title: Komisjoni direktiiv 2007/71/EÜ, 13. detsember 2007 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/59/EÜ (laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates) II lisa (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               14.12.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 329/33

      KOMISJONI DIREKTIIV 2007/71/EÜ,
   13. detsember 2007,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/59/EÜ (laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates) II lisa
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates, (1) eriti selle artiklit 15,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Laevareovee põhjustatud merereostuse vältimist käsitleva konventsiooni Marpol 73/78 IV lisa jõustus 27. septembril 2003 ning selle muudetud versioon jõustus 1. augustil 2005.

               (2)

               Direktiivi 2000/59/EÜ artiklis 16 sätestatakse, et direktiivi rakendamine reovett käsitlevate sätete osas peatatakse 12 kuuks pärast Marpoli IV lisa jõustumist.

               (3)

               Ühenduse sadamasse suunduva laeva kapten on direktiivi 2000/59/EÜ artikli 6 kohaselt kohustatud täitma direktiivi II lisas toodud vormi ja esitama teabe sadama asukoha liikmesriigi poolt selleks määratud asutusele või organile.

               (4)

               II lisas ei osutata reoveele ning seetõttu tuleks lisa reovee kui enne sadamasse sisenemist teada antavate heitmete uue liigi lisamiseks muuta. Reovett käsitlevaid direktiivi sätteid tuleks vaadelda seostatult Marpoli IV lisa määrustega, kus eritingimustel sätestatakse võimalus reovee kõrvaldamiseks merel. Seda tuleks kohaldada ilma, et see piiraks rahvusvahelise õiguse kohaselt vastu võetud rangemaid nõudeid laevaheitmete üleandmise kohta.

               (5)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 2099/2002 (2) loodud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2000/59/EÜ II lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisas oleva tekstiga.
   Artikkel 2
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 15. juunil 2009. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid teatavad komisjonile vastavalt käesolevale direktiivile kohandatud tähtsamate õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 13. detsember 2007

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Jacques BARROT

      (1)  EÜT L 332, 28.12.2000, lk 81. Direktiivi on muudetud direktiiviga 2002/84/EÜ (ELT L 324, 29.11.2002, lk 53).

      (2)  EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 93/2007 (ELT L 22, 31.1.2007, lk 12).

      LISA
      TEAVE, MIS TULEB ESITADA ENNE ... SADAMASSE SISENEMIST
      (Sihtsadam vastavalt direktiivi 2000/59/EÜ artiklile 6)
      1.   Laeva nimi, kutsung ja vajaduse korral IMO tunnuskood:
      2.   Lipuriik:
      3.   Eeldatav saabumise aeg:
      4.   Eeldatav lahkumise aeg:
      5.   Eelmine külastatud sadam:
      6.   Järgmine külastatav sadam:
      7.   Viimase laevaheitmete üleandmise sadam ja kuupäev:
      8.   Kas annate oma jäätmed üle sadama vastuvõtuseadmetesse? (märkida vastavasse kasti rist)

                  Kõik 

                  Mõned 

                  Ei anna 

            9.   Üleantavate ja/või pardale jäävate jäätmete ja jääkide liik ning kogus ja protsendimäär maksimaalsest ladustamismahust:

         Kui annate kõik jäätmed üle, täitke vastavalt teine veerg.

         Kui annate üle mõned jäätmed või ei anna üldse, täitke kõik veerud.

                  Liik

                  Üleantavad jäätmed
                  m3

                  Maksimaalne ladustamismaht
                  m3

                  Pardale jäävate jäätmete kogus
                  m3

                  Sadam, kus antakse üle pardale jäävad jäätmed

                  Teatamise ja järgmisena külastatava sadama vahel tekkivate jäätmete tõenäoline kogus
                  m3

                  Õlijäätmed

                  Setted

                  Pilsivesi

                  Muu (täpsustada)

                  Prügi

                  Toidujäätmed

                  Plast

                  Muud

                     Reovesi
                      (1)

                     Lastiga kaasnevad jäätmed (täpsustada) (2)

                     Lastijäätmed (täpsustada) (2)

            Märkused:

                  1.

                  Käesolevat teavet võib kasutada sadamariigi järelevalveks ja muudel kontrollimisega seotud eesmärkidel.

                  2.

                  Liikmesriigid määravad kindlaks, millised organid saavad käesoleva teatise koopia.

                  3.

                  Käesolev vorm tuleb täita, v.a juhul, kui laev on sellest vabastatud vastavalt direktiivi 2000/59/EÜ artiklile 9.

            Kinnitan, et

                  —

                  eespool esitatud andmed on tõesed ja täpsed ning

                  —

                  laeva hoidlate maht on piisav, et ladustada kõik teatamise ja järgmise üleandmissadama vahelisel ajal tekkivad jäätmed.

            Kuupäev …
      Kellaaeg …
      Allkiri …

         (1)  Marpol 73/78 IV lisa 11. reegli kohaselt võib reovett väljutada merel. Asjakohaseid lahtreid ei tule täita, kui reovett kavatsetakse väljutada merel ja luba selleks on olemas.

         (2)  Võivad olla hinnangulised.


title: Komisjoni direktiiv, 27. veebruar 1986, millega lubatakse teatavate söödakultuuride ning õli- ja kiudtaimede liikide seemne turustamist ainult juhul, kui see on ametlikult sertifitseeritud “eliitseemne” või “sertifitseeritud seemnena”

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31986L0109

Euroopa Liidu Teataja L 093 , 08/04/1986 Lk 0021 - 0022 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 20 Lk 0175  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 20 Lk 0175

