  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 4 Lk 0244  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 4 Lk 0244  CS.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 ET.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 HU.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 LT.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 LV.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 MT.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 PL.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 SK.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101 SL.ES Peatükk 13 Köide 003 Lk 91  - 101

		Nõukogu direktiiv20. jaanuar 1976,teatavate toodete massi või mahu järgi pakendamist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(76/211/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:enamikus liikmesriikides on pakendatud toodete müügiks pakkumise tingimused reguleeritud kohustuslike eeskirjadega, mis liikmesriigiti erinevad, takistades seega selliste kinnispakkidega kauplemist; seetõttu tuleks selliseid sätteid ühtlustada;et võimaldada tarbijate korrektset teavitamist, tuleks ette näha meetod, mille kohaselt kinnispakile märgitakse selles sisalduva toote nimimass või -maht;samuti on vaja määratleda kinnispakkide sisu lubatud negatiivne hälve ja määratleda sellise kontrolli standardmeetod, mis võimaldaks tagada, et kinnispakid vastavad ettenähtud sätetele;nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivi 71/316/EMÜ (liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta, [3] viimati muudetud ühinemisaktiga [4]) artikkel 16 näeb ette, et teatavate toodete turustamisnõuete ühtlustamist, eelkõige kinnispakkide koguste mõõtmise ja märgistamise osas võib reguleerida üksikdirektiividega;kuna liiga kiire muudatus siseriiklike õigusaktidega sätestatud koguse määratlemise vahendite osas, uute kontrollsüsteemide organiseerimisel ja ka uue mõõtesüsteemi kehtestamisel võib teatavates liikmesriikides tekitada raskusi, tuleks nende liikmesriikide jaoks ette näha üleminekuperiood; sellised sätted ei tohiks siiski takistada ühendusesisest kauplemist kõnealuste toodetega ega piirata käesoleva direktiivi rakendamist teistes liikmesriikides,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolev direktiiv käsitleb tooteid sisaldavaid kinnispakke, välja arvatud need, mida nimetatakse nõukogu 19. detsembri 1974. aasta direktiivis 75/106/EMÜ teatud vedelike mahu järgi kinnispakkidesse villimist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [5] mis on mõeldud müügiks püsiva nimikogusega ühikutena, mis:- vastavad pakendaja poolt eelnevalt kindlaksmääratud väärtustele,- on väljendatud massi- või mahuühikutes,- ei ole väiksemad kui 5 g või 5 ml ja suuremad kui 10 kg või 10 l.Artikkel 21. Kinnispakk tähendab käesolevas direktiivis kombinatsiooni tootest ja individuaalpakendist, millesse see on pakendatud.2. Toode on kinnispakis, kui see pannakse ükskõik millise olemusega pakendisse ilma ostja kohalviibimiseta ja pakendis sisalduval toote kogusel on eelnevalt kindlaksmääratud väärtus, mida ei saa muuta ilma pakendi avamiseta või märgatava muutmiseta.Artikkel 31. I lisa punktis 3.3 nimetatud EMÜ tähist võivad kanda kinnispakid, mis vastavad käesoleva direktiivi ja selle I lisa nõuetele.2. Nende suhtes kohaldatakse metroloogilist kontrolli I lisa punktis 5 ja II lisas määratletud tingimustel.Artikkel 41. Kõigil artiklis 3 nimetatud kinnispakkidel peab olema märge toote massi või mahu kohta, mida nimetatakse "nimimassiks" või "nimimahuks", mida need vastavalt I lisale peavad sisaldama.2. Vedelaid tooteid sisaldavatele kinnispakkidele märgitakse nende nimimaht ja muid tooteid sisaldavatele kinnispakkidele märgitakse nende nimimass, välja arvatud juhul, kui kaubandustavad või siseriiklikud õigusaktid näevad ette teisiti ja on kõigis liikmesriikides identsed, või vastupidiste ühenduse eeskirjade korral.3. Kui kaubandustavad või siseriiklikud õigusaktid mõne tooteliigi või kinnispaki tüübi osas pole kõikides liikmesriikides samad, peab kinnispakkidel olema vähemalt sihtriigis valitsevatele kaubandustavadele või siseriiklikele õigusaktidele vastav metroloogiline teave.4. Kuni üleminekuperioodi lõpuni, mille jooksul ühenduses on lubatud kasutada nõukogu 18. oktoobri 1971. aasta direktiivi 71/354/EMÜ (mõõtühikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [6] viimati muudetud ühinemisaktiga) II lisas loetletud inglise süsteemi mõõtühikuid, peab käesoleva direktiivi I lisa punktis 3.1 ettenähtud SI mõõtühikutes väljendatud nimimassi ja/või nimimahu märkele Ühendkuningriigi ja Iirimaa soovi korral nende riikide territooriumil kaasnema märge samaväärse väärtuse kohta inglise süsteemi (Ühendkuningriik) mõõtühikutes, mis arvutatakse järgmiste ümberarvestuskoefitsientide alusel:1 g = 0,0353 untsi (avoirdupois),1 kg = 2,205 naela,1 ml = 0,0352 vedelikuuntsi,1 l = 1,760 pinti või 0,220 gallonit.Artikkel 5Liikmesriigid ei tohi käesolevas direktiivis sätestatud nõuetele ja katsetele vastavate kinnispakkide turuleviimist keelata või piirata või sellest keelduda põhjustel, mis käsitlevad sellistel kinnispakkidel vastavalt käesolevale direktiivile nõutavaid tähiseid, nende mahu või massi kindlaksmääramist või nende mõõtmise või kontrolli meetodeid.Artikkel 6Muudatused, mis on vajalikud käesoleva direktiivi I ja II lisa kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 71/316/EMÜ artiklites 18 ning 19 ettenähtud korras.Artikkel 71. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 18 kuu jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest ja teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Erandina lõikest 1 võivad Belgia, Iirimaa, Madalmaad ja Ühendkuningriik käesoleva direktiivi ja selle lisade rakendamist edasi lükata hiljemalt 31. detsembrini 1979.3. Ajavahemikul, kui käesolev direktiiv pole liikmesriigis jõustunud, ei tohi see liikmesriik kehtestada direktiivi vastuvõtmise ajal kehtivatest meetmetest rangemaid kontrollimeetmeid teistest liikmesriikidest pärinevates ja käesoleva direktiiviga reguleeritud kinnispakkides sisalduva koguse osas.4. Samal ajavahemikul võtavad käesoleva direktiivi rakendanud liikmesriigid vastu käesoleva artikli lõikes 2 ettenähtud erandit kasutavatest liikmesriikidest pärinevad kinnispakid, mis vastavad I lisa punktile 1, isegi kui neil pole I lisa punktis 3.3 nimetatud EMÜ tähist, samal alusel ja samadel tingimustel kui kinnispakid, mis vastavad kõigile käesoleva direktiivi nõuetele.5. I lisa punktis 5 ettenähtud kontrolli võivad teha sihtriigi pädevad asutused, kui väljaspool ühendust toodetud kinnispakid imporditakse ühenduse territooriumile liikmesriigis, mis pole vastavalt käesolevale artiklile veel käesolevat direktiivi rakendanud.6. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. jaanuar 1976Nõukogu nimeleesistujaG. Thorn[1] EÜT C 48, 25.4.1974, lk 21.[2] EÜT C 109, 19.9.1974, lk 16.[3] EÜT L 202, 6.9.1971, lk 1.[4] EÜT L 73, 27.3.1972, lk 14.[5] EÜT L 42, 15.2.1975, lk 1.[6] EÜT L 243, 29.10.1971, lk 29.--------------------------------------------------I LISA1. EESMÄRGIDKäesoleva direktiiviga hõlmatud kinnispakid on valmistatud nii, et täidetud kinnispakid vastavad järgmistele nõuetele:1.1. täitekogus ei ole keskmiselt väiksem kui nimikogus;1.2. kinnispakkide osa, mille negatiivne hälve on punktis 2.4 sätestatud lubatud negatiivsest hälbest suurem, peab olema piisavalt väike, et kinnispakkide partiid vastaksid II lisas nimetatud testi nõuetele;1.3. ükski kinnispakk, mille negatiivne hälve on suurem kui punktis 2.4 tabelis esitatud kahekordne lubatud negatiivne hälve, ei tohi kanda punktis 3.3 sätestatud EMÜ tähist.2. MÄÄRATLUSED JA PÕHISÄTTED2.1. Kinnispaki nimikogus (nimimass või nimimaht) on kinnispakil näidatud mass või maht, st toote kogus, mida kinnispakk loetakse sisaldavat.2.2. Kinnispaki täitekogus on toote kogus (mass või maht), mida see tegelikult sisaldab. Kõigi mahuühikutes väljendatavate tootekoguste kontrolli toimingute korral mõõdetakse või korrigeeritakse täitekoguse väärtust 20 °C juures vaatamata temperatuurile, millel toimub pakendamine või kontrollimine. Seda eeskirja ei kohaldata sügavkülmutatud või külmutatud toodete suhtes, mille kogust väljendatakse mahuühikutes.2.3. Kinnispaki negatiivne hälve on kogus, mille võrra kinnispaki täitekogus on väiksem nimikogusest.2.4. Kinnispaki koguse lubatud negatiivne hälve on kinnitatud vastavalt järgmisele tabelile, kus tooted on punktide 2.5 ja 2.6 kohaselt jagatud kahte klassi (A ja B) nende füüsikalistele omaduste ja/või pakendamismenetluse, mille nad läbivad, ning nimikoguste väärtuste alusel.Nimikogus Qn grammides või milliliitrites | Lubatud negatiivne hälve |Klass A | Klass B |% Qn-st | g või ml | % Qn-st | g või ml |5 – 25 | — | — | 9 | — |25 – 50 | 4,5 | — | 9 | — |50 – 100 | — | 2,25 | — | 4,5 |100 – 200 | 2,25 | — | 4,5 | — |200 – 300 | — | 4,5 | — | 9 |300 – 500 | 1,5 | — | 3 | — |500 – 1000 | — | 7,5 | — | 15 |1000 – 10000 | 0,75 | — | 1,5 | — |Tabeli kasutamisel ümardatakse tabelis protsentidena näidatud lubatud negatiivse hälbe väärtused, mis on arvutatud massi- või mahuühikutes, ülespoole lähima kümnendiku grammi või milliliitrini.2.5. Järgmised tooted loetakse klassi A kuuluvateks:a) tooted, mis on müügietapil tahked või raskestikallatavad, aga mille võib pakendamise käigus piisavalt vedelaks muuta, ning mis ei sisalda nähtavaid tahkeid või gaasilisi osi ja mida saab pakendada üheainsa toiminguga;b) pulbrilised tooted;c) tooted, mis koosnevad tükkidest, fragmentidest või teradest, mille ühiku mass ei ületa üht kolmandikku lubatud negatiivsest hälbest, mis vastab kinnispaki sisu nimimassile punkti 2.4 tabeli klassi A veerus;d) hõlpsalt määritav pasta,juhul, kui neid tooteid kord kaalutuna või pakendatuna enam ei töödelda või töödeldakse ainult viisil, mis ei muuda täitekogust.2.6. Kõik tooted, mis ei kuulu punktis 2.5 kirjeldatud klassi, kuuluvad klassi B. Järgmised tooted loetakse samuti klassi B kuuluvateks:a) vedelad tooted;b) pakendatud tooted, mille nimimass või -maht on väiksem kui 25 g või 25 ml;c) tooted, mille reoloogilisi omadusi (st voolavus või viskoossus) või tihedust ei saa voolavas olekus sobivate tehniliste vahenditega piisavalt püsivana hoida.3. SILDID JA MARKEERINGUDKõigil vastavalt käesolevale direktiivile koostatud kinnispakkidel peab olema järgmine