title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/7/EÜ,  15. veebruar 2006 , mis käsitleb suplusvee kvaliteedi juhtimist ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 76/160/EMÜ

text:
               4.3.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 64/37

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2006/7/EÜ,
   15. veebruar 2006,
   mis käsitleb suplusvee kvaliteedi juhtimist ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 76/160/EMÜ
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut ja eriti selle artikli 175 lõiget 1,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut (1),
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (3),
   toimides vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetlusele, (4) lähtudes lepituskomitee poolt 8. detsembril 2005. aastal heakskiidetud ühisest tekstist,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Tuginedes komisjoni teatisele säästva arengu kohta, on Euroopa Ülemkogu välja toonud eesmärgid üldiseks juhindumiseks sellistes eelisvaldkondades nagu loodusvarad ja rahvatervis.

               (2)

               Vesi on piiratud loodusvara, mille kvaliteeti per se tuleb hinnata, hoida, juhtida ja kaitsta. Pinnavesi on uuenev ressurss, mille võime taastuda inimtegevuse halbadest mõjudest on eriti piiratud.

               (3)

               Ühenduse keskkonnapoliitika peaks püüdlema kaitstuse kõrge taseme poole ning aitama kaasa keskkonna kvaliteedi hoidmisele, kaitsmisele ja parandamisele ning inimese tervise kaitsmisele.

               (4)

               Detsembris 2000 võttis komisjon vastu teatise Euroopa Parlamendile ja nõukogule uue suplusvee alase poliitika väljatöötamise kohta ja algatas ulatuslikud konsultatsioonid kõigi huvitatud ja asjaomaste pooltega. Nende konsultatsioonide peamiseks tulemuseks oli üldine toetus viimastel teaduslikel tõenditel põhineva uue direktiivi väljatöötamisele ja erilise tähelepanu pööramisele üldsuse laiemale kaasamisele.

               (5)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuli 2002. aasta otsus nr 1600/2002/EÜ, millega võetakse vastu kuues ühenduse keskkonnaalane tegevusprogramm, (5) sisaldab kohustust tagada suplusvee kõrge kaitstuse tase, sealhulgas nõukogu 8. detsembri 1975. aasta direktiivi 76/160/EMÜ (suplusvee kvaliteedi kohta) (6) läbivaatamise teel.

               (6)

               Vastavalt asutamislepingule peab ühendus keskkonnapoliitika ettevalmistamisel muu hulgas arvesse võtma kättesaadavaid teaduslikke ja tehnilisi andmeid. Käesolevas direktiivis tuleb kõrge kaitstuse taseme saavutamiseks ning mikrobioloogiliste terviseriskide prognoosimiseks lähtuma teaduslikest tõenditest ning kasutama kõige usaldusväärsemaid indikaator-näitajaid. Kiiresti tuleks läbi viia uusi epidemioloogilisi uuringuid, mis käsitleks suplemisega seotud riske, eriti magevees.

               (7)

               Et tõsta efektiivsust ja parandada ressursside mõistlikku kasutamist, peab käesolev direktiiv olema tihedalt kooskõlas muude vett käsitlevate ühenduse õigusaktidega nagu nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiiv 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta, (7)12. detsembri 1991. aasta direktiiv 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest (8) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiiv 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (9).

               (8)

               Huvirühmadele tuleb edastada asjakohast teavet kavandatavate meetmete ja nende rakendamise kohta. Üldsus peaks saama asjakohast ja õigeaegset teavet suplusvee kvaliteedi seirel ja riskijuhtimisel põhinevate meetmete tulemuste kohta, et vältida terviseriske, eriti prognoositava lühiajalise reostuse korral ja ebaharilikus olukorras. Rakendada tuleb uut tehnoloogiat, mis võimaldab üldsust tõhusalt ja võrreldavalt teavitada suplusveekogudest kogu ühenduse piires.

               (9)

               Seire eesmärgil tuleb rakendada analüüsi ühtlustatud meetodeid ja põhimõtteid. Suplusvee realistliku klassifikatsiooni koostamiseks on vaja pikaajalisi vaatlusi ja kvaliteedi hindamist.

               (10)

               Vastavus peaks põhinema asjakohastel haldusmeetmetel ja kvaliteedi tagamisel, mitte ainult mõõtmistel ja arvutustel. Seepärast on asjakohane, et paremaks riskidest arusaamiseks ja nendest tingitud kvaliteedijuhtimise meetmete rakendamiseks kasutatakse suplusvee profiilide süsteemi. Samal ajal tuleb erilist tähelepanu pöörata kvaliteedistandardite järgimisele ja sidusale üleminekule direktiivi 76/160/EMÜ nõuetelt.

               (11)

               17. veebruaril 2005 ratifitseeris ühendus ÜRO Euroopa Majandusorganisatsiooni keskkonnateabe kättesaadavuse, keskkonnaasjade üle otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni (“Århusi konventsioon”). Seepärast on asjakohane, et käesolevas direktiivis sisalduvad sätted üldsuse juurdepääsu kohta teabele ja üldsuse osalemise kohta direktiivi rakendamisel, täiendamaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu kohta (10) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiivi 2003/35/EÜ, milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse (11).

               (12)

               Kuna liikmesriigid ei suuda piisaval määral saavutada käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt ühtsetel standarditel põhineva suplusvee head kvaliteeti ja kõrget kaitstuse taset kogu ühenduses, mis on paremini saavutatav ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Vastavalt samas artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttele ei minda käesolevas direktiivis kaugemale, kui on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks.

               (13)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleb vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, mis kehtestab komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (12).

               (14)

               Ühenduse suplusvee alase poliitika jätkuv tähtsus on ilmne igal suplushooajal, sest see kaitseb üldsust juhusliku ja pideva reostuse levimise eest ühenduse supluspiirkondades ja nende läheduses. Suplusvee üldine kvaliteet on märkimisväärselt paranenud alates direktiivi 76/160/EMÜ jõustumisest. See direktiiv peegeldab siiski kahekümnenda sajandi seitsmekümnendate aastate alguse teadmiste taset ja kogemusi. Suplusvee kasutamise viisid on sellest ajast muutunud, samuti teaduslike ja tehniliste teadmiste tase. Seetõttu tuleks nimetatud direktiiv tunnistada kehtetuks,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   I PEATÜKK
   ÜLDSÄTTED
   Artikkel 1
   Eesmärk ja reguleerimisala
   1.   Käesoleva direktiiviga nähakse ette järgmised sätted:

               a)

               suplusvee kvaliteedi seire ja klassifitseerimine;

               b)

               suplusvee kvaliteedi juhtimine ja

               c)

               üldsusele suplusvee kvaliteedi kohta teabe andmine.

         2.   Käesoleva direktiivi eesmärk on keskkonna kvaliteedi hoidmine, kaitsmine ja parandamine ning inimtervise kaitsmine, täiendades direktiivi 2000/60/EÜ.
   3.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõikide pinnaveekogude suhtes, kus pädeva asutuse hinnangul käib suplemas suur hulk inimesi ning milles suplemist ei ole alaliselt keelatud või mille suhtes ei ole antud alalist soovitust seal mitte supelda (edaspidi “suplusvesi”). Seda ei kohaldata:

               a)

               ujumisbasseinide ja terviseveebasseinide suhtes;

               b)

               survepõhjavee suhtes, mida töödeldakse või kasutatakse raviks;

               c)

               kunstlikult tekitatud survepõhjavee suhtes, mis on pinna- ja põhjaveest eraldatud.

         Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               1)

               mõistetel pinnavesi, põhjavesi, maismaavesi, üleminekuvesi, rannikuvesi ja vesikond on sama tähendus nagu direktiivis 2000/60/EÜ;

               2)

                  pädev asutus – asutus või asutused, mille liikmesriik on määranud vastutama käesoleva direktiivi nõuete elluviimise eest, või mõni muu asutus või organ, millele see roll on delegeeritud;

               3)

                  alaline (seoses suplemiskeeluga või soovitusega mitte supelda) – vähemalt üks suplushooaeg;

               4)

                  suur hulk (seoses suplejatega) – arv, mida pädev asutus peab küllalt suureks, võttes eelkõige arvesse varasemaid suundumusi või olemasolevat infrastruktuuri või ehitisi või teisi vahendeid suplemise soodustamiseks;

               5)

                  reostus – mikrobioloogilise saaste või muude suplusvee kvaliteeti mõjutavate organismide või jäätmete olemasolu, mis ohustavad suplejate tervist ja mis on osutatud artiklites 8 ja 9 ning I lisa veerus A;

               6)

                  suplushooaeg - ajavahemik, mil võib eeldada suurt hulka suplejaid;

               7)

                  kvaliteedijuhtimisvahendid – järgmised suplusvee suhtes võetavad meetmed:

                           a)

                           suplusvee profiili koostamine ja säilitamine;

                           b)

                           seirekalendri kehtestamine;

                           c)

                           suplusvee seire;

                           d)

                           suplusvee kvaliteedi hindamine;

                           e)

                           suplusvee klassifitseerimine;

                           f)

                           suplusvett mõjutada ja suplejate tervist ohustada võiva reostuse põhjuste väljaselgitamine ja hindamine;

                           g)

                           üldsusele teabe andmine;

                           h)

                           meetmete võtmine, mis hoiaks ära suplejate kokkupuute reostusega;

                           i)

                           tegutsemine eesmärgiga vähendada reostuse ohtu;

               8)

                  lühiajaline reostus – I lisa veerus A nimetatud mikrobioloogiline saaste, millel on selgelt määratavad põhjused, mis ei mõjuta tavaliselt suplusvee kvaliteeti kauem kui umbes 72 tundi pärast suplusvee kvaliteedi esimest mõjutamist, ja mille prognoosimiseks ning käsitlemiseks on pädev asutus kehtestanud korra, nagu on sätestatud II lisas;

               9)

                  ebaharilik olukord – sündmus või mitu sündmust, mis konkreetses asukohas mõjutavad suplusvee kvaliteeti ja mis eeldatavasti ei kordu tihemini kui keskmiselt üks kord iga nelja aasta jooksul;

               10)

                  suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogu – vastavalt artiklile 3 kogutud andmed;

               11)

                  suplusvee kvaliteedi hindamine – suplusvee kvaliteedi hindamise protsess, milles kasutatakse II lisas määratletud hindamismeetodit;

               12)

                  tsüanobakterite levik – tsüanobakterite akumulatsioon kirme, mati või ujumudana;

               13)

               mõistel asjaomane üldsus on sama tähendus nagu nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivis 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (13).

         II PEATÜKK
   SUPLUSVEE KVALITEET JA HALDAMINE
   Artikkel 3
   Seire
   1.   Liikmesriigid määravad igal aastal kindlaks kõik suplusveekogud ja suplushooaja kestuse. Esimest korda teevad nad seda enne esimese suplushooaja algust pärast 2008. aasta 24. märtsit.
   2.   Liikmesriigid tagavad, et I lisa veerus A toodud parameetrite seire toimuks vastavalt IV lisale.
   3.   Seirekoht on koht suplusveekogus, kus

               a)

               on eeldatavasti kõige rohkem suplejaid või

               b)

               tulenevalt suplusvee profiilist eeldatakse kõige suuremat reostuse ohtu.

         4.   Enne iga suplushooaja algust kehtestatakse iga suplusveekogu seirekalender, mida tehakse esmakordselt enne kolmanda täis-suplushooaja algust pärast käesoleva direktiivi jõustumist. Seire toimub mitte hiljem kui neli päeva pärast seirekalendris märgitud aega.
   5.   Liikmesriigid võivad I lisa veerus A toodud parameetrite seirega alustada esimesel täis-suplushooajal pärast käesoleva direktiivi jõustumist. Sel juhul toimub seire IV lisas määratud sagedusega. Sellise seire tulemusi võib kasutada artiklis 4 nimetatud suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogu koostamiseks. Niipea kui liikmesriigid alustavad käesoleva direktiivi kohast seiret, võivad nad lõpetada direktiivi 76/160/EMÜ lisas sätestatud näitajate seire.
   6.   Proove, mis võetakse lühiajalise reostuse ajal, ei pea arvesse võtma. Need asendatakse vastavalt IV lisale võetud proovidega.
   7.   Ebaharilikes olukordades võib lõikes 4 nimetatud seirekalendri järgimise peatada. Selle järgimist jätkatakse niipea kui võimalik pärast ebahariliku olukorra lõppu. Uued proovid võetakse pärast ebahariliku olukorra lõppu niipea kui võimalik ning need asendavad proove, mis ebahariliku olukorra tõttu võtmata jäid.
   8.   Liikmesriigid teatavad kõigist seirekalendri järgimise peatamistest ja nende põhjustest komisjonile. Sellised aruanded esitavad nad hiljemalt koos artiklis 13 ettenähtud järgmise aastaaruandega.
   9.   Liikmesriigid tagavad, et suplusvee kvaliteedi analüüsitakse vastavalt I lisas kirjeldatud standardmeetoditele ning V lisas sätestatud eeskirjadele. Liikmesriigid võivad siiski lubada teiste meetodite ja eeskirjade kasutamist, kui nad suudavad näidata, et saadud tulemused on võrdväärsed I lisas kirjeldatud meetodite ja V lisas sätestatud eeskirjade kasutamisel saadud tulemustega. Liikmesriigid, kes lubavad selliste samaväärsete meetodite või eeskirjade kasutamist, esitavad komisjonile kogu asjakohase teabe kasutatud meetodite ja eeskirjade ning nende samaväärsuse kohta.
   Artikkel 4
   Suplusvee kvaliteedi hindamine
   1.   Liikmesriigid tagavad, et suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogud koostatakse I lisa veerus A toodud näitajate seire teel.
   2.   Suplusvee kvaliteeti hinnatakse:

               a)

               igas suplusveekogus;

               b)

               pärast iga suplushooaja lõppu;

               c)

               suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogu põhjal, mis on koostatud konkreetse suplushooaja ja kolme eelneva suplushooaja kohta ja

               d)

               vastavalt II lisas sätestatud menetlusele.