		Komisjoni direktiiv,27. veebruar 1986,millega lubatakse teatavate söödakultuuride ning õli- ja kiudtaimede liikide seemne turustamist ainult juhul, kui see on ametlikult sertifitseeritud "eliitseemne" või "sertifitseeritud seemnena"(86/109/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 14. juuni 1966. aasta direktiivi 66/401/EMÜ söödakultuuride seemne turustamise kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 85/38/EMÜ, [2] eriti selle artikli 3 lõiget 3,võttes arvesse nõukogu 30. juuni 1969. aasta direktiivi 69/208/EMÜ õli- ja kiudtaimede seemne turustamise kohta, [3] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 82/859/EMÜ, [4] eriti selle artikli 3 lõiget 3,ning arvestades, et:direktiiv 66/401/EMÜ lubab teatavate söödakultuuride liikide eliitseemne, sertifitseeritud seemne ja tarbeseemne turustamist;direktiiv 69/208/EMÜ lubab teatavate õli- ja kiudtaimede liikide eliitseemne, igat sorti sertifitseeritud seemne ja tarbeseemne turustamist;mainitud direktiivide artiklite 3 lõiked 3 annavad komisjonile volituse keelustada seemne turustamine, kui see ei ole ametlikult sertifitseeritud kas "eliitseemne" või "sertifitseeritud seemnena";olemasoleva informatsiooni põhjal on kindlaks tehtud, et liikmesriigid on võimelised tootma piisavalt eliit- ja sertifitseeritud seemet, et rahuldada ühenduse seemnenõudlus teatavate eespool mainitud liikide osas 1. juulist 1987, teatavate liikide osas 1. juulist 1989 ning teatavate liikide osas 1. juulist 1991;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise põllumajanduse, aianduse ja metsanduse seemnete ja paljundusmaterjali komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Liikmesriigid näevad ette, et 1. juulist 1987 ei ole lubatud turule viia:–Vicia faba L. (partim) | –põldoa |–Papaver somniferum L. | –unimaguna |seemet, kui see ei ole ametlikult sertifitseeritud "eliitseemne" või "sertifitseeritud seemnena".2. Liikmesriigid näevad ette, et 1. juulist 1987 ei ole lubatud turule viia:–Glycine max (L.) Merr. | –sojaoa |–Linum usitatissimum L. | –lina |seemet, kui see ei ole ametlikult sertifitseeritud "eliitseemne", "esimese põlvkonna sertifitseeritud seemne" või "teise põlvkonna sertifitseeritud seemnena".Artikkel 2Liikmesriigid näevad ette, et 1. juulist 1989 ei ole lubatud turule viia:–Agrostis canina L. | –sookasteheina |–Agrostis gigantea Roth | –suure kasteheina |–Agrostis stolonifera L. | –valge kasteheina |–Agrostis tenuis Sibth. | –hariliku kasteheina |–Alopecurus pratensis L. | –aas-rebasesaba |–Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl. | –kõrge raikaeriku |–Phleum bertolinii DC | –mugultimuti |–Poa nemoralis L. | –salunurmika |–Poa palustris L. | –soonurmika |–Poa trivilialis L. | –hariliku nurmika |–Trisetum flavescens (L.) Beauv. | –hariliku koldkaera |–Lotus corniculatus L. | –hariliku nõiahamba |–Lupinus albus L. | –valge lupiini |–Lupinus angustifolius L. | –ahtalehise lupiini |–Lupinus luteus L. | –kollase lupiini |–Medicago lupulina L. | –humallutserni |–Trifolium hybridum L. | –roosa ristiku |–Brassica juncea L. Czern. et Coss. in Czern. | –sarepta kapsasrohu |seemet, kui see ei ole ametlikult sertifitseeritud "eliitseemne" või "sertifitseeritud seemnena".Artikkel 3Liikmesriigid näevad ette, et 1. juulist 1991 ei ole lubatud turule viia:–Festuca ovina L. | –lamba-aruheina |–Trifolium incarnatum L. | –kahkjaspunase ristiku |–Trifolium resupinatum L. | –pärsia ristiku |–Vicia sativa L. | –hariliku hiireherne |–Vicia villosa Roth. | –põld-hiireherne |–Sinapis alba L. | –valge sinepi |seemet, kui see ei ole ametlikult sertifitseeritud "eliitseemne" või "sertifitseeritud seemnena".Artikkel 4Liikmesriigid jõustavad:- artikli 1 täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. juulil 1987,- artikli 2 täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. juulil 1989,- artikli 3 täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. juulil 1991.Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. veebruar 1986Komisjoni nimelasepresidentFrans Andriessen[1] EÜT 125, 11.7.1966, lk 2298/66.[2] EÜT L 16, 19.1.1985, lk 41.[3] EÜT L 169, 10.7.1969, lk 3.[4] EÜT L 357, 18.12.1982, lk 31.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/99/EÜ, 17. november 2003, zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire kohta, millega muudetakse nõukogu otsust 90/424/EMÜ ja tühistatakse nõukogu direktiiv 92/117/EMÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0099