markeering, mis on kinnitatud nii, et see oleks kustumatu, kergesti loetav ja harilikes müügitingimustes kinnispakil nähtav:3.1. nimikogus (nimimass või nimimaht), mis on väljendatud kilogrammides, grammides, liitrites, sentiliitrites või milliliitrites ja märgitud vähemalt 6 mm kõrguses kirjas, kui nimikogus ületab 1000 g või 100 cl; 4 mm kõrguses kirjas, kui see on 1000 g või 100 cl või vähem, aga rohkem kui 200 g või 20 cl, ja 3 mm kõrguses kirjas, kui see ei ületa 200 g või 20 cl, koos kasutatud mõõtühiku sümboliga või vajaduse korral mõõtühiku nimetusega vastavalt direktiivile 71/354/EMÜ;märked inglise süsteemi mõõtühikutes (Ühendkuningriik) on tähtede ja arvudega, mille mõõtmed pole suuremad vastavatest märgetest SI ühikutes;3.2. tähis või silt, mis võimaldab pädevatel ametitel identifitseerida pakendaja või pakendamise korraldanud isiku või ühenduses tegutseva importija;3.3. vähemalt 3 mm kõrgune väike "e", mis asub nimimassi või nimimahu märke lähedal ja millega pakendaja või importija tõendab, et kinnispakk vastab käesoleva direktiivi nõuetele.Tähe kuju on näidatud direktiivi 71/316/EMÜ II lisa punktis 3 esitatud joonisel.Selle direktiivi artiklit 12 kohaldatakse mutatis mutandis.4. PAKENDAJA VÕI IMPORTIJA VASTUTUSPakendaja või importija vastutus on tagada, et kinnispakid vastavad käesoleva direktiivi nõuetele.Kinnispakis sisalduva toote koguse (või pakitud koguse), mida nimetatakse "täitekoguseks", mõõtmise või kontrollimise eest massi või mahu alusel vastutab pakendaja ja/või importija. Mõõtmisel või kontrollimisel kasutatakse ametlikku mõõtevahendit, mis sobib vajalike toimingute tegemiseks.Kontrollida võib proovide võtmise teel.Kui täitekogust ei mõõdeta, korraldab pakendaja kontrollimise viisil, mis tagab tõhusalt nõutava koguse.See tingimus on täidetud, kui pakendaja teeb toodangu kontrolli liikmesriigi pädevate ametite heakskiidetud korras ja säilitab neile ametitele kättesaadavalt selliste kontrollide tulemusi sisaldavad dokumendid, millega tõestatakse, et need kontrollid koos nende põhjal vajalikuks osutunud täpsustuste ja mugandustega on tehtud nõuetekohaselt ja täpselt.Impordi korral kolmandatest riikidest võib importija mõõtmise ja kontrollimise asemel esitada tõendi, et tal on kõik vastutuse võtmiseks vajalikud tagatised.Toodete puhul, mille kogused on väljendatud mahuühikutes, on üks mitmest mõõtmis- ja kontrollinõude täitmise meetodist kinnispaki koostamisel mõõtemahuteid käsitlevas direktiivis määratletud tüüpi mõõtemahuti kasutamine, mis täidetakse nimetatud direktiivis ja käesolevas direktiivis ettenähtud tingimustel.5. KONTROLL, MIDA PÄDEVAD AMETID TEEVAD PAKENDAJA VÕI IMPORTIJA RUUMIDESKinnispakkide vastavuse tagamiseks käesoleva direktiivi nõuetele teevad liikmesriikide pädevad ametid kontrolli proovide võtmise teel pakendaja ruumides või juhul, kui see ei ole võimalik, importija või tema ühenduses tegutseva esindaja ruumides.Statistiline test toimub vastavalt tunnustatud kvaliteedikontrolli meetoditele. Selle tõhusus peab olema võrreldav II lisas täpsustatud standardmeetodiga.6. MUU PÄDEVATE AMETITE TEHTAV KONTROLLKäesolev direktiiv ei välista mis tahes kontrolli, mida liikmesriikide pädevad ametid võivad teha igal turustusprotsessi etapil eriti selleks, et kontrollida kinnispakkide vastavust käesoleva direktiivi nõuetele.Direktiivi 71/316/EMÜ artikli 15 punkti 2 kohaldatakse mutatis mutandis.--------------------------------------------------II LISAKäesolev lisa sätestab menetlused kinnispakkide partiide statistiliseks kontrolliks, et need vastaksid käesoleva direktiivi artikli 3 ja I lisa punkti 5 nõuetele.See kontroll põhineb ISO standardil nr 2859, mis käsitleb testimeetodeid omaduste alusel, võttes nõuetekohaseks kvaliteeditasemeks 2,5 %. Proovide võtmise määr vastab selle standardi II määrale, kui testitakse kinnispakke avamata, ja määrale S 3, kui kinnispakk testi käigus avatakse.1. KINNISPAKKIDE TÄITEKOGUSE MÕÕTMISE NÕUDEDKinnispakkide täitekogust võib mõõta vahetult kaalude või mõõtevahendite abil või vedelike puhul kaudselt, kaaludes pakendatud toodet ja mõõtes selle tihedust.Olenemata kasutatud meetodist ei tohi hälve kinnispaki täitekoguse mõõtmisel ületada üht viiendikku kinnispaki nimikoguse lubatud negatiivsest hälbest.Kinnispaki täitekoguse mõõtmise menetlust võib igas liikmesriigis reguleerida siseriiklike sätetega.2. KINNISPAKKIDE PARTIIDE KONTROLLI NÕUDEDKinnispakke kontrollitakse proovide võtmise teel, mis toimub kahes osas:- proovi iga kinnispaki täitekoguse kontroll,- proovi kinnispakkide keskmise täitekoguse kontroll.Kinnispakkide partii loetakse nõuetekohaseks, kui mõlema kontrolli tulemused on nõuetekohased.Kummagi kontrolli jaoks on kaks proovivõtuplaani:- test kinnispakke avamata,- test, mis hõlmab kinnispaki avamist või hävitamist.Majanduslikel ja praktilistel põhjustel on viimane test piiratud täiesti hädavajaliku miinimumiga; see ei ole nii tõhus kui kontroll kinnispakke avamata.Testi, mis hõlmab kinnispaki avamist, kasutatakse seetõttu ainult juhtudel, kui kinnispakke avamata on kontrollida võimatu. Üldjuhul ei kohaldata seda vähem kui 100 ühikust koosnevate partiide suhtes.2.1. Kinnispakkide partiid2.1.1. Partii koosneb kõigist kontrollitavatest sama tüüpi ja sama tootmistsükli kinnispakkidest.2.1.2. Kui kinnispakke kontrollitakse pakkeliini lõpus, on iga partii suurus võrdne pakkeliini maksimumtoodanguga tunnis ning partii suurus ei ole piiratud.Muudel juhtudel piiratakse partii suurust 10000 kinnispakiga.2.1.3. Test kinnispakke avamata on vähem kui 100 kinnispakist koosnevate partiide puhul 100 %.2.1.4. Enne punktides 2.2 ja 2.3 nimetatud teste võetakse partiist pisteliselt piisav arv kinnispakke, et saaks teha kontrolli, mis nõuab suuremat proovi.Teiseks kontrolliks võetakse esimesest proovist pisteliselt vajalik proov ja märgistatakse.Märgistamine lõpetatakse enne mõõtmiste algust.2.2. Kinnispaki vähima lubatud koguse kontroll2.2.1. Vähima lubatud koguse arvutamiseks lahutatakse kõnealuse koguse lubatud negatiivne hälve kinnispaki nimikogusest.2.2.2. Partii kinnispakid, mille täitekogus on väiksem kui vähim lubatud kogus, loetakse defektseks.2.2.3. Kontrolliks proovide võtmise teel kasutatakse üht järgmistest proovivõtuplaanidest (ühe- või kaheastmelist), mille valib iga liikmesriik.2.2.3.1. Üheastmeline proovivõtuplaanKontrollitavate kinnispakkide arv võrdub nende arvuga proovis, nagu plaanis näidatud:- kui proovist leitud defektsete ühikute arv on väiksem või võrdne nõuetekohasuse näitajaga, loetakse kinnispakkide partii selle kontrolli seisukohalt nõuetekohaseks,- kui proovist leitud defektsete ühikute arv on tagasilükkamisnäitajaga võrdne või suurem, lükatakse kinnispakkide partii tagasi.2.2.3.1.1. Testiskeem kinnispakke avamataPartii suurus | Proovi suurus | Defektsete ühikute arv |Nõuetekohasuse näitaja | Tagasilükkamisnäitaja |100 – 150 | 20 | 1 | 2 |151 – 280 | 32 | 2 | 3 |281 – 500 | 50 | 3 | 4 |501 – 1200 | 80 | 5 | 6 |1201 – 3200 | 125 | 7 | 8 |üle 3201 | 200 | 10 | 11 |2.2.3.1.2. Testiskeem kinnispakke avadesPartii suurus | Proovi suurus | Defektsete ühikute arv |Nõuetekohasuse näitaja | Tagasilükkamisnäitaja |Ükskõik milline arv (≥ 100) | 20 | 1 | 2 |2.2.3.2. Kaheastmeline proovivõtuplaanKontrollitavate kinnispakkide arv võrdub ühikute arvuga esimeses proovis, nagu plaanis näidatud:- kui esimesest proovist leitud defektsete ühikute arv on väiksem või võrdne esimese nõuetekohasuse näitajaga, loetakse partii selle kontrolli seisukohalt nõuetekohaseks,- kui esimesest proovist leitud defektsete ühikute arv on esimese tagasilükkamisnäitajaga võrdne või suurem, lükatakse partii tagasi,- kui esimesest proovist leitud defektsete ühikute arv jääb esimese nõuetekohasuse näitaja ja esimese tagasilükkamisnäitaja vahele, kontrollitakse teist proovi, mille ühikute arv on plaanis näidatud.Esimesest ja teisest proovist leitud defektsed ühikud liidetakse ja:- kui defektsete ühikute arv kokku on väiksem või võrdne teise nõuetekohasuse näitajaga, loetakse partii selle kontrolli seisukohalt nõuetekohaseks,- kui defektsete ühikute arv kokku on teise tagasilükkamisnäitajaga võrdne või suurem, lükatakse partii tagasi.2.2.3.2.1. Testiskeem kinnispakke avamataPartii suurus | Proovid | Defektsete ühikute arv |Järjekord | Arv | Koguarv | Nõuetekohasuse näitaja | Tagasilükkamisnäitaja |100 – 150 | 1. | 13 | 13 | 0 | 2 |2. | 13 | 26 | 1 | 2 |151 – 280 | 1. | 20 | 20 | 0 | 3 |2. | 20 | 40 | 3 | 4 |281 – 500 | 1. | 32 | 32 | 1 | 4 |2. | 32 | 64 | 4 | 5 |501 – 1200 | 1. | 50 | 50 | 2 | 5 |2. | 50 | 100 | 6 | 7 |1201 – 3200 | 1. | 80 | 80 | 3 | 7 |2. | 80 | 160 | 8 | 9 |Üle 3201 | 1. | 125 | 125 | 5 | 9 |2. | 125 | 250 | 12 | 13 |2.2.3.2.2. Testiskeem kinnispakke avadesPartii suurus | Proovid | Defektsete ühikute arv |Järjekord | Arv | Koguarv | Nõuetekohasuse näitaja | Tagasilükkamisnäitaja |Ükskõik milline arv (≥ 100) | 1. | 13 | 13 | 0 | 2 |2. | 13 | 26 | 1 | 2 |2.3. Partii moodustavate üksikute kinnispakkide keskmise täitekoguse kontroll2.3.1. x=∑ xinon suurem kui väärtus:Qn–Q−· t1 − αSelles valemis:Qn = kinnispaki nimikogus,n = kinnispakkide arv kontrollimiseks võetud proovis,s = partii täitekoguse hinnanguline standardhälve,t (1 – α) = 0,995 Studenti jaotuse usaldusnivoo, mille vabadusaste on v = n – 12.3.2. Kui xi on n ühikust koosneva proovi i-nda ühiku täitekoguse mõõdetud väärtus, siis:2.3.2.1. proovi mõõdetud väärtuste keskmine saadakse järgmise tehtega:x=∑xin2.3.2.2. ja standardhälbe s hinnanguline väärtus järgmise tehtega:- mõõdetud väärtuste ruutude summa:∑- mõõdetud väärtuste summa ruut:∑x1n∑xi2- SC = ∑−1n∑i = 1i = n xi2- hinnanguline dispersioon:v =s =v2.3.3. Kinnispakkide partii nõuetekohasuse või tagasilükkamise tingimused keskväärtuse kontrollimiseks:2.3.3.1. Testi tingimused kinnispakke avamataPartii suurus | Proovi suurus | Näitajad |Nõuetekohasus | Tagasilükkamine |100 – 500 (kaasa arvatud) | 30 | x- ≥ Qn − 0,503s | x- < Qn − 0,503s |> 500 | 50 | x- ≥ Qn − 0,379s | x- < Qn − 0,379s |2.3.3.2. Testi tingimused kinnispakke avadesPartii suurus | Proovi suurus | Näitajad |Nõuetekohasus | Tagasilükkamine |Ükskõik milline arv (≥ 100) | 20 | x- ≥ Qn − 0,640s | x- < Qn − 0,640s |--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/36/EÜ, 23. juuni 2000, inimtoiduks ettenähtud kakao- ja šokolaaditoodete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32000L0036