         Liikmesriigid võivad siiski otsustada hinnata suplusvee kvaliteeti ainult kolme eelneva suplushooaja kohta koostatud suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogu põhjal. Kui liikmesriik teeb sellise otsuse, teatab ta sellest eelnevalt komisjonile. Ta teatab komisjonile ka sellest, kui ta seejärel otsustab suplusvee kvaliteeti hinnata jälle nelja suplushooaja põhjal. Liikmesriigid ei tohi kohaldatavat hindamisperioodi muuta tihemini kui üks kord viie aasta jooksul.
   3.   Suplusvee kvaliteedi hindamiseks kasutatavad suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogud koosnevad alati vähemalt 16 proovist või IV lisa punktis 2 nimetatud eriliste asjaolude korral 12 proovist.
   4.   Tingimusel, et

               —

               lõike 3 nõue on täidetud või

               —

               suplusveekogude puhul, milles suplushooaeg ei kesta üle 8 nädala ja hindamiseks kasutatav suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogu koosneb vähemalt 8 proovist,

         võib suplusvee kvaliteeti hinnata suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogu põhjal, mis on koostatud vähem kui nelja suplushooaja kohta, kui:

               a)

               suplusveekogu on hiljuti määratud suplusveekoguks;

               b)

               on toimunud muutused, mis tõenäoliselt mõjutavad suplusvee klassifikatsiooni vastavalt artiklile 5, mispuhul viiakse hindamine läbi ainult pärast muutuste toimumist kogutud proovidest koosneva suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogu põhjal või

               c)

               suplusvee kvaliteeti on juba vastavalt direktiivi 76/160/EMÜ nõuetele hinnatud, mispuhul kasutatakse kõnealuse direktiivi kohaselt kogutud samaväärseid andmeid; sel juhul loetakse direktiivi 76/160/EMÜ lisa näitajad 2 ja 3 samaväärseks käesoleva direktiivi I lisa veeru A näitajatega 2 ja 1.

         5.   Liikmesriigid võivad suplusvee kvaliteedi hindamise alusel olemasolevad suplusveekogud klassidesse jaotada või rühmitada. Olemasolevaid suplusveekogusid võib rühmitada ainult juhul, kui need:

               a)

               külgnevad üksteisega;

               b)

               on vastavalt lõigetele 2, 3 ja lõike 4 punktile c saanud eelneva nelja aasta jooksul samasuguse hinnangu ja

               c)

               on suplusvee profiilidega, milles on määratletavad ühised riskifaktorid või riskifaktorite puudumine.

         Artikkel 5
   Suplusveekogude klassifikatsioon ja kvaliteet
   1.   Artikli 4 alusel läbi viidud suplusvee kvaliteedi hindamise põhjal klassifitseerivad liikmesriigid vastavalt II lisas toodud kriteeriumidele suplusvee järgmiselt:

               a)

               “halb”;

               b)

               “piisav”;

               c)

               “hea” või

               d)

               “väga hea”.

         2.   Esimene käesoleva direktiivi nõuetele vastav klassifitseerimine lõpetatakse 2015. aasta suplushooaja lõpuks.
   3.   Liikmesriigid tagavad, et 2015. aasta suplushooaja lõpuks on kõik suplusveekogud vähemalt “piisava” kvaliteediga. Nad võtavad realistlikke ja proportsionaalseid meetmeid, mida nad peavad vajalikuks, et suurendada “väga heaks” või “heaks” klassifitseeritud suplusveekogude arvu.
   4.   Olenemata lõike 3 üldisest nõudest võivad suplusveekogud ajutiselt olla klassifitseeritud “halvaks” ning siiski vastata käesoleva direktiivi nõuetele. Sellisel juhul tagavad liikmesriigid, et täidetakse järgmisi tingimusi:

               a)

               iga “halvaks” klassifitseeritud suplusveekogu suhtes tuleb võtta tarvitusele järgmisi meetmeid klassifitseerimisele järgnevast suplushooajast alates:

                           i)

                           piisavad kvaliteedijuhtimise meetmed, kaasa arvatud suplemiskeeld või soovitus mitte supelda, et vältida suplejate kokkupuudet reostusega;

                           ii)

                           “piisava” kvaliteedi mittesaavutamise põhjustajate ja põhjuste kindlakstegemine;

                           iii)

                           piisavad meetmed, et vältida, vähendada või kõrvaldada reostuse põhjused, ja

                           iv)

                           kooskõlas artikliga 12 hoiatatakse avalikkust selge ja lihtsa hoiatusmärgiga ning teavitatakse reostuse põhjustest ning meetmetest suplusvee profiili alusel;

               b)

               kui suplusvesi on klassifitseeritud “halvaks” viie järjestikuse aasta jooksul, kehtestatakse alaline suplemiskeeld või antakse alaline soovitus mitte supelda. Liikmesriik võib siiski kehtestada alalise suplemiskeelu või anda alalise soovituse mitte supelda enne viieaastase perioodi lõppu, kui ta leiab, et “piisava” kvaliteedi saavutamine oleks võimatu või ebaproportsionaalselt kulukas.

         Artikkel 6
   Suplusvee profiil
   1.   Liikmesriigid tagavad, et koostatakse suplusvee profiilid vastavalt III lisale. Suplusvee profiil võib hõlmata üht suplusveekogu või rohkem kui üht kõrvutiasetsevat suplusveekogu. Suplusvee profiilid koostatakse esimest korda 2011. aasta 24. märtsiks.
   2.   Suplusvee profiilid vaadatakse üle ja ajakohastatakse vastavalt III lisale.
   3.   Suplusvee profiilide koostamisel, ülevaatamisel ja ajakohastamisel kasutatakse käesoleva direktiivi suhtes asjakohaseid direktiivi 2000/60/EÜ kohaselt kogutud seire- ja hindamisandmeid.
   Artikkel 7
   Erakorralistes olukordades võetavad kvaliteedijuhtimise meetmed
   Liikmesriigid tagavad, et kui nad on teadlikud ootamatutest olukordadest, millel on või mille puhul ilmselt võib eeldada halba mõju suplusvee kvaliteedile ja suplejate tervisele, võetakse õigeaegsed ja piisavad kvaliteedijuhtimise meetmed. Nende meetmete hulka kuuluvad üldsuse teavitamine ja vajaduse korral ajutine suplemiskeeld.
   Artikkel 8
   Tsüanobakteriaalne risk
   1.   Kui suplusvee profiil viitab võimalikule tsüanobakterite levikule, viiakse läbi asjakohane seire, et õigeaegselt tuvastada terviseriske.
   2.   Kui toimub tsüanobakterite levik ja on tuvastatud terviserisk või seda eeldatakse, võetakse kohe piisavad kvaliteedijuhtimise meetmed, kaasa arvatud üldsuse teavitamine, et ära hoida kokkupuudet reostusega.
   Artikkel 9
   Teised näitajad
   1.   Kui suplusvee profiil viitab makrovetikate ja/või mere fütoplanktoni leviku laienemisele, viiakse läbi uuring, et määrata nende lubatavus ja terviseriskid, ning võetakse vajalikud kvaliteedijuhtimise meetmed, kaasa arvatud üldsuse teavitamine.
   2.   Suplusveekogusid kontrollitakse visuaalselt, et teha kindlaks selline reostus nagu tõrva jäägid, klaas, plastik, kumm ja muud jäätmed. Kui selline reostus leitakse, võetakse vajalikud kvaliteedijuhtimise meetmed, kaasa arvatud üldsuse teavitamine vajaduse korral.
   Artikkel 10
   Koostöö piiriveekogude osas
   Kui vesikond põhjustab piiriülest mõju suplusvee kvaliteedile, teevad asjaomased liikmesriigid käesoleva direktiivi rakendamisel vastavalt vajadusele koostööd, vahetades sealhulgas asjakohast teavet ja tegutsedes ühiselt sellise mõju ohjamise nimel.
   III PEATÜKK
   TEABEVAHETUS
   Artikkel 11
   Üldsuse kaasamine
   Liikmesriigid kaasavad üldsust käesoleva direktiivi rakendamisse, tagades:

               —

               teabe osalemisvõimaluste kohta ja

               —

               võimaluse esitada ettepanekuid, märkuseid ja kaebusi.

         See käib eelkõige suplusveekogude nimekirjade koostamise, läbivaatamise ja ajakohastamise kohta kooskõlas artikli 3 lõikega 1. Pädevad asutused võtavad kogu saadud teavet asjakohaselt arvesse.
   Artikkel 12
   Üldsuse teavitamine
   1.   Liikmesriigid tagavad, et järgmist teavet levitatakse suplushooaja jooksul aktiivselt ja et see tehakse viivitamata kättesaadavaks hõlpsalt juurdepääsetavates kohtades kõigi suplusveekogude lähiümbruses:

               a)

               suplusvee kehtiv klassifikatsioon ning iga käesolevas artiklis sätestatud suplemiskeeld või soovitus mitte supelda väljendatuna selge ja arusaadava märgi või sümboli abil;

               b)

               vastavalt III lisale koostatud suplusvee profiilil põhinev suplusvee üldine kirjeldus mittetehnilises keeles;

               c)

               suplusvee korral, milles esineb lühiajalist reostust:

                           —

                           teade, et suplusvesi on lühiajaliselt reostatud,

                           —

                           päevade arv, mille jooksul sellise reostuse pärast eelmisel suplushooajal oli suplemine keelatud või soovitati mitte supelda, ja

                           —

                           hoiatus, kui vesi on või võib saada reostatud;

               d)

               ebaharilike olukordade puhul nende olemus ja eeldatav kestus;

               e)

               kui suplemine on keelatud või mittesoovitatav, teade üldsusele koos põhjuste selgitamisega;

               f)

               alati kui kehtestatakse alaline suplemiskeeld või antakse alaline soovitus mitte supelda, teavitatakse sellest, et kõnealune ala ei ole enam suplusveekogu ning lisatakse ümberklassifitseerimise põhjused ja

               g)

               andmed allikate kohta, kust saab rohkem teavet kooskõlas lõikega 2.

         2.   Liikmesriigid kasutavad asjakohaseid meediakanaleid ja tehnoloogiaid, kaasa arvatud Internet, et aktiivselt ja viivitamata levitada lõikes 1 nimetatud teavet suplusvee kohta ning samuti järgmist teavet (vajaduse korral mitmes keeles):

               a)

               suplusveekogude nimekiri;

               b)

               kõigi suplusveekogude klassifikatsioon kolme viimase aasta jooksul ja nende suplusvee profiil, kaasa arvatud käesoleva direktiivi kohaselt pärast viimast klassifitseerimist läbi viidud seire tulemused;

               c)

               suplusveekogude puhul, mille vesi on klassifitseeritud “halvaks”, teave reostuse põhjuste kohta ja meetmed, mida võetakse suplejate reostusega kokkupuute vältimiseks ning artikli 5 lõikes 4 nimetatud reostuse põhjustega toimetulekuks võetavad meetmed ja

               d)

               suplusveekogude puhul, kus esineb lühiajalist reostust, üldine teave:

                           —

                           tingimuste kohta, mis võivad põhjustada lühiajalise reostuse,

                           —

                           sellise reostuse tõenäosuse ja võimaliku kestuse kohta,

                           —

                           reostuse põhjuste, võimalike lahenduste ja meetmete kohta, mis võetakse, et vältida suplejate kokkupuudet reostusega.

         Punktis a osutatud nimekiri peab olema kättesaadav igal aastal enne suplushooaja algust. Punktis b osutatud seire tulemused tehakse kättesaadavaks Internetis pärast analüüsi lõpetamist.
   3.   Alates viienda suplushooaja algusest, mis järgneb 2008. aasta 24. märtsile, levitatakse lõigetes 1 ja 2 nimetatud teavet niipea, kui see on kättesaadav.
   4.   Liikmesriigid ja komisjon teavitavad võimaluse korral üldsust, kasutades geograafilis-võrdlevat tehnikat ning esitavad teabe selgel ja arusaadaval viisil, eelkõige märkide ja sümbolite kujul.
   Artikkel 13
   Aruanded
   1.   Liikmesriigid edastavad komisjonile seire ja suplusvee kvaliteedi hindamise tulemused iga suplusveekogu kohta ning lisavad kirjelduse võetud olulisematest kvaliteedijuhtimise meetmetest. Selle teabe esitavad liikmesriigid eelneva suplushooaja kohta hiljemalt iga aasta 31. detsembriks. Nad alustavad selle esitamist, kui on läbi viidud esimene suplusvee kvaliteedi hindamine vastavalt artiklile 4.
   2.   Liikmesriigid teatavad komisjonile igal aastal enne suplushooaja algust kõikidest veekogudest, mis on määratletud suplusveekogudena, samuti eelmise aastaga võrreldes toimunud muutuste põhjendused. Esmakordselt teevad nad seda enne esimese suplushooaja algust, mis järgneb 2008. aasta 24. märtsile.
   3.   Kui käesoleva direktiivi kohaselt on alustatud suplusvee seiret, jätkatakse aastaaruannete esitamist komisjonile direktiivi 76/160/EMÜ lõike 1 kohaselt niikaua, kuni saab teha esimese hindamise käesoleva direktiivi alusel. Sel perioodil ei võeta aastaaruannetes arvesse direktiivi 76/160/EMÜ lisa näitajat 1 ning direktiivi 76/160/EMÜ lisa näitajad 2 ja 3 loetakse võrdseks käesoleva direktiivi I lisa veeru A näitajatega 2 ja 1.
   4.   Komisjon avaldab igal aastal kokkuvõtliku aruande suplusvee kvaliteedi kohta ühenduses, kaasa arvatud suplusvee klassifikatsioonid, vastavus käesoleva direktiivi nõuetele ja võetud olulised kvaliteedijuhtimise meetmed. Komisjon avaldab selle aruande iga aasta 30. aprilliks, k.a Internetis. Aruande koostamisel kasutab komisjon võimaluse korral niipalju kui võimalik asjakohastel ühenduse õigusaktidel ja eriti direktiivil 2000/60/EÜ põhinevaid andmete kogumise, hindamise ja esitamise süsteeme.
   IV PEATÜKK
   LÕPPSÄTTED
   Artikkel 14
   Aruandlus ja läbivaatamine
   1.   Komisjon esitab 2008. aastaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande. Aruandes pööratakse erilist tähelepanu:

               a)

               komisjoni ja liikmesriikide koostööna läbi viidud asjakohaste Euroopa epidemioloogiliste uuringute tulemustele;

               b)

               teistele suplusvee kvaliteedinäitajatega seonduvatele teaduslikele, analüütilistele ja epidemioloogilistele arengutele, sealhulgas seoses viirustega, ning

               c)

               Maailma Terviseorganisatsiooni soovitustele.