Euroopa Liidu Teataja L 325 , 12/12/2003 Lk 0031 - 0040

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/99/EÜ,17. november 2003,zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire kohta, millega muudetakse nõukogu otsust 90/424/EMÜ ja tühistatakse nõukogu direktiiv 92/117/EMÜEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 152 lõike 4 punkti b,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]pärast konsulteerimist regioonide komiteega,tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korra kohaselt [3]ning arvestades järgmist:(1) Elusloomad ja loomsed tooted kuuluvad asutamislepingu I lisas esitatud loetelusse. Loomakasvatus ja loomsete toodete turustamine on põllumajandusega tegeleva elanikkonna oluline sissetulekuallikas. Rahvatervise ja loomatervishoiu alase teadlikkuse tõstmisele ühenduses suunatud veterinaarmeetmete rakendamine aitab kaasa põllumajandussektori ratsionaalsele arengule.(2) Inimeste tervise kaitse otseselt või kaudselt loomadelt inimestele levivate haiguste ja nakkuste (zoonooside) vastu on esmatähtis.(3) Toidu kaudu levivad zoonoosid võivad põhjustada kannatusi inimestele ning majanduskahju toidutootmisele ja toiduainetetööstusele.(4) Ka muude allikate, välja arvatud toit, kaudu levivad zoonoosid, eriti metsloomade ja lemmikloomade populatsioonidelt, teevad muret.(5) Nõukogu 17. detsembri 1992. aasta direktiiv 92/117/EMÜ konkreetsete zoonooside ja konkreetsete zoonootilise toimega mõjurite vastaste kaitsemeetmete kohta loomadel ja loomsetel saadustel toidu kaudu saadavate nakkushaiguste ja mürgistuste vältimiseks, [4] mis on ette nähtud seiresüsteemi loomiseks teatavate zoonooside osas nii liikmesriikide kui ka ühenduse tasandil.(6) Ühenduse zoonooside epidemioloogia tugilabori abil kogub komisjon liikmesriikidelt igal aastal seire tulemused ja paneb need kokku. Tulemusi on avaldatud igal aastal alates 1995. aastast. Need annavad aluse zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite hetkeolukorra hindamiseks. Andmekogumissüsteemid on siiski ühtlustamata ja ei võimalda seepärast liikmesriike võrrelda.(7) Teatavate loomapopulatsioonides esinevate zoonooside seire ja tõrje on sätestatud muudes ühenduse õigusaktides. Veiste tuberkuloosi ja veiste brutselloosi käsitleb eelkõige nõukogu 26 juuni 1964. aasta direktiiv 64/432/EMÜ ühendusesisest kauplemist veiste ja sigadega mõjutavate loomade tervishoiu probleemide kohta. [5] Lammaste ja kitsede brutselloosi käsitleb nõukogu 28. jaanuari 1991. aasta direktiiv 91/68/EMÜ lammaste ja kitsede ühendusesisest kaubandust reguleerivate loomatervishoiu nõuete kohta. [6] Käesolev direktiiv ei peaks neid olemasolevaid nõudeid asjatult dubleerima.(8) Lisaks sellele peaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu tulevane määrus toiduainete hügieeni kohta hõlmama konkreetseid zoonooside ja zoonootiliste toimega mõjurite ennetamiseks, tõrjeks ja seireks vajalikke üksikasju ning sisaldama konkreetseid toidu kvaliteedi suhtes esitatavaid mikrobioloogilisi nõudeid.(9) Direktiiviga 92/117/EMÜ nähakse ette andmete kogumine inimeste zoonoosi nakatumise juhtude kohta. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 1998. aasta otsuse nr 2119/98/EÜ (epidemioloogilise seire ja nakkushaiguste tõrje võrgustiku moodustamise kohta ühenduses) [7] eesmärgiks on tugevdada selliste andmete kogumist ja aidata kaasa nakkushaiguste ennetamise ja seire parandamisele ühenduses.(10) Andmete kogumine zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite esinemise kohta loomadel, toidus, söötades ja inimestes on vajalik zoonooside arengute ja allikate kindlaks määramiseks.(11) Tervishoiuga seotud veterinaarmeetmete teaduskomitee oma 12. aprillil 2000. aastal vastu võetud arvamuses zoonooside kohta leidis, et sel ajal kehtinud meetmed toidu kaudu levivate zoonootiliste nakkuste tõrjeks olid ebapiisavad. Edasi leidis komitee, et liikmesriikide kogutavad epidemioloogilised andmed olid mittetäielikud ja ei võimaldanud täielikku võrdlust. Selle tulemusena soovitas komitee täiustatud seiremeetmeid ja määratles riskide juhtimise võimalused. Eelkõige määras komitee tervishoiu prioriteetidena kindlaks Salmonella spp., Campylobacter spp., verotoksiini produtseerivad Escherichia coli (VTEC), Listeria monocytogenes, Cryptosporidium spp., Echinococcus granulosus/multilocularis ja Trichinella spiralis.(12) Seepärast tuleb täiustada olemasolevaid direktiivis 92/117/EMÜ kehtestatud seire- ja andmekogumissüsteeme. Samaaegselt asendatakse direktiivis 92/117/EMÜ kehtestatud konkreetsed tõrjemeetmed Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 2160/2003 salmonella ja muude kindlaks määratud toidust põhjustatud zoonootilise toimega mõjurite tõrje kohta. [8] Direktiiv 92/117/EMÜ tuleks seetõttu kehtetuks tunnistada.(13) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, seatakse sisse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, [9] toidu ohutuse küsimustes sätestatud teadusuuringute ja teadusliku toe raames tuleks kasutada asjakohaste andmete kogumisel ja analüüsimisel.(14) Kui andmete kogumist ja võrdlemist on vaja lihtsustada, peaks seire toimuma ühtlustatult. See võimaldaks hinnata zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite arenguid ja allikaid ühenduse piires. Kogutud andmed koos muudest allikatest saadud andmetega peaksid moodustama zoonootiliste organismide riskianalüüsi aluse.(15) Eelisjärjekorras tuleks tegeleda zoonoosidega, mis ohustavad inimeste tervist kõige enam. Seiresüsteemid peaksid siiski hõlbustama ka tekkinud või alles tekkivate zoonootiliste haiguste ja zoonootiliste organismide uute tüvede avastamist.(16) Murettekitav resistentsus antimikroobikumide (näiteks mikroobivastaste ravimite ja mikroobivastaste söödalisandite) suhtes on näitaja, mida tuleks jälgida. Sätestada tuleks seire, mis ei hõlmaks üksnes zoonootilise toimega mõjureid, vaid ka muid aineid, kuivõrd need kujutavad ohtu rahva tervisele. Eriti vajalik võib olla indikaatororganismide seire. Sellised organismid moodustavad resistentsete geenide varud, kust geenid võivad edasi kanduda haigusttekitavatele bakteritele.(17) Lisaks üldisele seirele võib ära märkida konkreetsed vajadused, mis võivad eeldada kooskõlastatud seireprogrammi kehtestamist. Erilist tähelepanu tuleks pöörata määruse (EÜ) nr 2160/2003 I lisas loetletud zoonoosidele.