Euroopa Liidu Teataja L 197 , 03/08/2000 Lk 0019 - 0025

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/36/EÜ,23. juuni 2000,inimtoiduks ettenähtud kakao- ja šokolaaditoodete kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) Teatavaid toiduainetega seotud vertikaaldirektiive tuleks lihtsustada, et vastavalt Euroopa Ülemkogu 11. ja 12. detsembril 1992. aastal Edinburghis tehtud ning 10. ja 11. detsembril 1993. aastal Brüsselis kinnitatud otsustele arvesse võtta ainult neid olulisi nõudeid, millele nimetatud direktiividega hõlmatud tooted vabaks liikumiseks siseturul peavad vastama.(2) Inimtoiduks ettenähtud kakao- ja šokolaaditoodetega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu 24. juuli 1973. aasta direktiivi 73/241/EMÜ [4] vastuvõtmist õigustas asjaolu, et mitut liiki kakao- ja šokolaaditooteid käsitlevate siseriiklike õigusaktide erinevused looksid tõenäoliselt takistusi selle toote vabale liikumisele ning mõjutaksid sellega otseselt siseturu rajamist ja toimimist.(3) Eespool nimetatud direktiiv töötati välja selleks, et määrata kindlaks mõisted ja ühised eeskirjad, mis käsitlevad kakao- ja šokolaaditoodete koostist, valmistamise spetsifikaati, pakendamist ja märgistamist, et tagada nende toodete vaba liikumine ühenduses.(4) Tehnoloogia arengut ja tarbijate maitse-eelistuste muutumist silmas pidades tuleks neid mõisteid ja eeskirju muuta ning viia vastavusse ühenduse üldiste õigusaktidega, mis käsitlevad toiduaineid, eelkõige märgistamist, magusaineid ja muid kasutada lubatud lisaaineid, lõhna- ja maitseaineid, ekstrahente ning analüüsimeetodeid.(5) Teatavates liikmesriikides on lubatud šokolaaditoodetele lisada muid taimseid rasvu, v.a kakaovõi, kuni 5 protsendi ulatuses.(6) Teatavate muude taimsete rasvade, v.a kakaovõi lisamine šokolaaditoodetele kuni 5 % ulatuses peaks olema lubatud kõigis liikmesriikides; need taimsed rasvad peaksid olema kakaovõi ekvivalendid ning seetõttu määratletud tehnika ja teaduse kriteeriumide kohaselt.(7) Siseturu ühtsuse tagamiseks peavad kõik käesoleva direktiiviga hõlmatud šokolaaditooted saama ühenduses vabalt liikuda käesoleva direktiivi I lisas ettenähtud müüginimetuste all.(8) Lähtudes toiduainete märgistamise üldistest eeskirjadest, mis on sätestatud toiduainete märgistamise, esitlemise ja reklaamiga seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamist käsitlevas nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivis 79/112/EMÜ, [5] on koostisainete loetelud kõnealuse direktiivi artikli 6 kohaselt kohustuslikud; käesoleva direktiiviga kohaldatakse direktiivi 79/112/EMÜ kakao- ja šokolaaditoodete suhtes, et varustada tarbijaid õige infoga.(9) Šokolaaditoodete puhul, millele on lisatud muid taimseid rasvu, v.a kakaovõi, tuleb tagada, et tarbijad saaksid koostisainete loetelule lisaks õiget, neutraalset ja objektiivset infot.(10) Teiselt poolt ei välista direktiiv 79/112/EMÜ šokolaaditoodete märgistamisel andmete esitamist, mille kohaselt tootele ei ole lisatud muid taimseid rasvu kui kakaovõi, kui see info on õige, neutraalne ning objektiivne ega ole tarbijat eksitav.(11) Teatavaid käesoleva direktiiviga reserveeritud müüginimetusi kasutatakse tegelikult kaubanduslikes liitnimetustes, mida tunnustatakse teatavates liikmesriikides selliste toodete kirjeldamisel, mida ei tohi käesolevas direktiivis määratletud toodetega segi ajada; sellised kirjeldused tuleks seetõttu säilitada. Selliste nimetuste kasutamisel tuleks siiski järgida direktiivi 79/112/EMÜ sätteid, eelkõige kõnealuse direktiivi artiklit 5.(12) Siseturu areng alates direktiivi 73/241/EMÜ vastuvõtmisest võimaldab võrdsustada mõisted "harilik šokolaad" ja "šokolaad".(13) Tuleks säilitada direktiivi 73/241/EMÜ kohaselt Ühendkuningriigile ja Iirimaale antud erand, mille alusel lubatakse nende riikide territooriumil kasutada nimetust "milk chocolate""suure piimasisaldusega piimašokolaadi" puhul; kuid ingliskeelne nimetus "milk chocolate with high milk content" tuleks siiski asendada nimetusega "family milk chocolate".(14) Proportsionaalsuse põhimõtet silmas pidades ei ületa käesolev direktiiv asutamislepingu artikli 5 kolmandale lõigule vastavate eesmärkide saavutamiseks vajalikke piire.(15) Šokolaadi valmistamiseks kasutatavat kakaod, kakaovõid ja tervet rida muid taimseid rasvu toodetakse peamiselt arengumaades. Arengumaade elanikkonna huvides on sõlmida võimalikult pikaajalised lepingud. Seetõttu peaks komisjon arutama, kuidas ühendus saaks seda kakaovõi ja taimsete rasvade puhul toetada (näiteks edendades "häid kaubandustavasid").(16) Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, [6] millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused.(17) Vaba liikumise uute tõkete vältimiseks peaksid liikmesriigid kõnealuste toodete puhul hoiduma käesoleva direktiiviga sätestamata siseriiklike sätete vastuvõtmisest,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevat direktiivi kohaldatakse I lisas määratletud, inimtoiduks ettenähtud kakao- ja šokolaaditoodete suhtes.Artikkel 21. II lisas määratletud ning loetletud muid taimseid rasvu, v.a kakaovõi, võib lisada I lisa A osa punktides 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 määratletud šokolaaditoodetele. Kõnealune lisand ei tohi kakaovõi miinimumsisaldust või kakaokuivaine üldkogust vähendamata moodustada üle 5 % lõpptootest, mille kogumassist on enne maha arvatud I lisa B osa kohaselt kasutatud kõik muud söögikõlblikud ained.2. Šokolaaditooteid, mis lõikest 1 lähtuvalt sisaldavad muid taimseid rasvu kui kakaovõi, võib turustada kõigis liikmesriikides, kui nende artikli 3 kohaseid märgiseid täiendatakse järgmise selgesti nähtava ja loetava selgitusega: "sisaldab lisaks kakaovõile muid taimseid rasvu". Selgitus asub koostisainete loeteluga samal vaateväljal, on kõnealusest loetelust selgesti eraldatud ning trükitud rasvases kirjas vähemalt sama suurte tähtedega ja müüginimetuse lähedal; sellest tingimusest hoolimata võib müüginimetus paikneda ka mujal.3. II lisa võib muuta ainult asutamislepingu artiklis 95 ettenähtud korras.4. Hiljemalt 3. veebruariks 2006 esitab komisjon vajaduse korral asutamislepingu artiklis 95 ettenähtud korras ettepaneku II lisa loetelu muutmiseks, arvesse võttes asjakohase uuringu tulemusi, milles käsitletakse käesoleva direktiivi mõju muid taimseid rasvu, v.a kakaovõi, tootvate riikide majandusele.Artikkel 3Direktiivi 79/112/EMÜ kohaldatakse I lisas määratletud toodete suhtes järgmistel tingimustel:1. I lisas loetletud müüginimetusi kohaldatakse ainult kõnealusesse lisasse kantud toodete suhtes ja neid tuleb kaubanduses nende toodete määratlemiseks kasutada.Müüginimetusi võib siiski selle liikmesriigi sätete ja tavade kohaselt, kus toode müüakse lõpptarbijale, täiendavalt kasutada teiste toodete tähistamisel, kui neid tooteid ei saa segamini ajada I lisas määratletud toodetega.2. Kui I lisa A osa punktides 3, 4, 5, 6, 7 ja 10 määratletud tooteid müüakse assortiidena, siis võib nende müüginimetused asendada nimetusega "assortiišokolaad" või "täidisega assortiišokolaad" või muude samalaadsete nimetustega. Sel juhul võib kogu assortiisse kuuluva kauba suhtes kasutada ühtset koostisainete loetelu.3. I lisa A osa punkti 2 alapunktides c ja d ning punktides 3, 4, 5, 8 ja 9 määratletud kakao- ja šokolaaditoodete märgistamisel tuleb esitada kakaokuivaine üldkogus koos sõnadega: "kakao: vähemalt … %".4. I lisa A osa punkti 2 lõikes b ja punkti 2 lõikes d (lause teises osas) nimetatud toodete etiketil peab olema kakaovõi sisaldus.5. I lisas nimetatud müüginimetusi "šokolaad", "piimašokolaad" ja "šokolaadiglasuur" võib täiendada kvaliteeti selgitava info või kirjeldustega, kui:- šokolaadis on kakaokuivaine üldkogus vähemalt 43 %, millest vähemalt 26 % on kakaovõi,- piimašokolaadis on kakaokuivaine üldkogus vähemalt 30 % ning piimakuivainet on vähemalt 18 %, kusjuures piimarasva on vähemalt 4,5 %. Piimakuivaine on saadud täispiima, madala rasvasisaldusega piima või lõssi või rõõsa koore osalisel või täielikul veetustamisel või osaliselt või täielikult veetustatud rõõsast koorest, võist või piimarasvast,- šokolaadiglasuuris on vähemalt 16 % rasvata kakaokuivainet.Artikkel 4I lisas määratletud toodete puhul ei võta liikmesriigid vastu käesoleva direktiiviga sätestamata siseriiklikke norme.Artikkel 51. Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed, mis on seotud allpool loetletud küsimustega, võetakse vastu artikli 6 lõikes 2 osutatud regulatiivkomitee menetluse kohaselt:- käesoleva direktiivi vastavusse viimine toiduainete suhtes kohaldatavate ühenduse üldsätetega,- I lisa B osa punkti 2 ning C ja D osa sätete kohandamine tehnika arenguga.2. Hiljemalt 3. augustiks 2003, ilma et see piiraks artikli 2 lõike 3 kohaldamist, vaatavad Euroopa Parlament ja nõukogu komisjoni ettepanekul uuesti üle käesoleva artikli lõike 1 teise taande, et tehnika ja teaduse arenguga seotud kohandamist vajaduse korral laiendada.Artikkel 61. Komisjoni abistab nõukogu otsusega 69/414/EMÜ [7] asutatud alaline toiduainekomitee, edaspidi "komitee".2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 7Nõukogu direktiiv 73/241/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 3. augustist 2003.Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile.Artikkel 81. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi sätete täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 3. augustit 2003. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kõnealuseid meetmeid tuleb kohaldada nii, et:- alates 3. augustist 2003 oleks lubatud I lisas määratletud toodete müük, kui need vastavad käesolevas direktiivis sätestatud määratlustele ja eeskirjadele,- alates 3. augustist 2003 oleks keelatud toodete müük, mis ei vasta käesolevale direktiivile.Kuid käesoleva direktiivi nõuetele mittevastavate toodete müük, mis on direktiivi 73/241/EMÜ kohaselt märgistatud enne 3. augustit 2003, on lubatud kuni varude lõppemiseni.3. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise vormi kehtestavad liikmesriigid.Artikkel 9Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 23. juuni 2000Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaJ. Sócrates[1] EÜT C 231, 9.8.1996, lk 1 ja EÜT C 118, 17.4.1998, lk 10.[2] EÜT C 56, 24.2.1997, lk 20.[3] Euroopa Parlamendi 23. oktoobri 1997. aasta arvamus (EÜT C 339, 10.11.1997, lk 128), nõukogu 28. oktoobri 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 10, 13.1.2000, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 15. märtsi 2000. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 25. mai 2000. aasta otsus.[4] EÜT L 228, 16.8.1973, lk 23. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 89/344/EMÜ (EÜT L 142, 25.5.1989, lk 19).[5] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 97/4/EÜ (EÜT L 43, 14.2.1997, lk 21).[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[7] EÜT L 291, 19.11.1969, lk 9.--------------------------------------------------I LISATOODETE MÜÜGINIMETUSED, MÕISTED JA OMADUSEDA. MÜÜGINIMETUSED JA MÕISTED1. Kakaovõitähistab kakaoubadest või kakaoubade osadest saadud rasva, millel on järgmised omadused:— vabade rasvhapete sisaldus (väljendatud oleiinhappena): | kuni 1,75 % |— seebistumatu aine (petrooleetriga määrates): | kuni 0,5 %, v.a pressitud kakaovõi puhul, milles võib seebistumatu aine sisaldus olla kuni 0,35 % |2. a) Kakaopulber, kakaotähistab toodet, mis on saadud puhastatud, kooritud ja röstitud kakaoubade jahvatamisel ning sisaldab vähemalt 20 % kakaovõid kuivaine kaalust ning kuni 9 % vett;b) Vähendatud rasvasisaldusega kakao, vähendatud rasvasisaldusega kakaopulbertähistab kakaopulbrit kakaovõisisaldusega kuni 20 % kuivaine kaalust;c) Šokolaadipulbertähistab toodet, mis koosneb kakaopulbri ja suhkrute segust ning sisaldab vähemalt 32 % kakaopulbrit;d) Šokolaadijook, magustatud kakao, magustatud kakaopulbertähistab toodet, mis koosneb kakaopulbri ja suhkrute segust, milles on vähemalt 25 % kakaopulbrit; nendele nimetustele tuleb lisada mõiste "vähendatud rasvasisaldusega", kui toode on vähendatud rasvasisaldusega alapunkti b tähenduses.3. Šokolaada) tähistab toodet, mis on saadud kakaotoodetest ja suhkrutest ning mille kakaokuivaine üldkogus on vähemalt 35 %, kui lõikes b ei nähta ette teisiti, millest vähemalt 18 % on kakaovõi ning vähemalt 14 % on rasvata kakaokuivaine;b) kui seda nimetust täiendatakse sõnadega:- "graanulid" või "helbed": peab graanulite või helvestena esineva toote kakaokuivaine üldkogus olema vähemalt 32 %, millest vähemalt 12 % on kakaovõi ja vähemalt 14 % on rasvata kakaokuivaine;- "glasuur": tootes sisalduva kakaokuivaine üldkogus peab olema vähemalt 35 %, millest vähemalt 31 % moodustab kakaovõi ja vähemalt 2,5 % rasvata kakaokuivaine;- "gianduja pähkel" (või tuletis sõnast "gianduja"): toode peab olema valmistatud šokolaadist, mille kakaokuivaine üldkogus on vähemalt 32 %, millest vähemalt 8 % on rasvata kakaokuivaine, ning teiseks peeneks jahvatatud sarapuupähkleist sellises koguses, et 100 grammis tootes oleks vähemalt 20–40 g sarapuupähkleid. Tootele võib lisada:a) piima ja/või aurutamise teel saadud piimakuivainet sellises koguses, et lõpptoote piimakuivainesisaldus oleks kuni 5 %;b) mandleid, sarapuupähkleid ja muid terveid või purustatud pähkleid sellises koguses, et nende ja jahvatatud sarapuupähklite sisaldus kokku ei moodustaks üle 60 % toote netokogusest.4. Piimašokolaada) tähistab kakaotoodetest, suhkrutest ja piimast või piimatoodetest valmistatud toodet, mis, juhul kui alapunktis b ei sätestata teisiti, sisaldab:- kakaokuivainet, mille üldkogus on vähemalt 25 %,- vähemalt 14 % piimakuivainet, mis on saadud täispiima, vähese rasvasisaldusega piima või lõssi või rõõsa koore osalisel või täielikul veetustamisel või osaliselt või täielikult veetustatud rõõsast koorest, võist või piimarasvast,- vähemalt 2,5 % rasvata kakaokuivainet,- vähemalt 3,5 % piimarasva,- rasva (kakaovõid ja piimarasva), mille üldkogus on vähemalt 25 %.b) Kui neid nimetusi täiendatakse sõnadega:- "graanulid" või "helbed": peab graanulite või helvestena esineva toote kakaokuivaine üldkogus olema vähemalt 20 %, toode peab sisaldama vähemalt 12 % piimakuivainet, mis on saadud täispiima, vähese rasvasisaldusega piima või lõssi või rõõsa koore osalisel või täielikul veetustamisel või osaliselt või täielikult veetustatud rõõsast koorest, võist või piimarasvast, ning rasva (kakaovõid ja piimarasva), mille üldkogus on vähemalt 12 %,- glasuur: tootes peab rasva (kakaovõi ja piimarasva) üldkogus olema vähemalt 31 %,- "gianduja pähkel" (või tuletis sõnast "gianduja"): toode peab olema valmistatud piimašokolaadist, mis sisaldab vähemalt 10 % piimakuivainet, mis on saadud täispiima, vähese rasvasisaldusega piima või lõssi või rõõsa koore osalisel või täielikul veetustamisel või osaliselt või täielikult veetustatud rõõsast koorest, võist või piimarasvast. Piimašokolaadis peab olema peeneks jahvatatud sarapuupähkleid sellises koguses, et 100 grammis tootes oleks vähemalt 15–40 grammi sarapuupähkleid. Lisada võib ka mandleid, sarapuupähkleid ja muid terveid või purustatud pähkleid sellises koguses, et nende ning jahvatatud sarapuupähklite sisaldus kokku ei moodustaks üle 60 % toote kogumassist.c) Kui selles nimetuses asendatakse sõna "piim" sõnaga:- "rõõsk koor": siis peab toote piimarasvasisaldus olema vähemalt 5,5 %,- "lõss", siis peab toote piimarasvasisaldus olema kuni 1 %.d) Ühendkuningriik ja Iirimaa võivad lubada oma territooriumil kasutada nimetust "milk chocolate" (piimašokolaad) punktis 5 nimetatud toote tähistamiseks tingimusel, et mõistega koos esitatakse mõlemal juhul mõlema nimetatud toote puhul ettenähtud piimakuivaine kogus, kasutades sõna "piimakuivained" — vähemalt … %.5. Hele piimašokolaadtähistab toodet, mis on valmistatud kakaotoodetest, suhkrutest ja piimast või piimatoodetest ning sisaldab:- kakaokuivainet, mille üldkogus on vähemalt 20 %,- vähemalt 20 % piimakuivainet, mis on saadud täispiima, vähese rasvasisaldusega piima või lõssi või rõõsa koore osalisel või täielikul veetustamisel või osaliselt või täielikult veetustatud rõõsast koorest, võist või piimarasvast,- vähemalt 2,5 % rasvata kakaokuivainet,- vähemalt 5 % piimarasva,- rasva (kakaovõid ja piimarasva), mille üldkogus on vähemalt 25 %.6. Valge šokolaadtähistab toodet, mis on valmistatud kakaovõist, piimast või piimatoodetest ja suhkrutest ning sisaldab vähemalt 20 % kakaovõid ja vähemalt 14 % piimakuivainet, mis on saadud täispiima, vähese rasvasisaldusega piima või lõssi või rõõsa koore osalisel või täielikul veetustamisel või osaliselt või täielikult veetustatud rõõsast koorest, võist või piimarasvast, ning mille piimarasva sisaldus on vähemalt 3,5 %.7. Täidisega šokolaad, šokolaad … täidisega, …-ga šokolaadtähistab toodet, mis koosneb täidisest ja mille väline osa koosneb ühest punktides 3, 4, 5 ja 6 määratletud toodetest. Selle nimetusega ei tähistata tooteid, mille sisu koosneb pagaritoodetest, kondiitritoodetest, küpsisest või jäätisest.Toodete, mille sisu tähistatakse ühega kõnealustest nimetustest, väline šokolaadikogus moodustab vähemalt 25 % toote netokogusest.8. Chocolate a la tazatähistab toodet, mis on valmistatud kakaotoodetest, suhkrutest ning nisu-, riisi- või maisijahust või nisu-, riisi- või maisitärklisest ning mille kakaokuivaine üldkogus on vähemalt 35 %, milles on kakaovõid vähemalt 18 % ja rasvata kakaokuivainet vähemalt 14 % ning jahu või tärklist kuni 8 %.9. Chocolate familiar a la tazatähistab toodet, mis on valmistatud kakaotoodetest, suhkrutest ning nisu-, riisi- või maisijahust või nisu-, riisi- või maisitärklisest ning mille kakaokuivaine üldkogus on vähemalt 30 %, milles kakaovõid on vähemalt 18 % ja rasvata kakaokuivainet vähemalt 12 % ning jahu või tärklist kuni 18 %.10. Šokolaadikompvektähistab ühe suutäie suurust toodet, mis koosneb:- täidisega šokolaadist või- ühest või mitmest punktides 3, 4, 5 või 6 määratletud šokolaaditootest või šokolaadi ja muude söögikõlblike ainete segust tingimusel, et šokolaad moodustab vähemalt 25 % toote netokogusest.B. VABATAHTLIKULT KASUTATAVAD LUBATUD KOOSTISAINEDSöögikõlblikud lisaained1. Ilma et see piiraks artikli 2 ja B osa 2 punkti kohaldamist, võib A osa punktides 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 määratletud šokolaaditoodetele lisada muid söögikõlblikke aineid.Sellest hoolimata on:- keelatud lisada loomseid rasvu ja nende valmistisi, mis ei ole piimast saadud,- lubatud lisada jahu, granuleeritud või pulbrilist tärklist ainult juhul, kui see toimub A osa punktide 8 ja 9 määratluste kohaselt.Lisatud söögikõlblike ainete kogus ei tohi moodustada üle 40 % lõpptoote netokogusest.2. A osa punktides 2, 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 määratletud toodetele võib lisada ainult selliseid lõhna- ja maitseaineid, mis ei muuda šokolaadi või piimarasva maitset.C. PROTSENDIMÄÄRADE ARVUTAMINEA osa punktides 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 määratletud toodete miinimumsisaldus arvutatakse toote netokogusest, millest on enne lahutatud B osas esitatud koostisainete kaal. A osa punktides 7 ja 10 määratletud toodete puhul arvutatakse miinimumsisaldus pärast B osas ettenähtud koostisainete kaalu ja täidise kaalu lahutamist.A osa punktides 7 ja 10 määratletud toodete šokolaadisisaldus arvutatakse lõpptoote ja selle täidise netokoguse põhjal.D. SUHKRUDKäesolevas direktiivis nimetatud suhkrud ei piirdu ainult nõukogu 11. detsembri 1973. aasta direktiiviga (teatavaid inimtoiduks ettenähtud suhkruid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [1] hõlmatavate suhkrutega.[1] EÜT L 356, 27.12.1973, lk 71. Direktiivi on viimati muudetud 1985. aasta ühinemisaktiga.--------------------------------------------------II LISAARTIKLI 2 LÕIKES 1 NIMETATUD TAIMSED RASVADArtikli 2 lõikes 1 nimetatud taimsed rasvad on nii eraldi kui segudena kakaovõi ekvivalendid ning vastavad järgmistele kriteeriumidele:a) need on laurhappesisalduseta taimsed rasvad, milles on rohkesti POP-, POSt- ja StOSt-tüüpi [1] sümmeetrilisi monoküllastumata triglütseriide;b) need segunevad kakaovõiga mis tahes vahekorras ning sobivad sellega füüsikaliste omaduste (sulamistemperatuur ja kristalliseerumistemperatuur, sulamiskiirus, konditsioneerimisaeg) poolest;c) need on saadud ainult rafineerimise ja/või fraktsioonimise abil, kusjuures triglütseriidistruktuuri ei tohi ensümaatiliselt modifitseerida.Eespool nimetatud kriteeriumide kohaselt võib kasutada tabelis loetletud taimedest saadud järgmisi taimseid rasvu:Taimse rasva tavanimetus | Loetletud rasvade saamiseks kasutatud taimede teaduslik nimetus |1) Illipe, borneo tallow või tengkawang | Shorea spp. |2) Palmiõli | Elaeis guineensis Elaeis olifera |3) Sal | Shorea robusta |4) Shea | Butyrospermum parkii |5) Kokum gurgi | Garcinia indica |6) Mango kernel | Mangifera indica |Peale selle võivad liikmesriigid erandina eespool nimetatust anda loa kookospähkliõli lisamiseks šokolaadile, mida kasutatakse jäätise ja samalaadsete külmutatud toodete valmistamisel.[1] P (palmitiinhape), O (oleiinhape), St (steariinhape).--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2000/34/EÜ, 22. juuni 2000, millega muudetakse tööaja korralduse teatavaid aspekte käsitlevat nõukogu direktiivi 93/104/EÜ, et hõlmata nimetatud direktiivist välja jäetud sektoreid ja tegevusalasid