         2.   Liikmesriigid esitavad komisjonile 2014. aasta lõpuks kirjalikud märkused aruande kohta, kaasa arvatud edasiste uuringute või hindamiste kohta, mis võivad olla vajalikud komisjoni abistamiseks käesoleva direktiivi läbivaatamisel vastavalt lõikele 3.
   3.   Selle aruande, liikmesriikide kirjalike märkuste ja mõju ulatuse hinnangu põhjal ning arvestades käesoleva direktiivi rakendamise kogemustega, vaatab komisjon käesoleva direktiivi hiljemalt aastaks 2020 uuesti läbi, eriti suplusvee kvaliteedi näitajad, kaaludes sealhulgas klassifikatsiooni “piisav” lõpetamist ja kohaldatavate normide muutmist, ja esitab vajaduse korral asjakohased seadusandlikud ettepanekud vastavalt asutamislepingu artiklile 251.
   Artikkel 15
   Tehnilised kohandused ja rakendusmeetmed
   1.   Vastavalt artikli 16 lõikes 2 nimetatud korrale tehakse otsus:

               a)

               määratleda EN/ISO standard mikrobioloogiliste meetodite võrdväärsuse kohta artikli 3 lõike 9 rakendamisel;

               b)

               kehtestada üksikasjalikud eeskirjad artikli 8 lõike 1, artikli 12 lõike 1 punkti a ja artikli 12 lõike 4 rakendamiseks;

               c)

               kohandada I lisas toodud näitajate analüüsimeetodeid, pidades silmas teaduse ja tehnika arengut;

               d)

               kohandada V lisa, pidades silmas teaduse ja tehnika arengut;

               e)

               koostada juhend üksikute proovide hindamise ühtse metoodika kohta.

         2.   Komisjon esitab hiljemalt 2010. aasta 24. märtsiks meetmete eelnõu, mis tuleb võtta vastavalt lõike 1 punktile b seoses artikli 12 lõike 1 punktiga a. Enne eelnõu esitamist konsulteerib komisjon liikmesriikide esindajate, piirkondlike ja kohalike asutuste, asjaomaste turismi- ja tarbijaorganisatsioonide ning muude huvitatud isikutega. Pärast asjakohaste eeskirjade vastuvõtmist avaldab komisjon need Internetis.
   Artikkel 16
   Komiteemenetlus
   1.   Komisjoni abistab komitee.
   2.   Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse ka selle artiklit 8.
   Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 ettenähtud periood on kolm kuud.
   3.   Komitee võtab vastu oma töökorra.
   Artikkel 17
   Kehtetuks tunnistamine
   1.   Direktiiv 76/160/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 31. detsembrist 2014. Vastavalt lõikele 2 ei mõjuta see kehtetuks tunnistamine liikmesriikide kohustusi seoses kehtetuks tunnistatavas direktiivis sätestatud ülevõtmise ja rakendamise tähtaegadega.
   2.   Niipea kui liikmesriik on võtnud kõik käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus-, haldus- ja praktilised meetmed, kohaldatakse käesolevat direktiivi 76/160/EMÜ asemel.
   3.   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile 76/160/EMÜ tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile.
   Artikkel 18
   Rakendamine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud seadused, määrused ja rakendussätted 2008. aasta 24. märtsiks. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste riigisiseste õigusnormide teksti.
   Artikkel 19
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 20
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 15. veebruar 2006

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BORRELL FONTELLES

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         H. WINKLER

      (1)  ELT C 45 E, 25.2.2003, lk 127.

      (2)  ELT C 220, 16.9.2003, lk 39.

      (3)  ELT C 244, 10.10.2003, lk 31.

      (4)  Euroopa Parlamendi 21. oktoobri 2003. aasta arvamus (ELT C 82 E, 1.4.2004, lk 115). Nõukogu 20. detsembri 2004. aasta ühine seisukoht (ELT C 111 E, 11.5.2005, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 10. mai 2005. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2006. aasta õigusloome resolutsioon (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 20. detsembri 2005. aasta otsus.

      (5)  EÜT L 242, 10.9.2002, lk 1.

      (6)  EÜT L 31, 5.2.1976, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36).

      (7)  EÜT L 135, 30.5.1991, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (8)  EÜT L 375, 31.12.1991, lk 1. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003.

      (9)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on muudetud otsusega nr 2455/2001/EÜ (EÜT L 331, 15.12.2001, lk 1).

      (10)  ELT L 41, 14.2.2003, lk 26.

      (11)  ELT L 156, 25.6.2003, lk 17.

      (12)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

      (13)  EÜT L 175, 5.7.1985, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2003/35/EÜ (ELT L 156, 25.6.2003, lk 17).

      I LISA
      Maismaavesi

                  A

                  B

                  C

                  D

                  E

                  Näitaja

                  Väga hea kvaliteet

                  Hea kvaliteet

                  Piisav kvaliteet

                  Analüüsi standardmeetodid

                  1

                  Soole enterokokid (pmü/100 ml)

                  200 (1)

                  400 (1)

                  330 (2)

                  ISO 7899-1 või ISO 7899-2

                  2

                     Escherichia coli (pmü/100 ml)

                  500 (1)

                  1 000 (1)

                  900 (2)

                  ISO 9308-3 või ISO 9308-1

            RANNIKUVESI JA ÜLEMINEKUVESI

                  A

                  B

                  C

                  D

                  E

                  Näitaja

                  Väga hea kvaliteet

                  Hea kvaliteet

                  Piisav kvaliteet

                  Analüüsi standardmeetodid

                  1

                  Soole enterokokid (pmü/100 ml)

                  100 (3)

                  200 (3)

                  185 (4)

                  ISO 7899-1 või ISO 7899-2

                  2

                     Escherichia coli (pmü/100 ml)

                  250 (3)

                  500 (3)

                  500 (4)

                  ISO 9308-3 või ISO 9308-1

         (1)  Põhineb 95 protsentiili hindamisel. Vt II lisa.

         (2)  Põhineb 90 protsentiili hindamisel. Vt II lisa.

         (3)  Põhineb 95 protsentiili hindamisel. Vt II lisa.

         (4)  Põhineb 90 protsentiili hindamisel. Vt II lisa

      II LISA
      Suplusvee hindamine ja klassifikatsioon
      1.   Halb kvaliteet
      Suplusveekogu klassifitseeritakse “halvaks”, kui suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogus viimase hindamisperioodi kohta (1) on mikrobioloogiliste loendite protsentiili väärtused (2) halvemad (3) kui “piisava kvaliteedi” väärtused I lisa veerus D.
      2.   Piisav kvaliteet
      Suplusveekogu klassifitseeritakse “piisavaks”:

                  1)

                  kui suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogus viimase hindamisperioodi kohta on mikrobioloogiliste loendite protsentiili väärtused võrdsed I lisa veerus D esitatud “piisava” väärtustega või nendest paremad (4), ja

                  2)

                  juhul kui suplusvees esineb lühiajalist reostust, siis tingimusel, et:

                              i)

                              võetakse asjakohaseid kvaliteedijuhtimise meetmeid, kaasa arvatud järelevalve, varajase hoiatamise süsteemid ja seire, eesmärgiga vältida suplejate kokkupuudet reostusega, neid hoiatades ja vajaduse korral suplemist keelates;

                              ii)

                              võetakse tarvitusele asjakohaseid kvaliteedijuhtimise meetmeid reostuse põhjuste vältimiseks, vähendamiseks ja kõrvaldamiseks ning

                              iii)

                              proovide arv, mida ei võetud arvesse vastavalt artikli 3 lõikele 6 lühiajalise reostuse tõttu viimase hindamisperioodi jooksul, ei moodusta üle 15 % kogu proovide arvust selleks perioodiks koostatud seirekalendris või üle ühe proovi suplushooaja kohta, olenevalt sellest, kumb on suurem.

            3.   Hea kvaliteet
      Suplusveekogu klassifitseeritakse “heaks”:

                  1)

                  kui suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogus viimase hindamisperioodi kohta on mikrobioloogiliste loendite protsentiili väärtused võrdsed I lisa veerus C esitatud “hea kvaliteedi” väärtustega või nendest paremadd, ja

                  2)

                  juhul kui suplusvees esineb lühiajalist reostust, siis tingimusel, et:

                              i)

                              võetakse asjakohaseid kvaliteedijuhtimise meetmeid, kaasa arvatud järelevalve, varajase hoiatamise süsteemid ja seire eesmärgiga vältida suplejate kokkupuudet reostusega, neid hoiatades ja vajaduse korral suplemist keelates;

                              ii)

                              võetakse asjakohaseid kvaliteedijuhtimise meetmeid reostuse põhjuste vältimiseks, vähendamiseks või kõrvaldamiseks ja

                              iii)

                              proovide arv, mida ei võetud arvesse vastavalt artikli 3 lõikele 6 lühiajalise reostuse tõttu viimase hindamisperioodi jooksul, ei moodusta üle 15 % kogu proovide arvust selleks perioodiks koostatud seirekalendris või üle ühe proovi suplushooaja kohta, olenevalt sellest, kumb on suurem.

            4.   Väga hea kvaliteet
      Suplusveekogu klassifitseeritakse “väga heaks”:

                  1)

                  kui suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogus viimase hindamisperioodi kohta on mikrobioloogiliste loendite protsentiili väärtused võrdsed I lisa veerus B esitatud “väga hea kvaliteedi” väärtustega või nendest paremad ja

                  2)

                  juhul kui suplusvees esineb lühiajalist reostust, siis tingimusel, et:

                              i)

                              võetakse asjakohaseid kvaliteedijuhtimise meetmeid, kaasa arvatud järelevalve, varajase hoiatamise süsteemid ja seire eesmärgiga vältida suplejate kokkupuudet reostusega, neid hoiatades või vajaduse korral suplemist keelates;

                              ii)

                              võetakse asjakohaseid kvaliteedijuhtimise meetmeid reostuse põhjuste vältimiseks, vähendamiseks või kõrvaldamiseks ja

                              iii)

                              proovide arv, mida ei võetud arvesse vastavalt artikli 3 lõikele 6 lühiajalise reostuse tõttu viimase hindamisperioodi jooksul, ei moodusta üle 15 % kogu proovide arvust selleks perioodiks koostatud seirekalendris või üle ühe proovi suplushooaja kohta, olenevalt sellest, kumb on suurem.

            MÄRKUSED

         (1)  “Viimane hindamisperiood” tähendab viimast nelja suplushooaega või, vastavalt vajadusele artikli 4 lõigetes 2 ja 4 sätestatud perioodi.

         (2)  Konkreetsest veekogust kogutud mikrobioloogiliste andmete log10 normaaljaotuse tihedusfunktsiooni protsentiili hindamise põhjal leitakse protsentiili väärtus järgmiselt:

                  i)

                  võetakse log10 väärtus kõigist bakteriaalsetest loenditest hinnatavas andmejärjestuses. (Kui saadakse nullväärtus, võetakse selle asemel log10 väärtus analüüsimeetodi minimaalsest avastamispiirist);

                  ii)

                  arvutatakse aritmeetiline keskmine log10 väärtustest (μ);

                  iii)

                  arvutatakse standardhälve log10 väärtustest (σ).

            Andmete jaotuse tihedusfunktsiooni ülemine 90-protsentiili punkt tuletatakse järgmisest võrrandist: ülemine 90-protsentiil = antiloog (μ + 1,282 σ).
      Andmete jaotuse tihedusfunktsiooni ülemine 95-protsentiili punkt tuletatakse järgmisest võrrandist: ülemine 95-protsentiil = antiloog (μ + 1,65 σ).

         (3)  “Halvem” tähendab suuremat kontsentratsiooni väärtust väljendatuna pmü/100 ml.

         (4)  “Parem” tähendab väiksemat kontsentratsiooni väärtust väljendatuna pmü/100 ml.

      III LISA
      Suplusvee profiil

                  1.