(18) Põhjalikult uurituna annavad toidust põhjustatud zoonooside puhangud võimaluse kindlaks määrata patogeeni, nakkust levitava toiduaine ja toidu valmistamisel ja käitlemisel haiguspuhangule kaasaaidanud tegurid. Seepärast on vajalik ette näha vastavad uuringud ja tihe koostöö eri asutuste vahel.(19) Transmissiivseid spongioosseid entsefalopaatiaid hõlmab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 999/2001, milles sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad. [10](20) Tagamaks zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite kohta kogutud teabe tõhus kasutamine, tuleks kogu asjakohase teabevahetuse kohta kehtestada vajalikud eeskirjad. See teave tuleks koguda liikmesriikides ja saata komisjonile aruannete kujul, mis tuleks edastada Euroopa Toiduohutusametile ja teha vajalikul viisil viivitamata üldsusele kättesaadavaks.(21) Aruanded tuleks esitada igal aastal. Lisaaruannete esitamine võib siiski vajalikuks osutuda, kui olukord seda nõuab.(22) Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse jäävate zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite analüüsimise ja kontrolli suunamiseks ja abistamiseks võib olla asjakohane määrata riigi ja ühenduse tugilaborid.(23) Nõukogu 26. juuni 1990. aasta otsust 90/424/EMÜ veterinaariaalaste kulutuste kohta [11] tuleks muuta üksikasjalike eeskirjade osas, millega reguleeritakse ühenduse rahalist toetust zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire ja tõrjega seotud teatavate meetmete võtmiseks.(24) Tuleks sätestada asjakohased meetmed käesoleva direktiivi teatavate sätete muutmiseks, et võtta arvesse teaduse ja tehnika arengut ning rakendus- ja üleminekumeetmete vastuvõtmiseks.(25) Teaduse ja tehnika arengu arvesse võtmiseks tuleks tagada komisjoni ja liikmesriikide tihe ja tõhus koostöö määrusega (EÜ) nr 178/2002 moodustatud alalises komitees.(26) Liikmesriigid ei saa üksi tegutsedes koguda võrreldavaid andmeid, mis annaksid olulise aluse zoonootilistest organismidest tuleneva ohu hindamiseks ühenduse tasandil. Selliste andmete kogumine on tulemuslikum ühenduse tasandil. Ühendus võib seepärast võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Seiresüsteemide loomise ja säilitamise eest peaksid vastutama liikmesriigid.(27) Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise kord, [12]ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKK SISSEJUHATAVAD SÄTTEDArtikkel 1Sisu ja reguleerimisala1. Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada, et zoonooside, zoonootilise toimega mõjurite ja nendega seotud resistentsuse osas mikroobivastaste ravimite suhtes toimuks nõuetekohane seire ning et toidust põhjustatud haiguspuhangutele järgneks nõuetekohane epidemioloogiline uuring, võimaldada asjakohaste arengute ja allikate hindamiseks vajaliku teabe kogumist ühenduses.2. Käesolev direktiiv hõlmab:a) zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seiret;b) seonduva resistentsuse seiret mikroobivastaste ravimite suhtes;c) toidust põhjustatud haiguspuhangute epidemioloogilist uurimist jad) zoonooside ja zoonootilise toimega mõjuritega seotud teabevahetust.3. Käesolevat direktiivi kohaldatakse, ilma et see piiraks ühenduse konkreetsemaid sätteid, mis käsitlevad loomade tervishoidu, loomasöötu, toiduhügieeni, inimestele nakkavaid haigusi, töötervishoidu ja -ohutust, geenitehnoloogiat ja transmissiivseid spongioosseid entsefalopaatiaid.Artikkel 2MääratlusedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1. määruses (EÜ) nr 178/2002 sätestatud mõisted ja2. järgmisi mõisted:a) zoonoos – otseselt või kaudselt loomulikul teel loomade ja inimeste vahel edasikantav haigus ja/või infektsioon;b) zoonootilise toimega mõjur – mis tahes viirus, bakter, seen, parasiit või bioloogiline isend, mis võib põhjustada zoonoosi;c) resistentsus mikroobivastaste ravimite suhtes – teatavat liiki mikroorganismide võime jääda ellu või isegi kasvada antimikroobikumi teatud kontsentratsioonil, mis on tavaliselt piisav sama liiki mikroorganismide kasvu pidurdamiseks või nende tapmiseks;d) toidust põhjustatud haiguspuhang – teatavatel asjaoludel inimesel täheldatud kahe või mitme haigus- ja/või infektsioonijuhtumi esinemine või olukord, kus täheldatud juhtumite arv ületab prognoositud arvu ja kus juhtumid on seotud või on tõenäoliselt seotud samast allikast pärit toiduga;e) seire – zoonooside, zoonootilise toimega mõjurite ja nendega seotud resistentsuse mikroobivastaste ravimite suhtes esinemist käsitlevate andmete kogumise, analüüsimise ja avaldamise süsteem.Artikkel 3Üldised kohustused1. Liikmesriigid tagavad, et zoonooside, zoonootilise toimega mõjurite ja nendega seotud mikroobivastaste ravimite suhtes eksisteeriva resistentsuse esinemisega seotud andmete kogumine, analüüsimine ja avaldamine toimub viivitamata kooskõlas käesoleva direktiivi nõuetega ja selle kohaselt vastuvõetud sätetega.2. Iga liikmesriik määrab pädeva asutuse või pädevad asutused käesoleva direktiivi täitmiseks ja teavitab sellest komisjoni. Kui liikmesriik määrab rohkem kui ühe pädeva asutuse, siis ta:a) teatab komisjonile pädeva asutuse, mis on kontaktpunktiks komisjoniga kontakteerumisel; jab) tagab, et pädevad asutused teevad koostööd käesoleva direktiivi nõuete nõuetekohase täitmise tagamiseks.3. Iga liikmesriik tagab, et tulemuslik ja pidev koostöö, mis põhineb üldise teabe ja vajaduse korral konkreetsete andmete vabal vahetusel, seatakse sisse käesoleva direktiivi kohaldamisel määratud pädeva asutuse või pädevate asutuste jaa) pädevate asutuste vahel ühenduse loomatervishoidu käsitlevate õigusaktide kohaldamiseks;b) pädevate asutuste vahel ühenduse loomasööta käsitlevate õigusaktide kohaldamiseks;c) pädevate asutuste vahel ühenduse toiduhügieeni käsitlevate õigusaktide kohaldamiseks;d) otsuse nr 2119/98/EÜ artiklis 1 märgitud struktuuride ja/või asutuste vahel;e) muude asjaomaste asutuste ja organisatsioonide vahel.4. Iga liikmesriik tagab, et lõikes 2 märgitud pädeva asutuse või pädevate asutuste asjakohased ametnikud osalevad vajadusel vastaval veterinaaria, mikrobioloogia või epidemioloogia alasel alg- ja täiendõppel.II PEATÜKK ZOONOOSIDE JA ZOONOOTILISE TOIMEGA MÕJURITE SEIREArtikkel 4Zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire üldeeskirjad1. Liikmesriigid koguvad asjakohaseid ja võrreldavaid andmeid ohtude kindlaksmääramiseks ja iseloomustamiseks, riskide hindamiseks ja zoonooside ja zoonootilise toimega mõjuritega seotud riskide iseloomustamiseks.2. Seire toimub toiduahela etapis või etappides, mis on asjaomase zoonoosi või zoonootilise toimega mõjuri puhul kõige asjakohasem, st:a) esmatootmise tasand; ja/võib) muud toiduahela etapid, sealhulgas toidus ja söödas.3. Seire hõlmab I lisa A osas loetletud zoonoose ja zoonootilise toimega mõjureid. Kui liikmesriigi epidemioloogiline olukord seda eeldab, toimub seire ka I lisa B osas loetletud zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite osas.4. I lisa võib muuta artikli 12 lõikes 2 osutatud korras zoonooside või zoonootilise toimega mõjurite lisamiseks selle loetellu või sealt kustutamiseks, võttes eriti arvesse järgmisi kriteeriume:a) nende esinemine looma- ja inimpopulatsioonides, söödas ja toidus;b) kui raske on nende mõju inimestele;c) nende majanduslikud tagajärjed loomade ja inimeste tervishoiule ning sööda- ja toidukäitlejatele;d) epidemioloogilised arengud looma- ja inimpopulatsioonides, söödas ja toidus.5. Seire põhineb liikmesriigis olemasolevatel süsteemidel. Kui andmete kogumist ja võrdlemist on siiski vaja lihtsustada, võib I lisas loetletud zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seireks kehtestada üksikasjalikud eeskirjad artikli 12 lõikes 2 osutatud korras ja võttes arvesse muid loomatervishoiu, toiduhügieeni ja inimestele nakkavate haiguste kohta kehtestatud ühenduse eeskirju.Sellistes üksikasjalikes eeskirjades kehtestatakse teatavate zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire miinimumnõuded. Eelkõige võivad need kindlaks määrata:a) loomapopulatsiooni või alampopulatsioonid või toiduahela etapid, mida seire peab hõlmama;b) andmete laad ja liik, mida tuleb koguda;c) haigusjuhu määratlused;d) proovide võtmise kavad, mida tuleb kasutada;e) laboratoorsed meetodid, mida tuleb testimisel kasutada; jaf) aruandluse sageduse, sealhulgas suunised kohalike, piirkondlike and keskasutuste vahelise aruandluse jaoks.6. Kaaludes, kas esitada üksikasjalikud eeskirjad zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite rutiinkontrolli ühtlustamiseks vastavalt lõikele 5, käsitleb komisjon prioriteetsetena I lisa A osas loetletud zoonoose ja zoonootilise toimega mõjureid.Artikkel 5Kooskõlastatud seireprogrammid1. Kui rutiinkontrolli käigus vastavalt artiklile 4 kogutud andmed ei ole piisavad, võib vastavalt artikli 12 lõikes 2 osutatud menetlusele sisse seada kooskõlastatud seireprogrammid ühe või mitme zoonoosi ja/või zoonootilise toimega mõjuri kohta. Kooskõlastatud seireprogrammid võib riskide hindamiseks ning zoonooside ja zoonootilise toimega mõjuritega seotud lähteväärtuste loomiseks liikmesriikide või ühenduse tasandil sisse seada eriti erivajaduste tuvastamisel.2. Kooskõlastatud seireprogrammi sisseseadmisel võetakse eriti arvesse määruse (EÜ) nr 2160/2003 I lisas märgitud zoonoosidele ja zoonootilise toimega mõjureid loomapopulatsioonides.3. Miinimumeeskirjad kooskõlastatud seireprogrammide kohta on sätestatud III lisas.Artikkel 6Käitlejate kohustused1. Liikmesriigid tagavad, et kui käitlejad teevad uuringuid zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite esinemise kohta vastavalt seirele artikli 4 lõike 2 alusel, siis nad:a) säilitavad tulemused ja korraldavad asjakohase isolaadi säilitamise aja jooksul, mis tuleb kindlaks määrata pädeval asutusel; jab) edastavad pädevale asutusele taotluse korral tulemused või isolaadid.2. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võib kehtestada artikli 12 lõikes 2 osutatud korras.III PEATÜKK RESISTENTSUS MIKROOBIVASTASTE RAVIMITE SUHTESArtikkel 7Mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse seire1. Vastavalt II lisas sätestatud nõuetele tagavad liikmesriigid, et seire annab võrreldavad andmed mikroobivastaste ravimite suhtes eksisteeriva resistentsuse esinemise kohta zoonootilise toimega mõjurites ja muudes ainetes, kuivõrd need kujutavad ohtu rahvatervisele.2. Selline seire täiendab vastavalt otsusele nr 2119/98/EÜ teostatud inimisolaatide seiret.3. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad kehtestatakse artikli 12 lõikes 2 osutatud korras.IV PEATÜKK TOIDUST PÕHJUSTATUD HAIGUSPUHANGUDArtikkel 8Toidust põhjustatud haiguspuhangute epidemioloogilised uuringud1. Liikmesriigid tagavad, et kui käitleja annab pädevale asutusele teavet vastavalt määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 19 lõikele 3, siis säilitatakse vastav toiduaine või selle asjakohane proov, et mitte takistada selle uurimist laboris või mis tahes toidust põhjustatud haiguspuhangu uurimist.2. Pädev asutus uurib toidust põhjustatud haiguspuhanguid koostöös otsuse nr 2119/98/EÜ artiklis 1 märgitud asutustega. Uuringud annavad andmed epidemioloogilise laadi, võimalike asjassepuutuvate toiduainete ja haiguspuhangu võimalike põhjuste kohta. Uuringud sisaldavad võimaluse korral piisavaid epidemioloogilisi ja mikrobioloogilisi uuringuid. Pädev asutus edastab komisjonile teostatud uuringu tulemuste kohta kokkuvõtva aruande (mille komisjon saadab Euroopa Toiduohutusametile), mis sisaldab IV lisa E osas märgitud teavet.3. Üksikasjalikud eeskirjad võib toidust põhjustatud haiguspuhangute uuringuteks kehtestada artikli 12 lõikes 2 osutatud korras.4. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse, ilma et see piiraks ühenduse sätete kohaldamist, mis käsitlevad tooteohutust, varajase hoiatuse ja reageerimise süsteemi nakkushaiguste profülaktikaks ja tõrjeks, toiduhügieeni ja toiduseaduse üldnõudeid, eriti toidu ja sööda turult kõrvaldamise erakorralisi meetmeid ja menetlusi.V PEATÜKK TEABEVAHETUSArtikkel 9Zoonooside, zoonootilise toimega mõjurite ja mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse arengute ja allikate hindamine1. Liikmesriigid hindavad zoonooside, zoonootilise toimega mõjurite ja mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse arenguid ja allikaid oma territooriumil.Iga liikmesriik edastab igal aastal mai lõpuks komisjonile aruande zoonooside, zoonootilise toimega mõjurite ja mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse arengute ja allikate kohta, mis hõlmab eelmisel aastal vastavalt artiklitele 4, 7 ja 8 kogutud andmeid. Nende kohta esitatud aruanded ja kokkuvõtted tehakse üldsusele kättesaadavaks.Samuti sisaldavad aruanded määruse (EÜ) nr 2160/2003 artikli 3 lõike 2 punktis b märgitud teavet.Aruannete miinimumnõuded on sätestatud IV lisas. Üksikasjalikud eeskirjad nimetatud aruannete hindamiseks, sealhulgas nende vormi ja minimaalse teabe kohta, mida aruanded sisaldama peavad, võib sätestada artikli 12 lõikes 2 osutatud korras.Kui olukord seda nõuab, võib komisjon nõuda konkreetset lisateavet ning liikmesriigid esitavad komisjonile aruanded sellise taotluse korral või omal initsiatiivil.2. Komisjon saadab lõikes 1 märgitud aruanded Euroopa Toiduohutusametile, kes vaatab need läbi ja avaldab novembri lõpuks kokkuvõtva aruande, mis käsitleb zoonooside, zoonootilise toimega mõjurite ja mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse arenguid ja allikaid ühenduses.Kokkuvõtva aruande ettevalmistamisel võib Euroopa Toiduohutusamet arvesse võtta muid ühenduse õigusaktide raames ette nähtud andmeid, näiteks:- direktiivi 64/432/EMÜ artikkel 8,- direktiivi 89/397/EMÜ [13] artikli 14 lõige 2,- otsuse 90/424/EMÜ artikkel 24,- otsuse nr 2119/98/EÜ artikkel 4.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile vastavalt artiklile 5 sisseseatud kooskõlastatud seireprogrammide tulemused. Komisjon saadab tulemused Euroopa Toiduohutusametile. Tulemused ja tulemuste kokkuvõtted tehakse üldsusele kättesaadavaks.VI PEATÜKK LABORIDArtikkel 10Ühenduse ja riigi tugilaborid1. Zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite ning nendega seotud mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse analüüsimiseks ja kontrollimiseks võib artikli 12 lõikes 2 osutatud korras määrata ühe või mitu ühenduse tugilaborit.2. Ilma et see piiraks otsuse 90/424/EMÜ asjakohaste sätete kohaldamist, sätestatakse ühenduse tugilaborite ülesanded ja kohustused, eriti arvesse võttes nende tegevuse ning siseriiklike tugilaborite ülesannete ja kohustuste kooskõlastamist, artikli 12 lõikes 2 osutatud korras.3. Liikmesriigid määravad riikliku tugilabori iga valdkonna jaoks, kus on loodud ühenduse tugilabor, ja teatavad sellest komisjonile.4. Artikli 12 lõikes 2 osutatud korras võib sätestada riigi tugilaborite ülesanded ja kohustused, eriti arvesse võttes nende tegevuse ning liikmesriikide vastavate laborite ülesannete ja kohustuste kooskõlastamist.VII PEATÜKK RAKENDAMINEArtikkel 11Muudatused lisades ja ülemineku- või rakendusmeetmedII, III ja IV lisa võib muuta ning asjakohaseid ülemineku- või rakendusmeetmeid võib vastu võtta artikli 12 lõikes 2 osutatud korras.Artikkel 12Komiteemenetlus1. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 178/2002 alusel asutatud toiduahela ja loomatervishoiu komitee või vajaduse korral otsuse nr 2119/98/EÜ alusel moodustatud komitee.2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 13Euroopa Toiduohutusametiga konsulteerimineKomisjon konsulteerib Euroopa Toiduohutusametiga kõigis käesoleva direktiivi reguleerimisalasse jäävates küsimustes, mis võivad oluliselt mõjutada rahva tervist, eriti enne I või II lisa muudatusettepaneku esitamist või enne kooskõlastatud seireprogrammi sisseseadmist vastavalt artiklile 5.Artikkel 14Ülevõtmine1. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 12. aprilliks 2004. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Nad rakendavad need normid 12. juuniks 2004.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiivi reguleerimisalas nende poolt vastuvõetavate siseriiklike õigusnormide teksti.VIII PEATÜKK LÕPPSÄTTEDArtikkel 15Kehtetuks tunnistamineDirektiiv 92/117/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 12. juunist 2004.Liikmesriikide vastavalt direktiivi 92/117/EMÜ artikli 8 lõikele 1 vastu võetud ja vastavalt selle artikli 10 lõikele 1 rakendatud meetmed ning vastavalt artikli 8 lõikele 3 heaks kiidetud plaanid jäävad siiski jõusse kuni vastavad kontrolliprogrammid on vastavalt määruse (EÜ) nr 2160/2003 artiklile 5 heaks kiidetud.Artikkel 16Otsuse 90/424/EMÜ muutmineKäesolevaga muudetakse otsust 90/424/EMÜ järgmiselt.1. Artikkel 29 asendatakse järgmisega:"Artikkel 291. Liikmesriigid võivad taotleda ühenduse rahalist toetust lisa 2. rühmas nimetatud zoonooside seireks ja tõrjeks artikli 24 lõigete 2–11 sätete raames.1. 2. Zoonooside tõrje puhul kehtestatakse ühenduse rahaline toetus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2160/2003 (salmonella ja muude konkreetsete toidupõhiste zoonootilise toimega mõjurite tõrje kohta) [14] artiklis 5 osutatud riikliku tõrjeprogrammi osana. Ühenduse rahalise toetuse tasemeks määratakse maksimaalselt 50 % kohustuslike tõrjemeetmete rakendamisega kaasnenud kulutustest."2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 29aLiikmesriigid võivad taotleda ühenduse artikli 29 lõikes 2 märgitud rahalist toetust siseriikliku plaani jaoks, mis kiideti heaks direktiivi 92/117/EMÜ alusel, kuni vastavad tõrjeprogrammid on vastavalt määruse (EÜ) nr 2160/2003 artiklile 6 heaks kiidetud."3. Lisa 2. rühma loetellu lisatakse järgmised taanded:"— Kampülobakterioos ja selle mõjurid— Listerioos ja selle mõjurid— Salmonelloos (zoonootiline salmonelloos) ja selle mõjurid— Trihhinelloos ja selle mõjurid— Verotoksigeenne Escherichia coli."Artikkel 17JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 18AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. november 2003Euroopa Parlamendi nimeleesistujaP. CoxNõukogu nimeleesistujaG. Alemanno[1] EÜT C 304 E, 20.10.2001, lk 250.[2] EÜT C 94, 18.4.2002, lk 18.[3] Euroopa Parlamendi 15. mai 2002. aasta arvamus (ELT C 180 E, 31.7.2003, lk 161), nõukogu 20. veebruari 2003. aasta ühisseisukoht (ELT C 90 E, 15.4.2003, lk 9) ja Euroopa Parlamendi 19. juuni 2003. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 62, 15.3.1993, lk 38. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1).[5] EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977. Direktiivi on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1226/2002 (EÜT L 179, 9.7.2002, lk 13).[6] EÜT L 46, 19.2.1991, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2003/708/EÜ (ELT L 258, 10.10.2003, lk 11).[7] EÜT L 268, 3.10.1998, lk 1.[8] ELT L 325, 12.12.2003, lk 1.[9] EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1.[10] EÜT L 147, 31.5.