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32000L0034

Euroopa Liidu Teataja L 195 , 01/08/2000 Lk 0041 - 0045

		Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2000/34/EÜ,22. juuni 2000,millega muudetakse tööaja korralduse teatavaid aspekte käsitlevat nõukogu direktiivi 93/104/EÜ, et hõlmata nimetatud direktiivist välja jäetud sektoreid ja tegevusalasidEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 137 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu [3] artiklis 251 ettenähtud menetluse kohaselt vastavalt lepituskomisjonis 3. aprillil 2000 heakskiidetud ühistekstilening arvestades järgmist:(1) Asutamislepingu artikkel 137 näeb ette, et ühendus toetab ja täiendab liikmesriikide meetmeid, pidades silmas töökeskkonna parandamist töötajate tervise ja turvalisuse kaitseks. Nimetatud artikli alusel võetud direktiivides tuleb hoiduda haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest viisil, mis pidurdaks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete asutamist ja arengut.(2) Nõukogu 23. novembri 1993. aasta direktiiv 93/104/EÜ, milles käsitletakse tööaja korralduse teatavaid aspekte, [4] sätestab tööaja korralduse minimaalsed ohutus- ja tervisekaitsenõuded, eriti igapäevase puhkeaja, vaheaegade, iganädalase puhkeaja, maksimaalse nädalase tööaja, iga-aastase puhkuse ning öötöö, vahetustega töö ja töömallide aspektide osas. Seda direktiivi tuleks muuta järgmistel põhjustel.(3) Maantee-, õhu-, mere- ja raudteeveod, siseveeteed, merekalapüük, muud tööd merel ja koolitusel olevate arstide tegevus on nõukogu direktiivi 93/104/EÜ ulatusest välja jäetud.(4) Komisjon ei jätnud oma 20. septembri 1990. aasta ettepanekus nõukogu direktiivist 93/104/EÜ välja ühtki sektorit ega tegevusala, samuti ei kiitnud selliseid väljajätmisi heaks Euroopa Parlament oma 20. veebruari 1991. aasta arvamuses.(5) Töötajate tervist ja turvalisust ei tule töökohal kaitsta põhjusel, et nad töötavad konkreetses sektoris või tegelevad konkreetse tööga, vaid põhjusel, et nad on töötajad.(6) Ringi liikuvaid töötajaid käsitlevates valdkondlikes õigusaktides on vaja täiendavat ja paralleelset lähenemist vedude ohutust ning kõnealuste töötajate tervist ja turvalisust käsitlevate sätete osas.(7) Arvesse tuleb võtta merel toimuva tegevuse ja koolitusel olevate arstide tegevuse erilist iseloomu.(8) Samuti tuleks tagada ringi liikuvate töötajate tervise ja ohutuse kaitse väljajäetud sektorites ja tegevusaladel.(9) Olemasolevaid sätteid, mis käsitlevad iga-aastast puhkust ja arstlikku läbivaatust öötöö ja vahetustega töö korral, tuleks laiendada, et need hõlmaksid ringi liikuvaid töötajaid väljajäetud sektorites ja tegevusaladel.(10) Olemasolevaid tööaega ja puhkust käsitlevaid sätteid tuleb mugandada väljajäetud sektorite ja tegevusalade ringi liikuvate töötajate jaoks.(11) Kõigil töötajatel peavad olema piisavad puhkused. "Puhkuse" mõistet tuleb väljendada ajaühikutes, st päevades, tundides ja/või nende osades.(12) Meremeeste tööaega käsitlev Euroopa kokkulepe on jõustatud nõukogu direktiiviga [5] komisjoni ettepanku põhjal vastavalt asutamislepingu artikli 139 lõikele 2. Seetõttu ei tule käesoleva direktiivi sätteid kohaldada meremeeste suhtes.(13) "Kasumiosa eest töötavate kalurite" puhul, kes on töövõtjad, peavad liikmesriigid vastavalt nõukogu direktiivile 93/104/EÜ kindlaks määrama iga-aastase puhkuse õiguse ja nimetatud puhkuse andmise tingimused, sealhulgas maksete korra.(14) Muudes ühenduse õigusaktides ettenähtud konkreetsed normid, mis käsitlevad näiteks teatava kategooria töötajate puhkeaegu, iga-aastast puhkust ja öötööd, on käesoleva direktiiviga muudetud nõukogu direktiivi 93/104/EÜ suhtes ülimuslikud.(15) Euroopa Kohtu kohtupraktikat arvestades tuleks pühapäevast puhkust käsitlev säte välja jätta.(16) Euroopa Kohus tegi Ühendkuningriigi ja nõukogu vahelises kohtuasjas C-84/94 otsuse, [6] et nõukogu direktiiv 93/104/EÜ vastab asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttele. Ei ole põhjust järeldada, et seda otsust ei kohaldata võrreldavate eeskirjade suhtes, mis hõlmavad väljajäetud sektorite ja tegevusalade tööaja korralduse aspekte,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 93/104/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 1 lõige 3 asendatakse järgmisega:"3. Käesolevat direktiivi kohaldatakse nii avaliku kui ka erasektori kõigi tegevusalade suhtes direktiivi 89/391/EMÜ tähenduses, piiramata käesoleva direktiivi artiklite 14 ja 17 kohaldamist.Käesolevat direktiivi ei kohaldata meremeeste suhtes, nagu need on määratletud nõukogu 21. juuni 1999. aasta direktiivis 1999/63/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse Reederite Ühingu (ECSA) ja Euroopa Liidu Transporditööliste Ametiühingute Liidu (FST) sõlmitud kokkulepet meremeeste tööaja korralduse kohta, [7] piiramata käesoleva direktiivi artikli 2 lõiget 8."2. Artiklisse 2 lisatakse järgmised määratlused:"7. ringi liikuv töötaja — iga reisi- või lennupersonali liikmena töötav töötaja ettevõttes, mis osutab reisijate või kaupade veoteenust maantee-, õhu- või siseveetranspordis;8. avameretöö — töö, mida tehakse peamiselt avamererajatistel või avamererajatistelt (kaasa arvatud puurimisplatvormid), mis on otseselt või kaudselt seotud maavarade, sealhulgas süsivesinike uurimise, kaevandamise või kasutamisega, ja sellistest tegevustest tingitud sukeldumisega avamererajatiselt või laevalt;9. piisav puhkus tähendab, et töötajatel on korrapärased puhkeajad, mille kestust väljendatakse ajaühikutes ja mis on piisavalt pikad ja järjestikused tagamaks, et töötajad ei põhjusta väsimuse või muu korrapäratu töökorralduse tõttu vigastusi endale, kaastöötajatele või teistele ega kahjusta lühema- ega pikemaajaliselt oma tervist."3. Artiklist 5 jäetakse välja järgmine lõik:"Esimeses lõigus nimetatud minimaalne puhkeaeg hõlmab põhimõtteliselt ka pühapäeva."4. Artikkel 14 asendatakse järgmisega:"Artikkel 14Ühenduse piiritletumad sättedKäesolevat direktiivi ei kohaldata juhul, kui muud ühenduse õigusaktid sisaldavad teatavate kutsealade ja ametialaste tegevuste tööaja korralduse suhtes piiritletumaid nõudeid."5. Artikli 17 lõige 2.1. asendatakse järgmisega:"2.1. artiklitest 3, 4, 5, 8 ja 16:a) tegevusvaldkondades, mille puhul töötaja töö- ja elukoht asuvad teineteisest kaugel, kaasa arvatud avameretöö, või mille puhul töötaja erinevad töökohad on üksteisest kaugel;b) turvamis- ja järelevalvetoimingute puhul, mis nõuavad vara ja isikute kaitsmiseks pidevat kohalolekut, eriti turvameeste ja majahoidjate või turvafirmade puhul;c) tegevuste puhul, mis nõuavad teenuse või tootmise pidevat jätkumist, eriti:i) vastuvõtu, ravimise ja/või hooldamisega seotud teenused, mida osutatakse haiglates või samalaadsetes asutustes, kaasa arvatud koolitusel olevate arstide töö, hooldekodudes ja vanglates;ii) sadama- või lennuväljatöötajad;iii) ajakirjandus, raadio, televisioon, filmitööstus, posti- ja telekommunikatsiooniteenused, kiirabi, tuletõrje ja kodanikukaitseteenused;iv) gaasi, vee ja elektrienergia tootmine, edastamine ja jaotamine, majapidamisjäätmete kogumine ja põletustehased;v) tööstusharud, kus tööd ei saa katkestada tehnilistel põhjustel;vi) teadus- ja arendustegevus;vii) põllumajandus;viii) reisijateveoga seotud töötajad regulaarsetes linnatransporditeenustes;d) seal, kus on ette näha tegevuse aktiviseerumist, eriti:i) põllumajandus;ii) turism;iii) postiteenused;e) raudteeveol töötavate isikute puhul:i) kelle tegevus on katkendlik;ii) kes veedavad tööaja rongides võiiii) kelle tegevus on seotud vedude sõiduplaaniga ning liikluse pidevuse ja korrapärasuse tagamisega."6. Artikli 17 lõikesse 2 lisatakse järgmine:"2.4. artiklist 6 ja artikli 16 lõikest 2 koolitusel olevate arstide puhul:a) artikli 6 osas viie aasta pikkuseks üleminekuperioodiks alates 1. augustist 2004.i) Liikmesriigid võivad vajaduse korral saada lisaks kuni kaks aastat, et võtta arvesse raskusi tööajasätete täitmisel, pidades silmas nende vastutust tervishoiuteenuste ja arstiabi korralduse ja osutamise eest. Vähemalt kuus kuud enne üleminekuperioodi lõppu teatab asjaomane liikmesriik sellest komisjonile, tuues põhjendused, et komisjon saaks pärast kohaseid konsulteerimisi esitada oma arvamuse kolme kuu jooksul pärast sellise teabe saamist. Kui liikmesriik ei järgi komisjoni arvamust, põhjendab ta oma otsust. Liikmesriigi teade ja põhjendus ning komisjoni arvamus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas ja edastatakse Euroopa Parlamendile.ii) Liikmesriigid võivad vajaduse korral saada täiendava üleminekuperioodi kuni ühe aastani, et võtta arvesse erilisi raskusi eespool nimetatud kohustuste täitmisel. Nad järgivad punktis i ettenähtud korda.