                  Artiklis 6 nimetatud suplusvee profiil koosneb järgmisest:

                              a)

                              suplusveekogu ja teiste kõnealuse suplusveekogu valgalas olevate pinnavete, mis võivad olla reostuse allikaks, füüsikalistest, geograafilistest ja hüdroloogilistest omadustest, mis on käesoleva direktiivi kohaldamisel asjakohased ning ette nähtud direktiivis 2000/60/EÜ;

                              b)

                              suplusveekogu ja suplejate tervist mõjutada võivate reostuse põhjuste kindlakstegemisest ja hindamisest;

                              c)

                              tsüanobakterite leviku võimalikkuse hindamisest;

                              d)

                              makrovetikate ja/või fütoplanktoni leviku võimalikkuse hindamisest;

                              e)

                              kui punktis b nimetatud hindamine näitab lühiajalise reostuse riski, järgmisest teabest:

                                          —

                                          võimaliku lühiajalise reostuse eeldatav olemus, sagedus ja kestus,

                                          —

                                          üksikasjad reostuse teiste põhjuste kohta, kaasa arvatud nende suhtes võetud kvaliteedijuhtimise meetmed ning põhjuste kõrvaldamise ajakava,

                                          —

                                          lühiajalise reostuse korral võetud kvaliteedijuhtimise meetmed ning selliste meetmete võtmise eest vastutavad asutused ja nende kontaktandmed;

                              f)

                              seirepunkti asukoht.

                  2.

                  Kui suplusveekogu on klassifitseeritud kvaliteedilt “heaks”, “piisavaks” või “halvaks”, tuleb suplusvee profiil regulaarselt üle vaadata, et hinnata, kas mõni lõikes 1 nimetatud asjaoludest on muutunud. Vajaduse korral tuleb profiili ajakohastada. Ülevaatamise sagedus ja ulatus tuleb kindlaks määrata reostuse olemuse ja tõsiduse põhjal. Käsitlema peab vähemalt järgmises tabelis toodud asjaolusid ja ülevaatamist peab tegema vähemalt tabelis määratud sagedusega.

                              Suplusvee klassifikatsioon

                              “Hea”

                              “Piisav”

                              “Halb”

                              Ülevaatamine peab toimuma vähemalt iga

                              4 aasta järel

                              3 aasta järel

                              2 aasta järel

                              Asjaolud, mida käsitletakse (lõike 1 punktid)

                              a–f

                              a–f

                              a–f

                        Kui suplusveekogu on eelmisel korral klassifitseeritud “väga heaks”, tuleb suplusvee profiil üle vaadata ja vajaduse korral ajakohastada ainult juhul, kui klassifikatsioon muutub “heaks”, “piisavaks” või “halvaks”. Ülevaatamisel tuleb käsitleda kõiki lõikes 1 toodud asjaolusid.

                  3.

                  Kui suplusveekogus või selle läheduses toimuvad olulised ehitustööd või olulised muutused infrastruktuuris, tuleb vee profiili ajakohastada enne järgmise suplushooaja algust.

                  4.

                  Võimaluse korral esitatakse lõike 1 punktides a ja b nimetatud teave üksikasjalikul kaardil.

                  5.

                  Profiilile võib olla lisatud või see võib sisaldada muud asjakohast teavet, kui pädev asutus peab seda vajalikuks.

      IV LISA
      Suplusvee seire

                  1.

                  Vahetult enne iga suplushooaja algust tuleb võtta üks proov. Suplushooaja jooksul tuleb võtta ja analüüsida vähemalt nelja proovi, võttes arvesse nimetatud proovi ning lõike 2 tingimusi.

                  2.

                  Suplushooaja jooksul tuleb võtta ja analüüsida ainult kolme proovi, juhul kui suplusveekogu:

                              a)

                              suplushooaeg ei kesta üle 8 nädala või

                              b)

                              asub eriliste geograafiliste piirangutega piirkonnas.

                  3.

                  Proovivõtmise kuupäevad peavad olema jaotatud suplushooajale nii, et proovivõtmise kuupäevade vaheline aeg ei ületaks ühte kuud.

                  4.

                  Lühiajalise reostuse korral võetakse üks lisaproov, et kontrollida reostuse lõppemist. See proov ei kuulu suplusvee kvaliteeti iseloomustavate andmete kogusse. Kui on vaja asendada arvesse mitte võetud proovi, võetakse täiendav proov 7 päeva pärast lühiajalise reostuse lõppu.

      V LISA
      Mikrobioloogilise analüüsi jaoks võetud proovide käitlemise eeskirjad
      1.   Proovivõtu koht
      Võimaluse korral peaks proove võtma 30 sentimeetrit altpoolt veepinda vähemalt 1 meetri sügavuses vees.
      2.   Proovianumate steriliseerimine
      Proovianumad peavad:

                  —

                  läbima steriliseerimise autoklaavis 121 oC juures vähemalt 15 minutit või

                  —

                  läbima kuivsteriliseerimise 160 oC ja 170 oC vahel vähemalt 1 tunni või

                  —

                  olema kiiritatud proovianumad, mis on saadud otse tootjalt.

            3.   Proovide võtmine
      Proovianuma mahutavus sõltub vee hulgast, mida on vaja konkreetse näitaja testimiseks. Minimaalne mahutavus on üldiselt 250 ml.
      Proovianumad peavad olema läbipaistvast ja värvitust materjalist (klaas, polüeteen või polüpropüleen).
      Et vältida proovi juhuslikku saastumist, peab proovivõtja proovianumate steriilsuse säilitamiseks kasutama aseptilist tehnikat. Kui seda tehakse nõuetekohaselt, ei ole vaja kasutada steriilseid vahendeid (nagu steriilsed kirurgikindad, tangide või proovivõtmise ridva kasutamine).
      Proov tuleb proovil ja proovivõtu blanketil selgelt märgistada tindiga, mida ei saa kustutada.
      4.   Proovide hoiustamine ja transport enne analüüsi
      Veeproove peab kogu transpordi jooksul kaitsma valguse, eriti otsese päikesevalguse eest.
      Proove tuleb kuni nende laboratooriumisse toimetamiseni säilitada temperatuuril umbes 4 oC kas jahutuskastis või külmikus (olenevalt kliimast). Kui transport laboratooriumisse kestab tõenäoliselt rohkem kui 4 tundi, peab neid transportima külmikus.
      Aeg proovi võtmise ja analüüsimise vahel peab olema võimalikult lühike. Soovitatav on analüüsida proove samal tööpäeval. Kui see ei ole praktilistel kaalutlustel võimalik, peab proovi töötlema vähemalt 24 tunni jooksul. Vahepeal peab neid hoiustama pimedas kohas temperatuuril 4 oC ± 3 oC.


title: Nõukogu direktiiv 1999/29/EÜ, 22. aprill 1999, soovimatute ainete ja toodete kohta loomasöötades