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 1494/2002 (EÜT L 225, 22.8.2002, lk 3).[11] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 19. Otsust on viimati muudetud otsusega 2001/572/EÜ (EÜT L 203, 28.7.2001, lk 16).[12] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[13] Nõukogu 14. juuni 1989. aasta direktiiv 89/397/EMÜ toiduainete ametliku kontrolli kohta (EÜT L 186, 30.6.1989, lk 23).[14] ELT L 325, 12.12.2003, lk 1.--------------------------------------------------I LISAA. Zoonoosid ja zoonootilise toimega mõjurid, mida seire peab hõlmama- brutselloos ja selle mõjurid- kampülobakterioos ja selle mõjurid- ehhinokokoos ja selle mõjurid- listerioos ja selle mõjurid- salmonelloos ja selle mõjurid- trihhinelloos ja selle mõjurid- tuberkuloos, mida põhjustab Mycobacterium bovis- verotoksigeenne Escherichia coliB. Zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite loetelu, mille seire peab toimuma vastavalt epidemioloogilisele olukorrale1. Viiruslikud zoonoosid- kalitsiviirus- A-hepatiidiviirus- gripiviirus- marutaud- viirused, mida levitavad lülijalgsed2. Bakteriaalsed zoonoosid- borrelioos ja selle mõjurid- botulism ja selle mõjurid- leptospiroos ja selle mõjurid- ornitoos ja selle mõjurid- tuberkuloos, mida ei ole nimetatud punktis A- vibrioos ja selle mõjurid- jersinioos ja selle mõjurid3. Parasitaarsed zoonoosid- anisakiaas ja selle mõjurid- krüptosporidioos ja selle mõjurid- tsüstitserkoos ja selle mõjurid- toksoplasmoos ja selle mõjurid4. Muud zoonoosid ja zoonootilise toimega mõjurid--------------------------------------------------II LISANõuded mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse seireks vastavalt artiklile 7A. ÜldnõudedLiikmesriigid peavad tagama, et mikroobivastaste ravimite suhtes esineva resistentsuse seiresüsteem, mis on ette nähtud artiklis 7, annaks vähemalt järgmise teabe:1. seiresse kaasatud loomaliigid;2. seiresse kaasatud bakteriliigid ja/või -tüved;3. seires kasutatav proovivõtustrateegia;4. seiresse kaasatud antimikroobikumid;5. laboratoorsed meetodid resistentsuse tuvastamiseks;6. laboratoorsed meetodid, mida kasutatakse mikroobsete isolaatide identifitseerimiseks;7. andmete kogumiseks kasutatavad meetodid.B. ErinõudedLiikmesriigid peavad tagama, et seiresüsteem annaks asjakohast teavet vähemalt kariloomade, sigade ja kodulindude kohta ning neilt liikidelt pärinevate loomsetest toodetest saadud Salmonella spp., Campylobacter jejuni ja Campylobacter coli isolaatide valikrühma kohta.--------------------------------------------------III LISAArtiklis 5 märgitud kooskõlastatud seireprogrammidKooskõlastatud seireprogrammi sisseseadmisel tuleb määrata vähemalt järgmised programmi iseloomustavad üksikasjad:- selle eesmärk;- selle kestus;- selle geograafiline ala või piirkond;- asjaomased zoonoosid ja/või zoonootilise toimega mõjurid;- proovide liik ja muud nõutud andmete kogumid;- minimaalsed proovide võtmise kavad;- laboratoorse kontrolli meetodite liik;- pädevate asutuste ülesanded;- vahendid, mis tuleb eraldada;- kulude kalkulatsioon ja nende katmine ning- tulemustest teatamise viis ja aeg.--------------------------------------------------IV LISANõuded aruannete kohta, mis tuleb esitada vastavalt artikli 9 lõikele 1Artikli 9 lõikes 1 märgitud aruanne peab kajastama vähemalt järgmist teavet. Osad A–D kehtivad aruannete kohta, mis kajastavad vastavalt artiklile 4 või 7 teostatud seiret. E osa kehtib aruannete kohta, mis kajastavad vastavalt artiklile 8 teostatud seiret.A. Esialgu tuleb iga zoonoosi ja zoonootilise toimega mõjuri kohta kirjeldada järgmist (edaspidi tuleb aru anda ainult muudatustest):a) seiresüsteemid (proovivõtustrateegiad, proovide võtmise sagedus, proovi liik, haigusjuhu määratlus, kasutatavad diagnostilised meetodid);b) vaktsineerimispoliitika ja muud ennetusmeetmed;c) kontrollimehhanism ja vajadusel -programmid;d) meetmed positiivsete leidude või üksikjuhtude puhul;e) kasutuselolevad teatamissüsteemid;f) haiguse ja/või nakkuse ajalugu riigis.B. Igal aastal tuleb kirjeldada järgmist:a) asjakohane vastuvõtlik loomapopulatsioon (koos arvandmetega seotud kuupäevaga):- looma- või linnukarjade arv,- loomade üldarv ja- vajadusel asjaomased tootmise meetodid;b) seires osalevate laborite ja institutsioonide arv ja üldkirjeldus.C. Igal aastal tuleb iga zoonootilise toimega mõjuri ja asjaomase andmekategooria kohta kirjeldada koos järeldustega järgmisi üksikasju:a) muudatused juba kirjeldatud süsteemides;b) muudatused eelnevalt kirjeldatud meetodites;c) uuringute ja edasiste liigitamis- või muude iseloomustamismeetodite tulemused laborites (iga kategooria puhul eraldi andmed);d) hiljutise olukorra riiklik hinnang, nakkuse areng ja allikad;e) zoonootilise haiguse asjakohasus;f) tähtsus inimeste nakkusallikana inimeste nakkusjuhtude osas leidude korral loomadelt ja toidust;g) tunnustatud kontrollistrateegiad, mida võiks kasutada zoonootilise toimega mõjuri inimestele levimise tõkestamiseks või vähendamiseks;h) vajaduse korral liikmesriigis otsustatud või ühendusele tervikuna hiljutise olukorra alusel soovitatud konkreetne meede.D. Uuringute tulemustest teatamineAruannetes esitatakse uuritud epidemioloogiliste ühikute (linnukarjade, loomakarjade, valimite, partiide) arv ja positiivsete proovide arv vastavalt haigusjuhu määratlusele. Tulemused esitatakse vajaduse korral viisil, mis näitab zoonoosi või zoonootilise toimega mõjuri geograafilist levikut.E. Toidust põhjustatud haiguspuhangu andmete puhul:a) haiguspuhangute koguarv aasta jooksul;b) haiguspuhangute tagajärjel hukkunud ja haigestunud inimeste arv;c) haiguspuhangute põhjustajad, sealhulgas võimalusel serotüüp või muu haigustekitajate täielik kirjeldus. Kui haigustekitajat pole võimalik identifitseerida, tuleks nimetada põhjus;d) haiguspuhanguga seotud toiduained ja muud võimalikud haiguskandjad;e) haigustekitajat sisaldanud toiduaine tootmis-/ostmis-/omandamis-/tarbimiskoha liigi identifitseerimine;f) soodustavad tegurid, näiteks puudujäägid toiduainete töötlemise hügieenis.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv, 4. aprill 1990, millega muudetakse teist direktiivi 82/434/EMÜ kosmeetikatoodete koostise kontrolliks vajalikke analüüsimeetodeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Avis juridique important