Üleminekuperioodil:iii) Liikmesriigid tagavad, et nädalane tööaeg ei ületa mingil juhul keskmiselt 58 tundi üleminekuperioodi kolme esimese aasta jooksul, keskmiselt 56 tundi järgmise kahe aasta jooksul ja keskmiselt 52 tundi mis tahes edasises ajavahemikus.iv) Tööandja konsulteerib õigeaegselt töövõtjate esindajatega, et igal võimalusel jõuda kokkuleppele üleminekuperioodil kohaldatava korra suhtes. Punktis iii sätestatud piirides võib selline kokkulepe hõlmata:- keskmist tööaega nädalas üleminekuperioodil, ja- meetmeid, mis võetakse nädalase tööaja vähendamiseks keskmiselt 48 tunnini üleminekuperioodi lõpuks;b) artikli 16 lõike 2 osas, tingimusel et võrdlusperiood ei ületa 12 kuud, punkti a alapunktis iii sätestatud üleminekuperioodi esimese osa jooksul ja kuus kuud pärast seda."7. Lisatakse järgmised artiklid:"Artikkel 17aRingi liikuvad töötajad ja avameretöö1. Artikleid 3, 4, 5 ja 8 ei kohaldata ringi liikuvate töötajate suhtes.2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et sellistel ringi liikuvatel töötajatel oleks õigus piisavale puhkusele, välja arvatud artikli 17 lõikes 2.2. sätestatud olukordades.3. Sõltuvalt töötajate turvalisuse ja tervise kaitse üldpõhimõtete järgimisest ja tingimusel et asjaomaste tööandjate ja töövõtjate esindajad peavad nõu ning püütakse ergutada sotsiaalse dialoogi kõiki asjakohaseid vorme, kaasa arvatud läbirääkimised, kui pooled seda soovivad, võivad liikmesriigid objektiivsetel või tehnilistel või töökorraldusega seotud põhjustel pikendada artikli 16 lõikes 2 nimetatud võrdlusperioodi kaheteistkümne kuuni töötajate puhul, kes teevad põhiliselt avameretööd.4. 1. augustil 2005 vaatab komisjon pärast konsulteerimist liikmesriikidega ja tööturu osapooltega Euroopa tasandil üle nende sätete toimimise avamerel töötajate tervise ja turvalisuse seisukohalt, et vajaduse korral esitada kohaseid muudatusi.Artikkel 17bMerekalalaevade töötajad1. Artikleid 3, 4, 5, 6 ja 8 ei kohaldata liikmesriigi lipu all sõitva merekalalaeva ühegi töötaja suhtes.2. Liikmesriigid võtavad siiski vajalikud meetmed tagamaks, et liikmesriigi lipu all sõitva merekalalaeva kõigil töötajatel oleks õigus piisavale puhkusele, ja piiramaks nädalase tööaja keskmiselt 48 tunniga, mille arvutamisel kasutatakse võrdlusperioodi, mis ei ületa 12 kuud.3. Lõigetes 2, 4 ja 5 sätestatud piirides võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et kooskõlas selliste töötajate turvalisuse ja tervise kaitsmise vajadusega:a) on töötunnid piiratud maksimaalse tööajaga, mida teatud ajavahemikus ei või ületada, võib) teatud ajavahemiku jooksul on ette nähtud minimaalne puhkeaeg.Maksimaalne tööaeg või minimaalne puhkeaeg on täpsustatud õigus- ja haldusnormides või kollektiivlepingutes või lepingutes tööturu osapoolte vahel.4. Töö- või puhkeaega piiratakse kas:a) maksimaalse tööajaga, mis ei ületai) 14 tundi 24tunnise ajavahemiku jooksul jaii) 72 tundi seitsmepäevase ajavahemiku jooksul;võib) minimaalse puhkeajaga, mis on vähemalti) 10 tundi 24tunnise ajavahemiku jooksul jaii) 77 tundi seitsmepäevase ajavahemiku jooksul.5. Puhkeaega ei või jagada rohkem kui kaheks osaks, millest üks peab olema vähemalt kuue tunni pikkune, ning kahe järjestikuse puhkeaja vaheline aeg ei või olla üle 14 tunni.6. Kooskõlas töötajate tervise ja turvalisuse kaitse üldpõhimõtetega ja objektiivsetel või tehnilistel või töökorralduse põhjustel võivad liikmesriigid lubada erandeid, kaasa arvatud võrdlusperioodide kehtestamine, lõigetes 2, 4 ja 5 ettenähtud piirangutest. Sellised erandid järgivad võimalust mööda sätestatud norme, kuid võivad arvesse võtta sagedasemaid või pikemaid puhkeaegu või töötajatele hüvitava puhkuse andmist. Erandeid võib sätestada:i) õigus- ja haldusnormidega, tingimusel et võimaluse korral peavad asjaomaste tööandjate ja töötajate esindajad nõu ning püütakse ergutada sotsiaalse dialoogi kõiki asjakohaseid vorme, võiii) kollektiivlepingutega või lepingutega tööturu osapoolte vahel.7. Merekalalaeva kaptenil on õigus nõuda pardal viibivatelt töötajatelt töötamist ükskõik millisel ajal, mis on vajalik laeva, pardal viibivate isikute või lasti otseseks kaitsmiseks või teiste merehädas laevade või isikute abistamiseks.8. Liikmesriigid võivad sätestada, et töötajad merekalalaevadel, mis vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavadele ei tohi tegutseda kalendriaasta teatava osa jooksul, mis ületab ühe kuu, võtavad iga-aastast puhkust vastavalt artiklile 7 eespool nimetatud ajavahemiku jooksul."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. augustil 2003 või tagavad hiljemalt selleks kuupäevaks, et tööturu osapooled on kokkuleppega kehtestanud vajalikud meetmed; liikmesriigid peavad võtma kõik vajalikud meetmed, mis võimaldaks neil igal ajal tagada käesoleva direktiiviga nõutud tulemused. Koolitusel olevate arstide puhul on see kuupäev 1. august 2004. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid võtavad lõikes 1 nimetatud meetmed, sisaldavad need viidet käesolevale direktiivile või selline viide lisatakse nende ametliku avaldamise korral. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Piiramata liikmesriikide õigust arendada vastavalt muutuvatele asjaoludele teistsuguseid õigus-, reguleerimis- või lepingusätteid tööaja vallas ja niivõrd, kui käesolevas direktiivis ettenähtud miinimumnõuded on täidetud, ei anna käesoleva direktiivi rakendamine piisavat alust töötajatele võimaldatud kaitse üldise taseme kärpimiseks.4. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritud valdkonnas juba vastu võetud või vastu võetavate siseriiklike õigusaktide tekstid.Artikkel 3Hiljemalt 1. augustil 2009 vaatab komisjon pärast konsulteerimist liikmesriikidega ja tööturu osapooltega Euroopa tasandil üle nende sätete toimimise merekalalaevade töötajate seisukohalt ning uurib eriti, kas need sätted on jätkuvalt kohased, eriti tervise ja turvalisuse osas, et vajaduse korral soovitada kohaseid muudatusi.Artikkel 4Hiljemalt 1. augustil 2005 vaatab komisjon pärast konsulteerimist liikmesriikidega ja tööturu osapooltega Euroopa tasandil üle nende sätete toimimise regulaarsete linnatransporditeenuste reisijateveoga tegelevate töötajate seisukohalt, et vajaduse korral esitada kohased muudatused, mis tagaksid selles sektoris järjekindla ja sobiva lähenemise.Artikkel 5Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 22. juuni 2000Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaJ. Sócrates[1] EÜT C 43, 17.2.1999, lk 1.[2] EÜT C 138, 18.5.1999, lk 33.[3] Euroopa Parlamendi 14. aprilli 1999. aasta arvamus (EÜT C 219, 30.7.1999, lk 231), Nõukogu 12. juuli 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 249, 1.9.1999, lk 17) ja Euroopa Parlamendi 16. novembri 1999. aasta otsus (EÜTs veel avaldamata). Euroopa Parlamendi 17. mai 2000. aasta otsus ja nõukogu 18. mai 2000. aasta otsus.[4] EÜT L 307, 13.12.1993, lk 18.[5] Nõukogu 21. juuni 1999. aasta direktiiv 1999/63/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse Reederite Ühingu (ECSA) ja Euroopa Liidu Transporditööliste Ametiühingute Liidu (FST) sõlmitud kokkulepet meremeeste tööaja korralduse kohta (EÜT L 167, 2.7.1999, lk 33).[6] ECR [1996] I — 5755.[7] EÜT L 167, 2.7.1999, lk 33.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2002/67/EÜ, 18. juuli 2002, kiniini ja kofeiini sisaldavate toiduainete märgistamise kohtaEMPs kohaldatav tekst.