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0029

Euroopa Liidu Teataja L 115 , 04/05/1999 Lk 0032 - 0046

		Nõukogu direktiiv 1999/29/EÜ,22. aprill 1999,soovimatute ainete ja toodete kohta loomasöötadesEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:(1) soovimatuid aineid loomasöötades käsitlevat nõukogu 17. detsembri 1973. a direktiivi 74/63/EMÜ [3] on sageli ja oluliselt muudetud; selguse ja otstarbekuse huvides tuleb mainitud direktiiv kodifitseerida;(2) loomakasvatustoodangul on ühenduse põllumajanduses väga tähtis koht; olulisel määral olenevad rahuldavad tulemused sobivate heakvaliteediliste söötade kasutamisest;(3) söötasid käsitlevate eeskirjade olemasolu on oluline põllumajanduse tootlikkuse seisukohalt;(4) söödad sisaldavad sageli soovimatuid aineid või tooteid, mis ohustavad looma ning loomakasvatustoodangu kaudu ka inimese tervist;(5) kõnesolevaid aineid ja tooteid täielikult välistada ei ole võimalik; selleks et vältida soovimatuid ja kahjulikke mõjusid, on oluline nende sisaldust söötades vähendada; käesoleval ajal ei ole võimalik kehtestada lubatud sisaldusi, mis oleksid väiksemad kui ühenduses kasutatavad analüüsimeetodid võimaldavad määrata;(6) söödad võivad sisaldada soovimatuid aineid ja tooteid ainult käesolevas direktiivis ettenähtud tingimustel ning neid aineid ja tooteid ei tohi kasutada loomade toitmiseks muul viisil; käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira teisi söötasid käsitlevaid ühenduse sätteid, eeskätt segasöötade suhtes kohaldatavaid eeskirju;(7) liikmesriikidele peab siiski jääma õigus lubada teatavatel tingimustel suuremat soovimatute ainete ja toodete sisaldust söötades, kui on ette nähtud I lisas;(8) käesolevat direktiivi tuleb kohaldada söödamaterjalide ja söötade suhtes alates nende ühendusse sisseveo kuupäevast; seega tuleb täpsustada, et soovimatutele ainetele või toodetele kehtestatud piirsisaldused oleksid üldiselt kohaldatavad alates kuupäevast, millal teatav söödamaterjal või sööt on ringlusse lastud, kaasa arvatud kõik turustusetapid, ning eeskätt alates selle sisseveo kuupäevast;(9) on soovitav kehtestada põhimõte, mille kohaselt loomasöötades kasutatavad toorained peavad olema puhtad, ehtsad ja nõutava turustuskvaliteediga; järelikult on vaja keelata selliste söödamaterjalide kasutamine või ringlusse laskmine, mis sisaldavad liiga suurel määral soovimatuid aineid või tooteid ja mille tõttu neist valmistatud segasöötades on soovimatuid aineid või tooteid rohkem, kui on ette nähtud I lisas kehtestatud piirtasemetega;(10) teatavate soovimatute ainete või toodete sisalduse piiramiseks täiendsöötades on samuti vaja kehtestada vastavad piirtasemed;(11) kui ohus on loomade või inimeste tervis, peab liikmesriikidele jääma õigus kehtestatud lubatud piirtasemeid ajutiselt alandada, kehtestada teiste ainete või toodete piirtasemeid või keelustada selliseid aineid või tooteid sisaldavad söödad; selleks et liikmesriigid seda õigust ei kuritarvitaks, tuleb I ja II lisa võimalik muutmine otsustada põhjendavate dokumentide alusel ühenduse erikorra kohaselt;(12) kui söödad vastavad käesoleva direktiivi nõuetele, ei tohi nende ringlusse laskmisel nendes sisalduvate soovimatute ainete ja toodete suhtes kohaldada muid piiranguid peale nende, mis on ette nähtud käesoleva direktiiviga;(13) selle tagamiseks, et söötade turustamise kestel peetaks kinni soovimatute ainete ja toodete suhtes ettenähtud piirangutest, peavad liikmesriigid kehtestama vajaliku kontrollimiskorra;(14) käesoleva direktiiviga kehtestatud informeerimiskorra kohaselt peavad ametlikud kontrollivad asutused informeerima liikmesriike, kui käesoleva direktiivi sätteid ei ole järgitud; sel juhul peab liikmesriik võtma kõik meetmed, et soovimatuid aineid ja tooteid ei saaks kasutada loomasöötades; vajaduse korral peavad liikmesriigid kindlustama söödamaterjalide või söötade saadetise hävitamise, kui omanik on nii otsustanud;(15) I ja II lisas ettenähtud tehniliste sätete kohandamiseks teaduse ja tehnika edusammudega on oluline vajaliku korra olemasolu ühenduses;(16) ettepandavate meetmete rakendamist soodustab sätestatav kord, mille kohaselt seatakse sisse tihe liikmesriikide ja komisjoni vaheline koostöö otsusega 70/372/EMÜ [4] loodud alalise söödakomitee kaudu;(17) käesolev direktiiv ei peaks mõjutama liikmesriikide kohustusi seoses III lisa B osas loetletud direktiivide ülevõtmise tähtaegadega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevas direktiivis käsitletakse loomasöötades sisalduvaid soovimatuid aineid ja tooteid.2. Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira nende sätete kohaldamist, mis käsitlevad:a) lisaained;b) söötade turustamist;c) pestitsiidijääkide lubatud piirtasemete kehtestamist loomadele söötmiseks mõeldud toodete pinnal ja sees, kui neid jääke ei ole loetletud I lisa B jaos;d) söötades sisalduvaid mikroorganisme;e) teatavaid loomade söötmiseks kasutatavaid tooteid;f) eriotstarbeliseks söötmiseks kasutatavaid söötasid.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) söödad — loomade söötmiseks mõeldud töötlemata, värsked või konserveeritud taimset või loomset päritolu tooted, nendest tööstusliku töötlemise abil saadud tooted ning eraldi või segudena kasutatavad orgaanilised või anorgaanilised ained, lisanditega või lisanditeta;b) söödamaterjalid — mitmesugused töötlemata, värsked või konserveeritud taimset või loomset päritolu tooted, nendest tööstusliku töötlemise abil saadud tooted ning eraldi või segudena kasutatavad orgaanilised või anorgaanilised ained, lisanditega või lisanditeta, söötmiseks loomadele kas töötlemata kujul, töötlemise abil saadud segasöötade koostises või eelsegu kandjana;c) täissööt — söödasegu, mis oma koostiselt on küllaldane päevase toidutarbe rahuldamiseks;d) täiendsööt — rohkesti teatavaid aineid sisaldav söödasegu, mis oma koostiselt sobib päevase toidutarbe rahuldamiseks ainult sel juhul, kui seda kasutatakse koos teiste söötadega;e) segasööt — söödamaterjalide segu, lisanditega või lisanditeta, söötmiseks loomadele kas täissöödana või täiendsöödana;f) päevaratsioon — keskmine sööda üldkogus, arvutatuna 12 % niiskusesisaldusele, mis rahuldab kõik teatava liigi, eagrupi ja tootlikkusega looma päevased vajadused;g) loom — loom, kes kuulub liiki, mida inimene tavaliselt peab ja toidab ning kelle saadusi ta tarvitab toiduks, või vabalt looduses elav loom, kui teda toidetakse söötadega;h) lemmikloom — loom, kes kuulub liiki, mida inimene peab ja toidab, kuid kelle saadusi ta tavaliselt ei tarvita, siia ei kuulu ka karusnahkade saamiseks kasvatatavad loomad.Artikkel 31. Liikmesriigid näevad ette, et söödamaterjali võib ühenduses ringlusse lasta ainult sel juhul, kui see on puhas, ehtne ja nõutava turustuskvaliteediga.2. Kui soovimatute ainete või toodete sisaldus söödamaterjalis on nii suur, et ei ole võimalik kinni pidada I lisas segasöötadele kehtestatud piirtasemetest, ei saa seda söödamaterjali II lisa A osa sätete alusel käsitleda puhta, ehtsa ja turustuskvaliteedi nõuetele vastavana.Artikkel 41. Liikmesriigid näevad ette, et söödad võivad sisaldada I lisas loetletud aineid ja tooteid ainult mainitud lisas ettenähtud tingimustel.2. Liikmesriigid võivad anda loa I lisas ettenähtud lubatud piirtasemete ületamiseks nende kuivsöötade korral, mida toodetakse ja kasutatakse sellisena ühes ja samas talumajapidamises, kui see on vajalik kohalike eritingimuste tõttu. Asjaomane liikmesriik peab tagama, et selle tagajärjel ei kahjustataks ei loomade ega inimeste tervist.Artikkel 51. Liikmesriigid näevad ette, et II lisa A osas loetletud söödamaterjale võib lasta ringlusse ainult juhul, kui mainitud lisa 20 04/06/0011. tulbas märgitud soovimatute ainete või toodete sisaldus neis ei ületa mainitud lisa 3. tulbas märgitud piirtasemeid.2. Kui II lisa A osa 1. tulbas loetletud soovimatute ainete või toodete sisaldus ületab I lisa 3. tulbas söödamaterjalidele ettenähtud piirtasemeid, võib lõike 1 kohaldamist piiramata, II lisa A osa 2. tulbas loetletu hulka kuuluvat söödamaterjali ringlusse lasta ainult järgmistel tingimustel:a) see on mõeldud kasutamiseks majapidamistes, mis vastavad teatavatele nõukogu 22. detsembri 1995. a direktiivi 95/69/EÜ [5] nõuetele loomatoidusektoris tegutsevate majapidamiste ja vahendajate tunnustamise ja registreerimise tingimuste ning korra kohta;jab) sellele on lisatud dokument, milles:- kinnitatakse, et söödamaterjal on mõeldud segasöötade tootjatele, kes vastavad punktis a ettenähtud tingimustele,- märgitakse, et töötlemata söödamaterjali ei tohi kasutada loomade söötmiseks,- on märgitud soovimatute ainete või toodete sisaldus söödamaterjalis.3. Liikmesriigid näevad ette, et lõike 2 punktid a ja b kehtivad ka II lisa B osas loetletud söödamaterjalide ja nende soovimatute ainete või toodete kohta, mille piirtaset ei ole II lisa A osas kehtestatud, juhul kui soovimatu aine või toote sisaldus söödamaterjalis ületab I lisa 3. tulbas vastava söödamaterjali puhul kehtestatud piirtaseme.Artikkel 6Liikmesriigid võivad piirduda artikli 5 lõike 2 punkti a kohaldamisel üksnes nende segasööda tootjatega, kes kasutavad kõnesolevat sööta segasöötade tootmiseks ja ringlusse laskmiseks.Artikkel 7Liikmesriigid näevad ette, et II lisa A osas loetletud söödamaterjalisaadetisi, mis sisaldavad mõnda soovimatut ainet või toodet mainitud lisa 3. tulbas märgitud piirtasemetest rohkem, ei tohi segada teiste söödamaterjali- või söödasaadetistega.Artikkel 8Liikmesriigid näevad ette, et kuni täiendsöötade kohta puuduvad erisätted, ei tohi need kasutusjuhendis nõutava lahjendamise järel sisaldada täissöötade puhul ettenähtud piirtasemetest rohkem I lisas loetletud aineid ja tooteid.Artikkel 91. Kui uue informatsiooni või olemasoleva informatsiooni ümberhindamise tulemusena pärast asjakohaste sätete vastuvõtmist on teataval liikmesriigil üksikasjalikud tõendid selle kohta, et mõni lisades I või II kehtestatud piirtase või seal loetlemata aine või toode kujutab endast ohtu looma või inimese tervisele või keskkonnale, võib see liikmesriik ajutiselt olemasolevat piirtaset alandada, kehtestada piirtaseme või keelustada söödad ja söödamaterjalid, mis sisaldavad kõnesolevat ainet või toodet. Asjaomane liikmesriik teatab sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning põhjendab oma otsust.2. Otsus selle kohta, kas mainitud lisasid tuleks muuta, tehakse viivitamatult artiklis 14 ettenähtud korras. Kuni nõukogu ega komisjon ei ole otsust vastu võtnud, võib liikmesriik jätkata võetud meetmete rakendamist.Artikkel 10Artiklis 13 ettenähtud korras ning silmas pidades teaduse ja tehnika edusamme:a) võetakse vastu kõnesolevates lisades tehtavad muudatused;b) koostatakse perioodiliselt kõnesolevate lisade koondversioone, mis sisaldavad punkti a kohaselt tehtud jooksvaid muudatusi;c) võidakse määratleda vastuvõetavuse kriteeriumid teatavate menetluste abil puhastatud söödamaterjalide kohta.Artikkel 11Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi nõuetele vastavate söötade ja söödamaterjalide puhul ei rakendata neis ringlusse laskmisel neis sisalduvate soovimatute ainete ja toodete suhtes muid piiranguid.Artikkel 121. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et söötasid ja söödamaterjale ametlikult kontrollitaks vähemalt randomiseeritud proovide meetodil, et kindlaks teha, kas käesolevas direktiivis ettenähtud tingimused on täidetud.2. Liikmesriigid teatavad teistele liikmesriikidele ja komisjonile nende asutuste nimed, kellele on antud sellise kontrollimise ülesanne.3. Liikmesriigid näevad ette, et kui ettevõtja (importija, tootja vms) või üksikisik, kellel tema ametialase tegevuse tõttu on või on olnud söödamaterjali- või söödasaadetisi või kes on nendega otseselt tegelnud ning kellel on informatsiooni, mis tõendab, et:- teatav söödamaterjalisaadetis ei sobi loomasöötades kasutamiseks, sest see on saastatud mõne I ja II lisas märgitud soovimatu aine või tootega ning järelikult ei vasta artikli 3 lõike 1 normidele ja kujutab endast tõsist ohtu loomade ja inimeste tervisele,või- teatav söödasaadetis ei vasta I lisa normidele ja järelikult kujutab endast tõsist ohtu loomade ja inimeste tervisele,peab see ettevõtja või üksikisik viivitamata teatama sellest riigivõimu esindajatele isegi sel juhul, kui kõnesolev saadetis kavatsetakse hävitada.Pärast saadud informatsiooni kontrollimist tagab liikmesriik, et saastatud saadetise puhul võetakse vajalikke meetmeid selle garanteerimiseks, et saadetist ei kasutata loomade söötmisel.Liikmesriik tagab, et saastatud saadetise kohta tehtav lõppotsus, kaasa arvatud võimalik hävitamine, ei kahjusta inimeste või loomade tervist või keskkonda.4. Kui on tõenäoline, et teatav söödamaterjali- või söödasaadetis saadetakse teise liikmesriiki pärast seda, kui ühes liikmesriigis on leitud, et see soovimatute ainete või toodete ülemäärase sisalduse tõttu ei vasta käesoleva direktiivi normidele, peab viimasena mainitud liikmesriik viivitamata andma teistele liikmesriikidele ja komisjonile kogu vajaliku informatsiooni kõnesoleva saadetise kohta.Artikkel 131. Käesolevas artiklis ettenähtud korra kohaselt suunab eesistuja viivitamata kas omal algatusel või liikmesriigi nõudmisel asjakohased küsimused alalisele söödakomiteele (edaspidi "komiteele").2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.Kui kõnesolevad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu ja rakendab neid viivitamata. Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu ja rakendab neid viivitamata, välja arvatud juhul, kui nõukogu on lihthäälteenamusega olnud kõnealuste meetmete vastu.Artikkel 141. Käesolevas artiklis ettenähtud korda järgides suunab eesistuja viivitamata kas omal algatusel või liikmesriigi nõudmisel asjakohased küsimused komiteele.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Komitee esitab oma arvamuse eelnõu kohta kahe päeva jooksul. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.Kui kõnesolevad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu ning neid kohaldatakse viivitamata. Kui meetmed ei ole kooskõlas komitee arvamusega või komitee ei ole arvamust esitanud, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku meetmed vastu võtta. Nõukogu võtab meetmed vastu kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole 15 päeva jooksul pärast ettepaneku tegemist neid vastu võtnud, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu ja rakendab neid viivitamata, välja arvatud juhul, kui nõukogu on lihthäälteenamusega olnud kõnealuste meetmete vastu.Artikkel 151. Liikmesriigid kohaldavad kolmandatesse riikidesse eksportimiseks mõeldud söötade suhtes vähemalt käesoleva direktiivi sätteid.2. Lõige 1 ei mõjuta liikmesriikide õigust käesoleva direktiivi nõuetele mittevastavaid söödasaadetisi reeksportida kolmandatesse riikidesse, kes on need eksportinud.Artikkel 161. Käesolevaga tunnistatakse kehtetuks III lisa A osas loetletud direktiivid, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi seoses nende direktiivide ülevõtmise tähtaegadega, mis on ette nähtud III lisa B osas.2. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele käsitletakse viidetena käesolevale direktiivile ja tõlgendatakse kooskõlas IV lisa korrelatsioonitabeliga.Artikkel 17Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 18Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 22. aprill 1999Nõukogu nimeleesistujaW. Müller[1] Arvamus on esitatud 9. veebruaril 1999 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[2] EÜT C 153, 28.5.1996, lk 49.[3] EÜT L 38, 11.2.1974, lk 31. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 98/60/EÜ (EÜT L 209, 25.7.1998, lk 50).[4] EÜT L 170, 3.8.1970, lk 1.[5] EÜT L 332, 30.12.1995, lk 15. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 98/92/EÜ (EÜT L 346, 22.12.1998, lk 49).--------------------------------------------------I LISA(Artikkel 3, lõige 2; artikkel 4; artikkel 5, lõiked 2 ja 3; artikkel 8; artikkel 12, lõige 3)Ained, tooted | Söödad | Piirtase (mg/kg ehk massimiljondikes) söötade puhul, mille niiskusesisaldus on 12 % || |1 | 2 | 3 |A.Ained (ioonid või elemendid)1.Arseen | Söödamaterjalid, v.a: | 2 |—rohujahu ning kuivatatud lutsernist, ristikheinast, peenestatud suhkrupeedist ning söödasiirupist valmistatud jahu | 4 |—fosfaadid ja söödad, mis on saadud kala või muude mereloomade töötlemisel | 10 |Täissöödad, v.a: | 2 |—kalade täissööt | 4 |Täiendsöödad, v.a: | 4 |—mineraalsöödad | 12 |2.Plii | Söödamaterjalid, v.a: | 10 |—haljassööt | 40 |—fosfaadid | 30 |—söödapärm | 5 |Täissöödad | 5 |Täiendsöödad, v.a | 10 |—mineraalsöödad | 30 |3.Fluor | Söödamaterjalid, v.a | 150 |—loomset päritolu söödad | 500 |—fosfaadid | 2000 |Täissöödad, v.a | 150 |—veiste, lammaste ja kitsede täissöödad | |—piim | 30 |—muud | 50 |—sigade täissöödad | 100 |—kodulindude täissöödad | 350 |—kanade täissöödad | 250 |—Mineraalsegud veistele, lammastele ja kitsedele | 2000 |Muud täiendsöödad | 125 |4.Elavhõbe | Söödamaterjalid, v.a: | 0,1 |—söödad, mis on saadud kalade või muude mereloomade töötlemisel | 0,5 |Täissöödad, v.a: | 0,1 |—koera ja kassi täistoidud | 04 |Täiendsöödad, v.a: | 0,2 |—koera- ja kassitoidu lisandid | |5.Nitritid | Kalajahu | 60 (arvutatud naatriumnitraadisisaldusena) |Täissöödad, v.a: | 15 |—lemmikloomatoidud, v.a lindudele ja akvaariumikaladele mõeldud toidud | (arvutatud naatriumnitraadi sisaldusena) |6.Kaadmium | Taimsed söödamaterjalid | 1 |Loomsed söödamaterjalid, v.a: | 2 |—lemmikloomatoidud | |Fosfaadid | 10 |Veiste, lammaste ja kitsede täissöödad, v.a | 1 |—vasikate ning lamba- ja kitsetallede täissöödad | |Muud täissöödad, v.a: | 0,5 |—lemmikloomatoidud | |Mineraalsöödad | 5 |Muud veistele, lammastele ja kitsedele mõeldud täiendsöödad | 0,5 |B.Tooted1.Aflatoksiin B1 | Söödamaterjalid, v.a: | 0,05 |—maapähklid, kopra, palmituumad, puuvillaseemned, babassu ja mais ning nende töötlemissaadused | 0,02 |Veiste, lammaste ja kitsede täissöödad, v.a: | 0,05 |—lüpsikarja täissöödad | 0,005 |—vasikate ja lambatallede täissöödad | 0,01 |Sigade ja kodulindude täissöödad (v.a need, mis on mõeldud põrsastele ja kodulinnupoegadele) | 0,02 |Muud täissöödad | 0,01 |Veistele, lammastele ja kitsedele mõeldud täiendsöödad (v.a need, mis on mõeldud lüpsiloomadele, vasikatele ja lambatalledele) | 0,05 |Sigadele ja kodulindudele mõeldud täiendsöödad (v.a need, mis on mõeldud põrsastele ja kodulinnupoegadele) | 0,03 |Muud täiendsöödad | 0,005 |2.Sinihape | Söödamaterjalid, v.a: | 50 |—linaseemned | 250 |—linakook | 350 |—maniokitooted ja mandlikook | 100 |Täissöödad, v.a: | 50 |—tibude täissöödad | 10 |3.Vaba gossüpol | Söödamaterjalid, v.a | 20 |—puuvillakook | 1200 |Täissöödad, v.a: | 20 |—veiste, lammaste ja kitsede täissöödad | 500 |—kodulindude (v.a munakanade) ja vasikate täissöödad | 100 |—küülikute ja sigade (v.a põrsaste) täissöödad | 60 |4.Teobromiin | Täissöödad, v.a | 300 |—täiskasvanud veiste täissöödad | 700 |5.Lenduv sinepiõli | Söödamaterjalid, v.a: | 100 |—rapsikook | 4000 (arvutatud allüülisotiotsüanaatide sisaldusena) |Täissöödad, v.a | 150 (arvutatud allüülisotiotsüanaatide sisaldusena) |—veiste, lammaste ja kitsede (v.a vasikate ning lamba- ja kitsetallede) täissöödad | 1000 (arvutatud allüülisotiotsüanaatide sisaldusena) |—sigade (v.a põrsaste) ja kodulindude täissöödad | 500 (arvutatud allüülisotiotsüanaatide sisaldusena) |6.Vinüültiooksasolidoon (vinüüloksasolidiintioon) | Kodulindude täissöödad, v.a: | 1000 |—munakanade täissöödad | 500 |7.Harilik tungaltera (Claviceps purpurea) | Jahvatamata teravilja sisaldavad söödad | 1000 |8.Alkaloide, glükosiide või muid mürgiseid aineid sisaldavad umbrohuseemned ning jahvatamata ja purustamata puuviljad, eraldi või seguna, sealhulgas: | Kõik söödad | 3000 |a)Lolium temulentum L., | 1000 |b)Lolium remotum Schrank, | 1000 |c)Datura stramonium L. | 1000 |9.Riitsinus, Ricinus communis L. | Kõik söödad | 10 (arvutatud riitsinuse seemnekestade sisaldusena) |10.Crotalaria spp. | Kõik söödad | 100 |11.Aldriin | eraldi või segus, arvutatud dieldriini sisaldusena | Kõik söödad, v.a: —rasvad | 0,01 0,2 |12.Dieldriin |13.Kampekloor (toksafeen) | Kõik söödad | 0,1 |14.Klordaan (cis- ja trans- isomeeride ning oksüklordaani sisalduste summa, ümber arvutatuna klordaani sisaldusele) | Kõik söödad, v.a: | 0,02 |—rasvad | 0,05 |15.DDT (DDT, TDE ja DDE isomeeride sisalduste summa, ümber arvutatuna DDT sisaldusele) | Kõik söödad, v.a | 0,05 |—rasvad | 0,5 |16.Endosulfaan | Kõik söödad, v.a: | 0,1 |—mais | 0,2 |—õlikultuuride seemned | 0,5 |—kala täissöödad | 0,005 |17.Endriin (endriini ja d-ketoendriini sisalduste summa, ümber arvutatuna endriini sisaldusele) | Kõik söödad, v.a: | 0,01 |—rasvad | 0,05 |18.Heptakloor (heptakloori ja heptakloroepoksiidi sisalduste summa, ümber arvutatuna heptakloori sisaldusele) | Kõik söödad, v.a: | 0,01 |—rasvad | 0,2 |19.Heksaklorobenseen (HCB) | Kõik söödad, v.a: | 0,01 |—rasvad | 0,2 |20.Heksaklorotsükloheksaan (HCH) | | |20.1.a-isomeer | Kõik söödad, v.a: | 0,02 |—rasvad | 0,2 |20.2.b-isomeer | Segasöödad, v.a: | 0,01 |—lüpsikarjasööt | 0,005 |Söödamaterjalid, v.a | 0,01 |—rasvad | 0,1 |20.3.g-isomeer | Kõik söödad, v.a: | 0,2 |—rasvad | 2,0 |21.Dioksiin (PCDD ja PCDF sisalduste summa, väljendatuna rahvusvahelistes toksilisusekvivalentides) | Purustatud tsitrused | 500 pg I-TEQ/kg (suurim alumine määramispiir) |C.Soovimatud taimsed lisandid1.Harilik aprikoosipuu, Prunus armeniaca L. | Kõik söödad | Esimeses tulbas loetletud taimede seemneid ja vilju ning nende töötlemissaadusi võib söötades esineda ainult jälgedena, mis ei ole kvantitatiivselt määratavad |2.Harilik mandlipuu, Prunus dulcis (Mill.) D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (= Prunus amygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) |3.Harilik pöök, Fagus silvatica L. |4.Harilik tuder, Camelina sativa (L.) Crantz |5.Pikalehine maduuka, Madhuca longifolia (L.) Macbr. (= Bassia longifolia L. = Illipe malabrorum Engl.) Madhuca indica Gmelin (= Bassia latifolia Roxb.) = Illipe latifolia (Roscb.) F. Mueller) |6.Oksepähkli-jatrofa, Jatropha curcas L. |7.Tiglikrooton, Croton tiglium L. |8.India sinep, Brassica juncea (L.) Czern. ja Coss. ssp. integrifolia (West.) Thell. |9.Sarepta sinep, Brassica juncea (L.) Czern. ja Coss. ssp. juncea |10.Hiina sinep, Brassica juncea (L.) Czern. ja Coss. ssp. juncea var. lutea Batalin |11.Must sinep, Brassica nigra (L.) Koch |12.Etioopia sinep, Brassica carinata A. Braun |--------------------------------------------------II LISAA osa (Artikkel 3, lõige 2, artikkel 5, artikkel 7)Ained, tooted | Söödamaterjalid | Piirtase (mg/kg ehk massimiljondikes) söödamaterjalide puhul, mille niiskusesisaldus on 12 % |1 | 2 | 3 |1.Aflatokiin B1 | Maapähkel, kopra, palmituumad, puuvillaseemned, babassu ja mais ning nende töötlemissaadused | 0,2 |2.Kaadmium | Fosfaadid | 10 |3.Arseen | Fosfaadid | 20 |4.Dioksiin (PCDD ja PCDF sisalduste summa, väljendatuna rahvusvahelistes toksilisusekvivalentides) | Purustatud tsitrused | 500 pg I-TEQ/kg (suurim alumine määramispiir) |Ained, tooted | Söödamaterjalid || |1 | 2 |A.Ained (ioonid või elemendid)1.Arseen | Kõik söödamaterjalid, v.a: fosfaadid |2.Plii | Kõik söödamaterjalid |3.Fluor | Kõik söödamaterjalid |4.Elavhõbe | Kõik söödamaterjalid |5.Nitritid | Kalajahu |6.Kaadmium | Kõik taimsed söödamaterjalid Kõik loomsed söödamaterjalid, v.a: lemmikloomatoidu materjalid |B.Tooted1.Aflatoksiin B1 | Kõik söödamaterjalid, v.a: maapähklid, kopra, palmituumad, puuvillaseemned, babassu ja mais ning nende töötlemissaadused |2.Sinihape | Kõik söödamaterjalid |3.Vaba gossüpol | Kõik söödamaterjalid |4.Lenduv sinepiõli | Kõik söödamaterjalid |5.Harilik tungaltera (Claviceps purpurea) | Jahvatamata teraviljad |6.Alkaloide, glükosiide võimuid mürgiseid aineid sisaldavad umbrohuseemned ning jahvatamata ja purustamata puuviljad, eraldi või seguna, sealhulgas:a)Lolium temulentum L.;b)Lolium remotum Schrank;c)Datura stramonium L. | Kõik söödamaterjalid |7.Riitsinus, Ricinus communis L. | Kõik söödamaterjalid |8.Crotalaria ssp. | Kõik söödamaterjalid |9.Aldriin | eraldi või segus, arvutatud dieldriini sisaldusena | Kõik söödamaterjalid |10.1Dieldriin |11.Kampekloor (toksafeen) | Kõik söödamaterjalid |12.Klordaan (cis- ja trans-isomeeride ning oksüklordaani sisalduste summa, ümber arvutatuna klordaani sisaldusele) | Kõik söödamaterjalid |13.DDT (DDT, TDE ja DDE isomeeride sisalduste summa, ümber arvutatuna DDT sisaldusele) | Kõik söödamaterjalid |14.Endosulfaan (a- ja b-isomeeri ning endosulfaansulfaadi sisalduste summa, ümber arvutatud endosulfaani sisaldusena) | Kõik söödamaterjalid |15.Endriin (endriini ja d-ketoendriini sisalduste summa, ümber arvutatuna endriini sisaldusele) | Kõik söödamaterjalid |16.Heptakloor (heptakloori ja heptakloroepoksiidi sisalduste summa, ümber arvutatuna heptakloori sisaldusele) | Kõik söödamaterjalid |17.Heksaklorobenseen (HCB) | Kõik söödamaterjalid |18.Heksaklorotsükloheksaan (HCH)18.1.a-isomeer | Kõik söödamaterjalid |18.2.b-isomeer | Kõik söödamaterjalid |18.3.g-isomeer | Kõik söödamaterjalid |C.Soovimatud taimsed lisandid1.Harilik aprikoosipuu, Prunus armeniaca L. | Kõik söödamaterjalid |2.Harilik mandlipuu, Prunus dulcis (Mill.) D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (= Prunusamygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) | Kõik söödamaterjalid |3.Kestadeta hariliku pöögi pähklid, Fagus silvatica L. | Kõik söödamaterjalid |4.Harilik tuder, Camelina sativa (L.) Crantz | Kõik söödamaterjalid |5.Pikalehine maduuka, Madhuca longifolia (L.) Macbr. (= Bassia longifolia L. = Illipe malabrorum Engl.) Madhuca indica Gmelin (= Bassia latifolia Roscb.) = Illipe latifolia (Roscb.) F. Mueller) | Kõik söödamaterjalid |6.Oksepähkli-jatrofa, Jatropha curcas L. | Kõik söödamaterjalid |7.Tiglikrooton, Croton tiglium L. | Kõik söödamaterjalid |8.8ndia sinep, Brassica juncea (L.) Czern. ja Coss. ssp. integrifolia (West.) Thell. | Kõik söödamaterjalid |9.Sarepta sinep, Brassica juncea (L.) Czern. ja Coss. ssp. juncea | Kõik söödamaterjalid |10.Hiina sinep, Brassica juncea (L.) Czern. ja Coss. ssp. juncea var. lutea Batalin | Kõik söödamaterjalid |11.Must sinep, Brassica nigra (L.) Koch | Kõik söödamaterjalid |12.Etioopia sinep, Brassica carinata A. Braun | Kõik söödamaterjalid |--------------------------------------------------III LISAA OSAKehtetuks tunnistatud direktiivid(mainitud artiklis 16)Nõukogu direktiiv 74/63/EMÜ ja selle järgnevad muudatused | |Komisjoni direktiiv 76/14/EMÜ | |Komisjoni direktiiv 76/934/EMÜ | |Nõukogu direktiiv 80/502/EMÜ | |Komisjoni direktiiv 83/381/EMÜ | |Komisjoni direktiiv 86/299/EMÜ | |Nõukogu direktiiv 86/354/EMÜ | ainult artikkel 1 |Komisjoni direktiiv 87/238/EMÜ | |Komisjoni direktiiv 91/126/EMÜ | |Nõukogu direktiiv 91/132/EMÜ | |Nõukogu direktiiv 92/63/EMÜ | |Nõukogu direktiiv 92/88/EMÜ | |Nõukogu direktiiv 93/74/EMÜ | |Komisjoni direktiiv 94/16 EÜ | ainult artikli 11 lõike 1 viited, mis on tehtud direktiivi 74/63/EMÜ sätetele |Nõukogu direktiiv 95/69/EÜ | ainult artikkel 18 |Komisjoni direktiiv 96/6/EÜ | |Nõukogu direktiiv 96/25/EÜ | ainult artikli 14 lõige 2 |Komisjoni direktiiv 97/8/EÜ | |Komisjoni direktiiv 98/60/EÜ | |B OSASiseriiklikesse seadustesse ülevõtmise tähtajad(mainitud artiklis 16)Direktiiv | Ülevõtmise tähtaeg |Direktiiv 74/63/EMÜ (EÜT L 38, 11.2.1974, lk 31) | 1. jaanuar 1976 |Direktiiv 76/14/EMÜ (EÜT L 4, 9.1.1976, lk 24) | 1. aprill 1976 |Direktiiv 76/934/EMÜ (EÜT L 364, 31.12.1976, lk 20) | 1. märts 1977 |Direktiiv 80/502/EMÜ (EÜT L 124, 20.5.1980, lk 17) | 1. juuli 1981 |Direktiiv 83/381/EMÜ (EÜT L 222, 13.8.1983, lk 31) | 31. detsember 1983 |Direktiiv 86/299/EMÜ (EÜT L 189, 11.7.1986, lk 40) | 31. detsember 1987 |Direktiiv 86/354/EMÜ (EÜT L 212, 2.8.1986, lk 27) | 3. detsember 1988 |Direktiiv 87/238/EMÜ (EÜT L 110, 25.4.1987, lk 25) | 3. detsember 1988 |Direktiiv 91/126/EMÜ (EÜT L 60, 7.3.1991, lk 16) | 30. november 1991 |Direktiiv 91/132/EMÜ (EÜT L 66, 13.3.1991, lk 16) | 1. august 1991 |Direktiiv 92/63/EMÜ (EÜT L 221, 6.8.1992, lk 49) | 31. märts 1993 |Direktiiv 92/88/EMÜ (EÜT L 321, 6.11.1992, lk 24) | 31. detsember 1993 |Direktiiv 93/74/EMÜ (EÜT L 237, 22.9.1993, lk 23) | 30. juuni 1995 |Direktiiv 94/16/EÜ (EÜT L 104, 23.4.1994, lk 32) | 1. märts 1995 |Direktiiv 95/69/EÜ (EÜT L 332, 30.12.1995, lk 15) | 1. aprill 1998 |Direktiiv 96/6/EÜ (EÜT L 49, 28.2.1996, lk 29) | 31. juuli 1996 |Direktiiv 96/25/EÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 35) | 30. juuni 1998 |Direktiiv 97/8/EÜ (EÜT L 48, 19.2.1997, lk 22) | 30. juuni 1998 |Direktiiv 98/60/EÜ (EÜT L 209, 25.7.1998, lk 50) | 31. juuli 1998 |--------------------------------------------------IV LISAKORRELATSIOONITABELDirektiiv 74/63/EMÜ | Käesolev direktiiv |Artikkel 1 | Artikkel 1 |Artikkli 2 punkt a | Artikkli 2 punkt a |Artikkli 2 punkt b | Artikkli 2 punkt b |Artikkli 2 punkt d | Artikkli 2 punkt c |Artikkli 2 punkt e | Artikkli 2 punkt d |Artikkli 2 punkt h | Artikkli 2 punkt e |Artikkli 2 punkt i | — |Artikkli 2 punkt c | Artikkli 2 punkt f |Artikkli 2 punkt f | Artikkli 2 punkt g |Artikkli 2 punkt g | Artikkli 2 punkt h |Artikkel 2a | Artikkel 3 |Artikkel 3 | Artikkel 4 |Artikkel 3a | Artikkel 5 |Artikkel 3b | Artikkel 6 |Artikkel 3c | Artikkel 7 |Artikkel 4 | Artikkel 8 |Artikkel 5 | Artikkel 9 |Artikkel 6 | Artikkel 10 |Artikkel 6a | — |Artikkel 7 | Artikkel 11 |Artikkli 8 lõige 1 | Artikkli 12 lõige 1 |Artikkli 8 lõige 2 | Artikkli 12 lõige 2 |Artikkli 8 lõike 2 punkt a | Artikkli 12 lõige 3 |Artikkli 8 lõige 3 | Artikkli 12 lõige 4 |Artikkel 9 | Artikkel 13 |Artikkel 10 | Artikkel 14 |Artikkel 11 | Artikkel 15 |— | Artikkel 16 |— | Artikkel 17 |— | Artikkel 18 |I lisa | I lisa |II lisa | II lisa |— | III lisa |— | IV lisa |--------------------------------------------------