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0067

Euroopa Liidu Teataja L 191 , 19/07/2002 Lk 0020 - 0021

		Komisjoni direktiiv 2002/67/EÜ,18. juuli 2002,kiniini ja kofeiini sisaldavate toiduainete märgistamise kohta(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/13/EÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2001/101/EÜ, [2] eriti selle artikli 4 lõikeid 2 ja 3,ning arvestades järgmist:(1) Kiniini ja kofeiini kasutatakse teatavate toiduainete tootmisel või valmistamisel lõhna- ja maitseainena või kofeiini ka koostisainena. Enamikule tarbijatest ei põhjusta nende ainete mõõdukas tarbimine tõenäoliselt ohtu tervisele.(2) Vastavalt toidu teaduskomitee otsustele ei ole teatava piirnormi raames kiniini jätkuvale kasutamisele mõrudes jookides toksikoloogilisest seisukohast mingeid vastuväiteid. Kiniini kasutamine võib teatavatele inimestele olla vastunäidustatud meditsiinilistel põhjustel või ka siis, kui inimene on selle aine suhtes ülitundlik.(3) Kofeiini osas on toidu teaduskomitee teinud oma 21. jaanuari 1999. aasta arvamuses kofeiini ja teiste energiajookide koostisainetena kasutatavate ainete kohta järelduse, et energiajookide osakaal kofeiini kogutarbimises ei anna täiskasvanute, v.a rasedate puhul muretsemiseks põhjust eeldusel, et energiajoogid asendavad teisi kofeiiniallikaid. Laste puhul võib kofeiini päevadoosi suurenemine teatava tasemeni siiski tuua kaasa ajutisi käitumishäireid, nagu suurenenud erutuvus, ärrituvus, närvilisus või rahutus. Lisaks sellele on komisjon seisukohal, et rasedatel on soovitav kofeiini mõõdukalt tarbida.(4) Need järeldused tingivad vajaduse märgistuse järele, mis annaks tarbijatele selget teavet kiniini või kofeiini toiduaines esinemise kohta, ning kofeiini puhul hoiatuse ja märke kofeiinisisalduse kohta juhul, kui see ületab teatavat määra jookides, mis tavapäraselt kofeiini ei sisalda.(5) Direktiiviga 2000/13/EÜ ei nähta ette lõhna- ja maitseainete kohustuslikku ja konkreetset märkimist koostisosade loetelus. Lõhna- ja maitseainena kasutatav kiniin või kofeiin võib seetõttu olla koostisosana nimetamata. Lisaks ei tule juhul, kui kofeiin on koostisosade loetelus märgitud, märkida, kas tase on kõrge.(6) Mõned liikmesriigid on kehtestanud siseriiklikud õigusaktid, mille alusel on kohustuslik märkida kiniini ja/või kofeiini esinemine nimetatud aineid sisaldavate toiduainete etikettidel ning teatavatel juhtudel on kohustuslik ka märkida kofeiinikogus ja hoiatus. Erinevate siseriiklike õigusaktide olemasolu ja kohaldamine põhjustab asjaomaste toiduainete ühendusesiseses kaubanduses tehnilisi probleeme.(7) Seetõttu on kõikide ühenduse tarbijate teavitamiseks ning kõnealuste toodete vaba liikumise hõlbustamiseks vaja vastu võtta kiniini ja kofeiini sisaldavate toiduainete suhtes kohaldatavad ühtlustatud sätted. Nende sätetega peab ette nägema kohustuslike üksikasjade märkimise lisaks nendele üksikasjadele, mis on sätestatud direktiivis 2000/13/EÜ.(8) Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduahela ja loomatervishoiu komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Erandina direktiivi 2000/13/EÜ artikli 6 lõike 6 teise lõigu kolmandast taandest peab toiduaine tootmisel või valmistamisel lõhna- ja maitseainena kasutatud kiniin ja/või kofeiin olema nimetatud direktiivi 2000/13/EÜ artikli 3 lõike 1 punktis 2 osutatud koostisosade loetelus kohe pärast nimetust "lõhna- ja maitseained".Artikkel 21. Kui muutmata kujul tarbimiseks ettenähtud või kontsentreeritud või kuivatatud tootest lahustatud jook sisaldab ükskõik millisest allikast pärit kofeiini üle 150 mg/l, tuleb etiketil toote nimetusega samasse vaatevälja märkida järgmine märge: "Kõrge kofeiinisisaldus".Sellele märkele tuleb sulgudes ja kooskõlas direktiivi 2000/13/EÜ artikli 13 lõikega 2 märkida kofeiinisisaldus milligrammides 100 ml kohta.2. Lõiget 1 ei kohaldada kohvil, teel või kohvi või tee ekstraktil põhinevate jookide suhtes, kui nimetus, mille all toodet müüakse, sisaldab mõistet "kohv" või "tee".Artikkel 31. Liikmesriigid lubavad käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist 1. juulist 2003.2. Liikmesriigid keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise 1. juulist 2004.Kõnealusele direktiivile mittevastavate toodetega, mis on märgistatud enne 1. juulit 2004, lubatakse kaubelda kuni varude ammendumiseni.Artikkel 4Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 30. juunit 2003. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 5Käesolev määrus jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 18. juuli 2002Komisjoni nimelkomisjoni liigeDavid Byrne[1] EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29.[2] EÜT L 310, 28.11.2001, lk 19.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2001/101/EÜ, 26. november 2001, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/13/EÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Avis juridique important

|

32001L0101

Official Journal L 310 , 28/11/2001 P. 0019 - 0021

KOMISJONI DIREKTIIV 2001/101/EÜ,26. november 2001,millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/13/EÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/13/EÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,[1] eriti selle artikli 6 lõike 6 teise lõigu esimese taande teist alalõiku,ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivis 64/433/EMÜ ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta,[2] viimati muudetud direktiiviga 95/23/EÜ,[3] on liha määratlus, mis on koostatud hügieeni huvides ja rahva tervise kaitse eesmärkidel. Kõnealune määratlus hõlmab kõiki loomade osi, mis on kõlblikud inimtoiduks. Kõnealune määratlus ei vasta siiski tarbija arusaamale lihast ning ei teavita tarbijaid mõistega "liha" tähistatud toote tõelisest olemusest.(2) Mitmed liikmesriigid on vastu võtnud mõiste "liha" määratluse liha sisaldavate toodete märgistuse jaoks. Riikide lähenemisviiside mitmekesisus on tekitanud raskusi, millel on kahjulik mõju siseturu toimimisele ning seepärast on vaja koostada ühtlustatud määratlus.(3) Direktiivi 2000/13/EÜ I lisas määratletakse teatavad koostisosade kategooriad, mille tähistamisel võib koostisosade loetelusse lisatava koostisosa nimetuse asendada kategooria nimetusega.(4) Kõnealuses lisas ei ole määratletud kategooriat "liha" ning see tekitab raskusi direktiivi 2000/13/EÜ rakendamisel, eriti seoses koostisosade loetelu esitamisega ja koostisosade koguse märkimisega. Seepärast on vaja ühtlustatud määratlust, mis vastab kategooria "liha" nimetusele, et kohaldada direktiivi 2000/13/EÜ.(5) Pidades silmas tarbijate õigust olla hästi ja täpselt informeeritud, et nad saaksid valida, mida nad söövad, ja hinnata müügihindade erinevusi, peaks kasutatud loomaliigi nimi esinema kategooria nimetuses.(6) Määratlust kohaldatakse üksnes selliste toodete märgistuse puhul, mis sisaldavad liha koostisosana. Seepärast ei kohaldata seda määratlust ilma edasise töötluseta müüdavate lihatükkide ja anatoomiliste osade märgistuse suhtes.(7) Lihamass ei ühti tarbijate arusaamaga lihast. Seepärast tuleks lihamass kõnealuse määratlusega hõlmamata jätta.(8) Seega tuleks seda tähistada nimetusega "lihamass" ning loomaliigi nimega vastavalt direktiivi 2000/13/EÜ artikli 6 lõikes 6 sätestatud eeskirjale. Kõnealust märgistamiseeskirja kohaldatakse ühenduse määratlusega "lihamass" hõlmatud toodete suhtes.(9) Muud inimtoiduks kõlblikud loomade osad, mis ei ole hõlmatud mõiste "liha" määratlusega märgistamise eesmärgil, tuleks sama põhimõtte kohaselt tähistada oma täpse nimetusega.(10) Liha sisalduse ühetaoliseks kindlaksmääramiseks toodetes tuleks kehtestada piirnormid kategoorianimetusega "liha" tähistatavate toodete rasva- ja sidekoesisalduse suhtes. Kõnealuste piirnormidega ei piirata hakkliha ja lihavalmistisi hõlmavate erisätete kohaldamist vastavalt nõukogu 14. detsembri 1994. aasta direktiivile 94/65/EÜ, milles sätestatakse hakkliha ja lihavalmististe tootmise ja turuleviimise nõuded[4].(11) Kui kõnealuseid piirnorme ületatakse, kuid samas täidetakse muid määratluse "liha" kriteeriume, tuleks "liha" sisaldust vastavalt vähendada ning koostisosade loetelus peaks lisaks mõistele "liha" märkima rasva ja/või sidekoe olemasolu.(12) Samuti on vaja kehtestada ühtlustatud meetod sidekoesisalduse kindlaksmääramiseks.(13) Seepärast tuleks direktiivi 2000/13/EÜ vastavalt muuta.(14) Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toidukomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 2000/13/EÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 21. Liikmesriigid lubavad direktiivile 2000/13/EÜ (muudetud käesoleva direktiiviga) vastavate toodetega kauplemist hiljemalt 31. detsembrist 2002.2. Liikmesriigid keelavad direktiivile 2000/13/EÜ (muudetud käesoleva direktiiviga) mittevastavate toodetega kauplemise alates 1. jaanuarist 2003.Kõnealusele direktiivile mittevastavate toodetega, mis on märgistatud enne 1. jaanuari 2003, lubatakse kaubelda kuni varude ammendumiseni.Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2002. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid võtavad vastu kõnealused õigusnormid, lisavad nad nendesse või kõnealuste õigusnormide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 26. november 2001Komisjoni nimelkomisjoni liigeDavid BYRNELISADirektiivi 2000/13/EÜ I lisasse lisatakse järgmine tekst:Mõiste Nimetus"Inimtoiduks kõlblikeks tunnistatud imetajate ja linnuliikide skeletilihased** koos neis sisalduvate või luudele kinnitunud kudedega, kui rasva üldsisaldus ja sidekoesisaldus ei ületa allpool esitatud väärtusi ja kui liha on muu toidu koostisosa. Kõnealuse määratlusega ei hõlmata tooteid, mis on hõlmatud ühenduse määratlusega "lihamass". Suurim rasvasisaldus ja sidekoesisaldus mõistega "liha" tähistatud koostisosade puhul. "liha" ja nende loomaliikide nimi (nimed),* mille lihaga on tegemist.Liigid Rasvkude (%) Sidekude1 (%)Imetajad (v.a küülikud ja sead) ja liikide segud, mille puhul on ülekaalus imetajad 25 25Sead 30 25Linnud ja küülikud 15 101 Sidekoesisaldus arvutatakse kollageenisisalduse ja lihavalgusisalduse vahelise suhte põhjal. Kollageenisisaldusena käsitatakse hüdroksüproliinisisaldust, mis on korrutatud koefitsiendiga 8.Kui kõnealuseid piirnorme ületatakse, kuid samas täidetakse muid määratluse "liha" kriteeriume, tuleb "liha" sisaldust vastavalt vähendada ning koostisosade loetelus tuleb lisaks mõistele "liha" märkida rasva ja/või sidekoe olemasolu.______________* Ingliskeelse märgistuse puhul võib kõnealuse tähistuse asjaomaste loomaliikide puhul asendada koostisosa üldnimetusega.** Vahelihas ja mälumislihased kuuluvad skeletilihaste hulka, kuid süda, keel, pealihased (v.a mälumislihased), randmelihased, kand ja saba ei kuulu skeletilihaste hulka."[1] EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29.[2] Ingliskeelne eriväljaanne, 1963-64 (II), lk 175.[3] EÜT L 243, 11.10.1995, lk 7.[4] EÜT L 368, 31.12.1994, lk 10.