Tähtis õiguslik teade

|

31987L0054

Nõukogu direktiiv, 16. detsember 1986, pooljuhttoodete topoloogia õiguskaitse kohta

Euroopa Liidu Teataja L 024 , 27/01/1987 Lk 0036 - 0040 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 16 Lk 0095  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 16 Lk 0095  CS.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 ET.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 HU.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 LT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 LV.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 MT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 PL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 SK.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235 SL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 231  - 235

		Nõukogu direktiiv,16. detsember 1986,pooljuhttoodete topoloogia õiguskaitse kohta(87/54/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:pooljuhttoodetel on paljudes erinevates tööstusharudes üha olulisem roll ning järelikult on pooljuhttehnoloogia ühenduse tööstusliku arengu seisukohast põhjapaneva olulisusega;pooljuhttoodete funktsioonid sõltuvad suuresti niisuguste toodete topoloogiatest ning nimetatud topoloogiate arendamine nõuab märkimisväärsete inim-, tehniliste ja finantsressursside investeerimist, kuid kopeerida on niisuguste toodete topoloogiaid võimalik nende iseseisva arendamise maksumusega võrreldes väga väikeste kuludega;käesoleval ajal ei ole pooljuhttoodete topoloogiad kõikides liikmesriikides olemasolevate õigusaktidega selgelt kaitstud ning niisuguse kaitse olemasolu korral iseloomustavad seda erinevad tunnused;liikmesriikide seadustes pooljuhttoodete õiguskaitse osas olemasolevad teatud erinevused mõjutavad otseselt ja negatiivselt ühisturu funktsioneerimist pooljuhttoodete osas ning kui liikmesriigid võtavad kõnealuses valdkonnas vastu uusi õigusakte, võivad niisugused erinevused veelgi suureneda;on vaja kõrvaldada nimetatud mõju omavad olemasolevad erinevused ning vältida ühisturule negatiivset mõju omavate uute erinevuste teket;kui ühenduse otsuseid ei ole teatud ajavahemiku jooksul langetatud, peavad liikmesriigid seoses kaitse laiendamisega ühendusevälistele isikutele olema vabad iseenda nimel tegutsema;ühenduse pooljuhttoodete topoloogiate kaitset puudutava õigusraamistiku võib esiteks piiristada teatud kindlate põhimõtetega sätete abil, millega määratletakse, keda ja mida kaitsta tuleb, millistele ainuõigustele peab kaitstud isikutel olema võimalik teatud toimingute lubamiseks või keelamiseks toetuda, erandid neist õigustest ning kui kaua kaitse kestma peaks;muid küsimusi võib ajutiselt otsustada kooskõlas siseriiklike seadustega (eriti seda, kas kaitse saamiseks on tingimusena nõutav registreerimine või hoiustamine) ja välistades vaid teatud ajavahemiku möödumise tõttu antud litsentsid, siis kas ja millistel tingimustel võib seoses kaitstud topoloogiatega anda sundlitsentse;pooljuhttoodete topoloogiate kaitsmine kooskõlas käesoleva direktiiviga ei tohi piirata muude kaitsevormide kohaldamist;pooljuhttoodete topoloogiate õiguskaitset puudutavaid edasisi meetmeid ühenduses on vajadusel võimalik kaaluda hiljem, kuna aga ühiste põhimõtete rakendamine kõikide liikmesriikide poolt kooskõlas käesoleva direktiivi sätetega on hädavajalik,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:1. PEATÜKKMõistedArtikkel 11. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) pooljuhttoode – tähendab ükskõik millise niisuguse toote lõplikku või vahepealset vormi:i) mis koosneb materjalide kogumist, milles sisaldub ka pooljuhtmaterjali kiht, jaii) mille üks või mitu muud kihti koosnevad juhtivast, isoleerivast või pooljuhtmaterjalist, kusjuures kihid on seatud vastavalt eelnevalt kindlaksmääratud kolmemõõtmelisele skeemile, jaiii) mis on mõeldud üksi või koos muude funktsioonidega täitma elektroonilist funktsiooni;b) pooljuhttoote topoloogia – tähendab üksteisega seotud kujutiste sarja, mis on ükskõik kuidas kinnistatud või kodeeritud ja:i) mis on niisuguste kihtide kolmemõõtmeliseks skeemiks, millest pooljuhttoode koosneb, jaii) mille sarjas on igal kujutisel ükskõik millisele tootmisstaadiumile vastava pooljuhttoote pinna skeem või skeemi osa;c) ärieesmärgil kasutamine – tähendab müüki, laenutamist või liisimist või muul viisil ärieesmärgil levitamist või sel eesmärgil tehtavat pakkumist. Ent artikli 3 lõike 4, artikli 4 lõike 1, artikli 7 lõigete 1, 3 ja 4 kohaldamisel ei kuulu "ärieesmärgil kasutamise" alla kasutamine konfidentsiaalsuse tingimusel, kui ei toimu edasist levitamist kolmandatele isikutele, välja arvatud juhul, kui topoloogia kasutamine toimub konfidentsiaalsuse tingimusel, mida nõuab asutamislepingu artikli 223 lõike 1 punkti b kohaselt võetud meede.2. Nõukogu võib komisjoni ettepaneku alusel kvalifitseeritud häälteenamusega muuta lõike 1 punkti a alapunkte i ja ii, et kohandada neid sätteid tehnika arenguga.2. PEATÜKKPooljuhttoodete topoloogiate kaitseArtikkel 21. Liikmesriigid kaitsevad pooljuhttoodete topoloogiaid, võttes vastu õigusnormid ainuõiguste andmiseks kooskõlas direktiivi sätetega.2. Pooljuhttoote topoloogiat kaitstakse niivõrd, kuivõrd see vastab tingimustele, mille kohaselt see on looja isikliku intellektuaalse pingutuse tulemus ning ei ole pooljuhtide tööstuses käibetõeks. Kui pooljuhttoote topoloogia koosneb pooljuhtide tööstusele tavalistest elementidest, siis kaitstakse seda ainult määral, mil niisuguste elementide kombinatsioon tervikuna võetult vastab ülalkirjeldatud tingimustele.Artikkel 31. Kaitseõigust kohaldatakse vastavalt lõigetele 2 kuni 5 niisuguste isikute suhtes, kes on pooljuhttoodete topoloogiate loojad.2. Liikmesriigid võivad näha ette, et:a) kui topoloogia luuakse selle looja tööülesannete täitmisel, siis kohaldatakse kaitseõigust looja tööandja suhtes (kui töölepingu tingimustega ei nähta ette vastupidist);b) kui topoloogia luuakse töölepingust erineva lepingu alusel, siis kohaldatakse kaitseõigust selle lepingupoole suhtes, kes topoloogia tellis (kui lepinguga ei nähta ette vastupidist).3. a) Mis puutub lõikes 1 nimetatud isikutesse, siis kohaldatakse kaitseõigust niisuguste füüsiliste isikute suhtes, kes on liikmesriigi kodanikeks või kelle alaline elukoht asub liikmesriigi territooriumil.b) Kui liikmesriigid näevad ette lõikega 2 kooskõlas oleva korra, siis kohaldatakse kaitseõigust:i) niisuguste füüsiliste isikute suhtes, kes on liikmesriigi kodanikud või kelle alaline elukoht asub liikmesriigi territooriumil;ii) niisuguste äriühingute või muude juriidiliste isikute suhtes, kellel on liikmesriigi territooriumil tegelik ja toimiv tööstus- või kaubandusettevõte.4. Kui kaitseõigust vastavalt käesoleva artikli muudele sätetele ei eksisteeri, siis kohaldatakse kaitseõigust ka niisuguste lõike 3 punkti b alapunktides i ja ii nimetatud isikute suhtes:a) kes kasutavad liikmesriigis esmakordselt ärieesmärgil niisugust topoloogiat, mida ei ole veel mitte kuskil kogu maailmas ärieesmärgil kasutatud, jab) keda topoloogiat õigusjärgselt käsutav isik on ainuvolitanud kõnealust topoloogiat kogu ühenduses ärieesmärgil kasutama.5. Kaitseõigust kohaldatakse ka lõigetes 1 kuni 4 nimetatud isikute õigusjärglaste suhtes.6. Liikmesriigid võivad lõike 7 kohaselt pidada pooljuhttoodete topoloogiate õiguskaitset puudutavaid läbirääkimisi ja sõlmida vastavaid kokkuleppeid või sobimusi kolmandate riikidega ja mitmepoolseid konventsioone, pidades lugu ühenduse õigusest ja eriti käesoleva direktiiviga kehtestatud eeskirjadest.7. Liikmesriigid võivad alustada läbirääkimisi kolmandate riikidega eesmärgiga laiendada kaitseõigust niisuguste isikute suhtes, kelle suhtes vastavalt käesoleva direktiivi sätetele kaitseõigus ei kehti. Niisuguseid läbirääkimisi pidavad liikmesriigid teavitavad sellest komisjoni.Kui liikmesriik soovib laiendada kaitset isikutele, kelle suhtes vastasel korral kaitseõigus vastavalt käesoleva direktiivi sätetele ei kehti, või sõlmida kaitse laiendamise alast kokkulepet või sobimust ühenduse liikmeks mitteoleva riigiga, siis teavitab kõnealune liikmesriik sellest komisjoni. Komisjon teavitab sellest teisi liikmesriike.Liikmesriik peatab ajutiselt kaitse laiendamise või kokkuleppe või sobimuse sõlmimise üheks kuuks alates kuupäevast, mil ta komisjoni teavitas. Kui aga komisjon teatab nimetatud ajavahemiku jooksul asjaomasele liikmesriigile oma kavatsusest esitada nõukogule ettepanek, mille kohaselt laiendataks kaitset asjaomaste isikute või mitteliikmesriikideks olevate riikide suhtes kõikide liikmesriikide puhul, siis peatab liikmesriik ajutiselt kaitse laiendamise või kokkuleppe või sobimuse sõlmimise kaheks kuuks alates kuupäevast, mil liikmesriik komisjoni teavitas.Kui komisjon esitab nõukogule enne nimetatud kahekuulise perioodi lõppu niisuguse ettepaneku, siis peatab liikmesriik kaitse laiendamise või kokkuleppe või sobimuse sõlmimise ajutiselt veel neljaks kuuks alates ettepaneku esitamise kuupäevast.Komisjonipoolse teavitamise või ettepaneku või nõukogu otsuse puudumise korral eespool ettenähtud ajavahemiku jooksul võib liikmesriik kaitset laiendada või sõlmida kokkuleppe või sobimuse.Komisjoni poolt tehtav ettepanek kaitse laiendamiseks (esitatuna pärast liikmesriigipoolset teavitamist vastavalt eelnevatele lõikudele või mitte) võetakse nõukogu poolt vastu kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole kvalifitseeritud häälteenamusega otsustanud teisiti, ei takista komisjoni ettepaneku alusel nõukogu poolt langetatud otsus liikmesriiki laiendamast kaitset isikutele (seda lisaks niisugustele isikutele, kelle suhtes kõikides liikmesriikides kaitset kohaldatakse), kes olid teavituse kohaselt hõlmatud kavandatavasse laiendamisse, kokkuleppesse või sobimusse.8. Lõikest 7 lähtuvad komisjoni ettepanekud ja nõukogu otsused avaldatakse informatiivsel eesmärgil Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 41. Liikmesriigid võivad ette näha, et vastavalt artiklile 2 antud ainuõigused ei teki või neid ei kohaldata enam pooljuhttoote topoloogia suhtes juhul, kui kahe aasta jooksul alates pooljuhttoote topoloogia esmakordsest ärieesmärgil kasutamisest ei ole avaliku võimu kandjale esitatud vormikohast registreerimistaotlust. Lisaks niisugusele registreerimisele võivad liikmesriigid nõuda topoloogiat identifitseeriva või selle näiteks oleva materjali või nende kombinatsiooni hoiustamist avaliku võimu kandja juures ning teatist topoloogia esmakordse ärieesmärgil kasutamise kuupäeva kohta (kui see on registreerimistaotluse esitamise kuupäevast varasem).2. Liikmesriigid tagavad, et vastavalt lõikele 1 hoiustatud materjali ei tehta avalikkusele kättesaadavaks, kui tegemist on ärisaladusega. Käesoleva sättega ei piirata niisuguse materjali avalikustamist kohtu või mõne muu pädeva ametiasutuse määruse alusel isikutele, kes on artiklis 2 nimetatud ainuõiguste kehtivust või rikkumist käsitleva kohtuvaidluse osalised.3. Liikmesriigid võivad nõuda kaitstud topoloogiate õiguste ülemineku registreerimist.4. Liikmesriigid võivad seoses lõigetele 1 ja 3 vastava registreerimise ja hoiustamisega ette näha nende halduskulusid mitteületavate lõivude tasumise.5. Kaitse saamiseks või säilitamiseks täitmist vajavaid lisaformaalsusi ettekirjutavaid tingimusi ei lubata.6. Registreerimist nõudvad liikmesriigid näevad ette õiguskaitsevahendid niisugusele isikule, kellel on vastavalt käesoleva direktiivi sätetele õigus kaitsele ja kes suudab tõestada, et teine isik on ilma tema volituseta esitanud avalduse topoloogia registreerimiseks või saavutanud topoloogia registreerimise.Artikkel 51. Artiklis 2 nimetatud ainuõiguste hulka kuulub õigus lubada või keelata järgmisi toiminguid:a) topoloogia reprodutseerimine, niivõrd kui see on artikli 2 lõike 2 alusel kaitstud;b) topoloogiat kasutades toodetud pooljuhttoote või topoloogia ärieesmärgil kasutamine või sel otstarbel importimine.2. Liikmesriik võib vaatamata lõikele 1 lubada topoloogia reprodutseerimist eraviisil mitteärilistel eesmärkidel.3. Lõike 1 punktis a nimetatud ainuõigusi ei kohaldata reprodutseerimise suhtes, mis leiab aset topoloogia või topoloogiasse inkorporeeritud kontseptsioonide, protsesside, süsteemide või tehnikate analüüsimise, hindamise või õpetamise eesmärgil.4. Lõikes 1 nimetatud ainuõigused ei laiene sellise topoloogiaga seotud toimingutele, mis vastab artikli 2 lõike 2 nõuetele ja on loodud mõne muu topoloogia lõike 3 kohase analüüsimise ja hindamise alusel.5. Lõike 1 punktis b sätestatud toimingute lubamise või keelamise ainuõigust ei kohaldata niisuguste toimingute suhtes juhul, kui need sooritatakse pärast topoloogia või pooljuhttoote liikmesriigis turule toomist isiku poolt või nõusolekul, kellel on õigus lubada selle turustamist.6. Isikul, kes ei tea pooljuhttoodet omandades või kellel ei ole alust arvata, et toode on kaitstud liikmesriigi poolt käesoleva direktiiviga kooskõlas antud ainuõigusega, ei takistata nimetatud toodet ärieesmärgil kasutada.Ent toimingute puhul, mis sooritatakse pärast seda, kui isik saab teada või tal on alust arvata, et pooljuhttoode on kirjeldatud viisil kaitstud, tagab liikmesriik, et õiguse valdaja taotlusel võib kohus kooskõlas kohaldatavate siseriiklike seadustega nõuda piisava tasu maksmist.7. Lõike 6 sätteid kohaldatakse nimetatud lõike esimeses lauses nimetatud isiku õigusjärglaste suhtes.Artikkel 6Liikmesriigid ei või siduda artiklis 2 nimetatud ainuõigusi sundlitsentsidega, mida väljastataks seaduse alusel automaatselt vaid teatud ajavahemiku möödumise tõttu.Artikkel 71. Liikmesriigid näevad artiklis 2 nimetatud ainuõiguste tekke ette:a) juhul, kui vastavalt artiklile 4 on ainuõiguste tekke tingimuseks registreerimine, siis sellel kuupäeval, kumb kahest järgmisest kuupäevast on varasem:i) kuupäev, mil topoloogiat esmakordselt ükskõik kus kogu maailmas ärieesmärgil kasutatakse;ii) kuupäev, mil registreerimistaotlus sobivas vormis esitatakse, võib) topoloogia esmakordsel ärieesmärgil kasutamisel ükskõik kus kogu maailmas; võic) topoloogia esmakordsel kinnistamisel või kodeerimisel.2. Kui ainuõigused tekivad vastavalt lõike 1 punktile a või b, näevad liikmesriigid nimetatud õiguste tekke eelseks ajaks ette õiguskaitsevahendid niisuguse isiku jaoks, kellel on vastavalt käesoleva direktiivi sätetele kaitseõigus ning kes suudab tõestada, et teine isik on topoloogiat kuritahtlikult reprodutseerinud või ärieesmärgil kasutanud või nimetatud otstarbel importinud. Käesolev lõige ei mõjuta õiguskaitsevahendeid, mis on ette nähtud artikli 2 kohaselt antud ainuõiguste kaitseks.3. Ainuõigused lõppevad 10 aastat pärast selle kalendriaasta lõppu, mil topoloogiat esmakordselt ükskõik kus kogu maailmas ärieesmärgil kasutati või juhul, kui registreerimine on ainuõiguste tekke või jätkuva kohaldamise tingimuseks, siis 10 aastat pärast seda kuupäeva, kumb on kahest järgmisest kuupäevast varasem:a) selle kalendriaasta lõpp, mil topoloogiat esmakordselt ükskõik kus kogu maailmas ärieesmärgil kasutati;b) selle kalendriaasta lõpp, mil esitati nõuetekohaselt vormistatud registreerimistaotlus.4. Kui topoloogiat ei kasutata ärieesmärgil mitte kusagil kogu maailmas 15 aasta jooksul alates selle esmakordsest kinnistamisest või kodeerimisest, siis lõppevad lõike 1 kohaselt olemasolevad ainuõigused ning uusi ainuõigusi ei teki, kui nimetatud perioodi jooksul ei esitata nõuetekohaselt vormistatud registreerimistaotlust neis liikmesriikides, kus registreerimine on ainuõiguste tekke või jätkuva kohaldamise tingimuseks.Artikkel 8Vastavalt artiklile 2 pooljuhttoodete topoloogiatele tagatud kaitse ei laiene peale topoloogia enda muudele topoloogiasse inkorporeeritud kontseptsioonidele, protsessidele, süsteemidele, tehnikatele ega kodeeritud teabele.Artikkel 9Kui liikmesriikide õigusaktidega on ette nähtud, et kaitstud topoloogiaid kasutades toodetud pooljuhttooted võivad olla varustatud vastava tunnusmärgiga, siis on kasutatavaks tunnusmärgiks suur T-täht järgmiselt: T, "T", [T],+++++ TIFF +++++, T* või+++++ TIFF +++++.3. PEATÜKKMuude õigusnormide edasine kohaldamineArtikkel 101. Käesoleva direktiivi sätted ei piira patendi- ja kasuliku mudeli õigusi puudutavaid õigusnorme.2. Käesoleva direktiivi sätted ei piira:a) õigusi, mille liikmesriigid annavad, täites oma rahvusvahelistest kokkulepetest tulenevaid kohustusi, kaasa arvatud sätteid, mis laiendavad niisuguseid õigusi asjaomase liikmesriigi kodanikele või liikmesriigi territooriumil paiknevatele residentidele;b) liikmesriikide autoriõigusalaste sätete kohaldamist, millega piiratakse topoloogia jooniste või muu kunstilise esituse reprodutseerimist topoloogia kahemõõtmelise koopia valmistamise teel.3. Käesoleva direktiivi sätted ei mõjuta siseriiklike seaduste alusel niisugustele pooljuhttoodete topoloogiatele tagatud kaitset, mis kinnistati või kodeeriti enne direktiivi kehtestavate siseriiklike sätete jõustumist, ent mitte hiljem kui artikli 11 lõikes 1 ettenähtud kuupäeval.4. PEATÜKKLõppsättedArtikkel 111. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 7. novembriks 1987.2. Liikmesriigid tagavad käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti edastamise komisjonile.Artikkel 12Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. detsember 1986Nõukogu nimeleesistujaG. Howe[1] EÜT C 360, 31.12.1985, lk 14.[2] EÜT C 255, 13.10.1986, lk 249.[3] EÜT C 189, 28.7.1986, lk 5.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2007/26/EÜ, 7. mai 2007 , millega muudetakse direktiivi 2004/6/EÜ selle kohaldamisaja pikendamiseks (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               8.5.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 118/5

      KOMISJONI DIREKTIIV 2007/26/EÜ,
   7. mai 2007,
   millega muudetakse direktiivi 2004/6/EÜ selle kohaldamisaja pikendamiseks
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 3. mai 1989. aasta direktiivi 89/398/EMÜ eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artikli 4 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 15. veebruari 2001. aasta direktiivis 2001/15/EÜ eritoitu lisatavate erilise toitmisotstarbega ainete kohta (2) täpsustatakse teatavad ainete kategooriad ja mainitakse neist igaühe puhul, milliseid keemilisi aineid on lubatud kasutada eritoidu valmistamisel.

               (2)

               Direktiivi 2001/15/EÜ vastuvõtmise ajal ei olnud võimalik kõnealuse direktiivi lisaga hõlmata mitut eritoitu lisatavat erilise toitmisotstarbega ainet, mida turustatakse mõnedes liikmesriikides, sest toidu teaduskomitee ei olnud neid hinnanud.

               (3)

               Kuni Euroopa Toiduohutusamet ei ole nende ainete hindamist lõpetanud, on komisjoni direktiiviga 2004/6/EÜ (3) ette nähtud, et liikmesriigid võivad kuni 31. detsembrini 2006 lubada oma territooriumil jätkuvalt kaubelda kõnealuseid aineid sisaldavate toodetega, tingimusel et on täidetud teatavad ohutusega seotud nõuded.

               (4)

               Hindamist ja sellega seotud haldustoiminguid ei olnud võimalik lõpetada enne 31. detsembrit 2006. Tarbetute häirete vältimiseks asjaomase toiduga kauplemisel tuleks seega pikendada direktiivi 2004/6/EÜ kohaldamisaega.

               (5)

               Et võtta arvesse aega, mis on vajalik Euroopa Toiduohutusametil ainete hindamise lõpetamiseks ning vastavate meetmete ülevõtmiseks riikide õigusaktidesse, on asjakohane pikendada direktiivi 2004/6/EÜ kohaldamisaega 31. detsembrini 2009.

               (6)

               Direktiivi 2004/6/EÜ artiklis 1 ette nähtud kuupäev 31. detsember 2006 sunnib käesoleva direktiivi üle võtma lühikese aja jooksul. Et vältida probleeme direktiivis 2004/6/EÜ loetletud aineid sisaldavate toodetega kauplemisel, on asjakohane, et käesolevat direktiivi kohaldataks alates 1. jaanuarist 2007.

               (7)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2004/6/EÜ artiklis 1 asendatakse kuupäev 31. detsember 2006 kuupäevaga 31. detsember 2009.
   Artikkel 2
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 8. juuliks 2007. Nad edastavad kõnealuste õigusnormide tekstid ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad nimetatud norme alates 1. jaanuarist 2007.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 7. mai 2007

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 186, 30.6.1989, lk 27. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (2)  EÜT L 52, 22.2.2001, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/34/EÜ (ELT L 83, 22.3.2006, lk 14).

      (3)  ELT L 15, 22.1.2004, lk 31.