title: Komisjoni direktiiv 1999/10/EÜ, 8. märts 1999, millega toiduainete märgistamise osas nähakse ette erandid nõukogu direktiivi 79/112/EMÜ artiklist 7EMPs kohaldatav tekst.

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0010

Euroopa Liidu Teataja L 069 , 16/03/1999 Lk 0022 - 0023

		Komisjoni direktiiv 1999/10/EÜ,8. märts 1999,millega toiduainete märgistamise osas nähakse ette erandid nõukogu direktiivi 79/112/EMÜ artiklist 7(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/112/EMÜ toiduainete märgistust, esitlust ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 97/4/EÜ, [2] eriti selle artikli 7 lõike 3 punkti d ja lõiget 4,ning arvestades, et:direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõike 2 punktidega a ja b nähakse ette, et koostisosa kogus tuleb märkida toiduaine märgistusele, kui asjaomane koostisosa esineb nimetuses, mille all toiduainet müüakse, või kui seda on märgistusel rõhutatud;ühelt poolt nõutakse komisjoni direktiiviga 94/54/EÜ [3] (muudetud nõukogu direktiiviga 96/21/EÜ [4]) märgete "magusaine(te)ga" või "suhkru(te) ja magusaine(te)ga" kandmist kõnealuseid koostisosi sisaldavate toiduainete märgisele; kõnealused märked peavad esinema nimetuses, mille all toodet müüakse;direktiivi 94/54/EÜ alusel nõutavatele märgetele esitamise tulemusena on muutunud kohustuslikuks märkida kõnealuse koostisosa või koostisosade kogus vastavalt direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõike 2 punktile a ja/või punktile b;magusainete koguse märge ei mõjuta ilmselt tarbija valikut ostu sooritamisel;teiselt poolt muudab vitamiinide ja mineraalide lisamist käsitlevate märgete lisamine toitumisalase teabega märgistuse kohustuslikuks vastavalt nõukogu direktiivile 90/496/EMÜ; [5]selliseid märkeid käsitatakse toote müüginimetuse lahutamatu osana või koostisosa rõhutajana direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõike 2 punktis a ja/või punktis b määratletud tähenduses ning seetõttu on vitamiinide ja mineraalide koguse märkimine muutunud kohustuslikuks;selline kahekordne teave ei ole tarbijale vajalik ning võib isegi olla eksitav, kuna direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõike 4 kohaselt tuleb kogus märkida protsentides, kuid toitumisalase teabega märgistusel on see esitatud milligrammides;selliste asjaolude tõttu on vaja ette näha täiendavad erandid koostisosade koguste märkimise eeskirjast;direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõikes 4 on sätestatud, et märgitud kogus, mida väljendatakse protsentides, peab vastama koostisosa või koostisosade kogusele selle/nende kasutamise ajal; kõnealuse lõikega nähakse siiski ette erandid sellest põhimõttest;lisaks muutub teatavate toiduainete koostis märgatavalt küpsetamisel või muude protsesside tõttu, mis põhjustavad koostisosade vee aurustumist;nende toodete puhul on vaja kehtestada erand direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõikega 4 sätestatud koostisosade koguse arvutamise meetodist, et kajastada toiduainete tõelist koostist paremini ning seega vältida tarbija eksitamist;direktiivi 79/112/EMÜ artikli 6 lõike 5 punktiga a kohaldatakse sama põhimõtet koostisosade järjestuse suhtes koostisosade loetelus;artikliga 6 nähakse siiski ette erandid teatavate toiduainete või koostisosade puhul; järjepidevuse huvides tuleks samad erandid ette näha ka koguse arvutamise meetodi puhul;asutamislepingu artiklis 3b sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei saa liikmesriigid koostisosade koguse märkimise põhimõtte tõhusaks rakendamiseks kavandatud meetmete eesmärke piisaval määral saavutada, kuivõrd põhieeskirjad sisalduvad ühenduse õigusaktides; käesolev direktiiv kehtib üksnes ulatuses, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduainekomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõike 2 punkte a ja b ei kohaldata juhul, kui direktiivi 94/54/EÜ kohaselt nõutavad märked "magusaine(te)ga" ja "suhkru(te)ga ja magusaine(te)ga" esinevad nimetuses, mille all toiduainet müüakse.2. Direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõike 2 punkte a ja b ei kohaldata märgete suhtes, milles käsitletakse vitamiinide ja mineraalide lisamist, juhul kui kõnealused ained on märgitud toitumisalase teabega märgistusele.Artikkel 21. Erandina direktiivi 79/112/EMÜ artikli 7 lõikes 4 kehtestatud põhimõttest kohaldatakse koostisosade koguste märkimisel käesoleva artikli lõikeid 2 ja 3.2. Kuumtöötlusel või muu töötlemise tulemusena niiskust kaotanud toiduainete puhul vastab kogus valmistootes kasutatud koostisosa või koostisosade kogusele. Kogust väljendatakse protsentides.Kui koostisosa kogus või kõikide märgistusel esitatud koostisosade üldkogus ületab 100 %, asendatakse protsent 100 g valmistoote valmistamiseks kasutatud koostisosa(de) massiga.3. Lenduvate koostisosade koguse märkimisel lähtutakse nende osakaalust valmistootes.Kontsentreeritud või veetustatud ning tootmise ajal taastatavate kasutatud koostisainete koguse märkimisel võib lähtuda nende osakaalust enne kontsentreerimist või veetustamist.Kontsentreeritud või veetustatud toiduainete puhul, mida kavatsetakse taastada vee lisamise teel, võib koostisosade koguse märkimisel lähtuda nende osakaalust taastatud tootes.Artikkel 3Liikmesriigid võtavad vajadusel vastu ja avaldavad vajalikud õigusnormid 31. augustiks 1999, selleks et:- võimaldada käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist hiljemalt alates 1. septembrist 1999,- keelata käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemine hiljemalt alates 14. veebruarist 2000. Enne nimetatud kuupäeva turule viidud või märgistatud tooteid, mis ei vasta käesolevale direktiivile, võib siiski turustada kuni varude ammendumiseni.Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 8. märts 1999Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1.[2] EÜT L 43, 14.2.1997, lk 21.[3] EÜT L 300, 23.11.1994, lk 14.[4] EÜT L 88, 5.4.1996, lk 5.[5] EÜT L 276, 6.10.1990, lk 40.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 94/54/EÜ, 18. november 1994, mis käsitleb muude kui nõukogu direktiivis 79/112/EMÜ nimetatud kohustuslike üksikasjade esitamist teatavate toiduainete märgistuses

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31994L0054

Euroopa Liidu Teataja L 300 , 23/11/1994 Lk 0014 - 0015 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0250  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0250

		Komisjoni direktiiv 94/54/EÜ,18. november 1994,mis käsitleb muude kui nõukogu direktiivis 79/112/EMÜ nimetatud kohustuslike üksikasjade esitamist teatavate toiduainete märgistusesEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/112/EMÜ toiduainete märgistust, esitlust ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 93/102/EÜ, [2] eriti selle artikli 4 lõiget 2,ning arvestades, et:kavandatavate toimingute ulatust ja mõju silmas pidades on käesolevas direktiivis kehtestatavad meetmed seatud eesmärkide saavutamiseks olulised; üksinda tegutsedes ei suuda liikmesriigid kõnesolevaid eesmärke saavutada; juba direktiivis 79/112/EMÜ nähakse ette nende eesmärkide saavutamine ühenduse tasandil;tarbijate piisava teavitamise tagamiseks on vaja teatavate toiduainete puhul ette näha muud kohustuslikud üksikasjad lisaks neile, mis on ette nähtud direktiivi 79/112/EMÜ artiklis 3;teatavate toiduainete pakkimisel kasutatavaid pakendusgaase ei tohiks käsitleda koostisosadena direktiivi 79/112/EMÜ artikli 6 lõike 1 tähenduses ning seetõttu ei peaks need kuuluma märgisuses esitatud koostisosade loetelusse;tarbijaid tuleks selliste gaaside kasutamisest siiski teavitada sel määral, et oleks võimalik aru saada, miks nende ostetud toiduaine säilimisaeg on pikem kui muul viisil pakitud samalaadsetel toodetel;liikmesriikide ühepoolsetest meetmetest tulenevate uute kaubandustõkete vältimiseks on vaja vastu võtta asjakohased ühenduse sätted;nõukogu direktiivi 79/112/EMÜ artiklis 17 sätestatud korras esitati käesolev direktiiv alalisele toiduainekomiteele, kes ei ole oma arvamust avaldanud; sama korra alusel esitas komisjon nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta;kuna nõuogu ei ole talle selleks ette nähtud kolme kuu möödudes mingeid meetmeid vastu võtnud, tuleks komisjonil ettepandud meetmed vastu võtta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Piiramata direktiivi 79/112/EMÜ artikli 3 sätete kohaldamist, lisatakse käesoleva direktiivi lisas nimetatud toiduainete märgistusse täiendavad üksikasjad vastavalt kõnealusele lisale.Artikkel 2Liikmesriigid muudavad vajaduse korral käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikke õigus- ja haldusnorme 30. juuniks 1995, nii et need:- lubavad käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemist hiljemalt alates 1. juulist 1995,- keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise alates 1. jaanuarist 1997; toodetega, mis on turule viidud või märgistatud enne seda kuupäeva ja mis ei vasta käesolevale direktiivile, võib siiski kaubelda kuni varude lõppemiseni.Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Brüssel, 18. november 1994Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1.[2] EÜT L 291, 25.11.1993, lk 14.--------------------------------------------------LISAToiduainete loetelu, mille märgistuses tuleb esitada üks või mitu täiendavat üksikasjaToiduaine liik või kategooria | Üksikasjad |Toiduained, mille säilivusaega on pikendatud pakendusgaaside kasutamisega vastavalt nõukogu direktiivile 89/107/EMÜ | "Pakendatud säilitusgaasis" |--------------------------------------------------