|

31990L0207

Official Journal L 108 , 28/04/1990 P. 0092 - 0101 Finnish special edition: Chapter 13 Volume 19 P. 0177  Swedish special edition: Chapter 13 Volume 19 P. 0177

KOMISJONI DIREKTIIV,4. aprill 1990,millega muudetakse teist direktiivi 82/434/EMÜ kosmeetikatoodete koostise kontrolliks vajalikke analüüsimeetodeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(90/207/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,ning arvestades, et:teises komisjoni 14. mai 1982. aasta direktiivis 82/434/EMÜ kosmeetikatoodete koostise kontrolliks vajalikke analüüsimeetodeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta1 on sätestatud ühtne vaba formaldehüüdi identifitseerimise ja määramise analüüsimeetod;silmas pidades uusi teaduslikke ja tehnilisi andmeid, on osutunud vajalikuks kõnealust analüüsimeetodit muuta;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas kosmeetikatoodete kaubanduse sektoris tehniliste tõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arenguga kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 82/434/EMÜ lisa IV peatükk asendatakse käesoleva direktiivi lisas esitatud tekstiga.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 1990. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Esimese lõigu kohaselt vastuvõetud sätetes viidatakse selgesõnaliselt käesolevale direktiivile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 4. aprill 1990Komisjoni nimelkomisjoni liigeKarel VAN MIERTLISA"IV. VABA FORMALDEHÜÜDI IDENTIFITSEERIMINE JA MÄÄRAMINE1. EESMÄRK JA RAKENDUSALAKäesolev meetod kirjeldab identifitseerimist ja kaht määramisviisi sõltuvalt sellest, kas formaldehüüdi doonoreid esineb või mitte. Seda kohaldatakse kõikide kosmeetikatoodete puhul.1.1. Identifitseerimine1.2. Üldine määramine pentaan-2,4-diooniga kolorimeetriliseltSeda meetodit kasutatakse, kui formaldehüüdi on kasutatud üksinda või koos teiste säilitusainetega, mis ei ole formaldehüüdi doonorid.Kui ei ole tegemist sellise juhuga ja kui tulemus ületab maksimaalse lubatud kontsentratsiooni, tuleb kasutada järgmist tõestusmeetodit.1.3. Määramine formaldehüüdi doonorite juuresolekulEespool nimetatud meetodi (1.2) puhul lagunevad formaldehüüdi doonorid derivatiseerimise käigus ja seetõttu saadakse liiga suur tulemus (seotud või polümeriseerunud formaldehüüd).Vaba formaldehüüd tuleb eraldada vedelikkromatograafiliselt.2. MÄÄRATLUSKäesoleva meetodi kohaselt määratud vaba formaldehüüdi sisaldust proovis väljendatakse massiprotsendina.3. IDENTIFITSEERIMINE3.1. PõhimõteVaba ja seotud formaldehüüd muudab Schiffi reaktiivi väävelhappe keskkonnas roosaks või kahvatulillaks.3.2. ReaktiividKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad ja vesi peab olema demineraliseeritud.3.2.1. Fuksiin.3.2.2. Naatriumsulfitheptahüdraat.3.2.3. Kontsentreeritud soolhape (d = 1,19).3.2.4. Väävelhape, umbes 1 M.3.2.5. Schiffi reaktiiv:100 mg fuksiini (3.2.1) kaalutakse keeduklaasi ja lahustatakse 75 ml vees temperatuuril 80 °C. Pärast jahutamist lisatakse 2,5 g naatriumsulfitit (3.2.2). Täiendatakse 100 ml-ni.Kasutatakse kahe nädala jooksul.3.3. Analüüsi käik3.3.1. 2 g proovi kaalutakse 10-ml keeduklaasi.3.3.2. Lisatakse kaks tilka väävelhapet (3.2.4) ja 2 ml Schiffi reaktiivi (3.2.5). See reaktiiv peab olema kasutamise ajal täiesti värvitu.Loksutatakse ja jäetakse viieks minutiks seisma.3.3.3. Kui viie minuti jooksul ilmneb roosa või kahvatulilla toon, on formaldehüüdi sisaldus suurem kui 0,01 % ja see tuleb määrata vabale ja seotud formaldehüüdile sobiva meetodi kohaselt (4) ning vajaduse korral punktis 5 esitatud meetodi kohaselt.4. ÜLDINE MÄÄRAMINE PENTAAN-2,4-DIOONIGA KOLORIMEETRILISELT4.1. PõhimõteFormaldehüüd reageerib pentaan-2,4-diooniga ammooniumatsetaadi juuresolekul, moodustades 3,5-diatsetüül-1,4-dihüdrolutidiini. See ekstraheeritakse butaan-1-ooliga ja ekstrakti neeldumist mõõdetakse 410 nm juures.4.2. ReaktiividKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad ja vesi peab olema demineraliseeritud.4.2.1. Veevaba ammooniumatsetaat.4.2.2. Kontsentreeritud äädikhape, [pic] = 1,05.4.2.3. Pentaan-2,4-dioon, värskelt destilleeritud vaakumis 25 mm Hg juures temperatuuril 25 °C - 410 nm juures ei tohi esineda mingit neeldumist.4.2.4. Butaan-1-ool.4.2.5. Soolhape, 1 M.4.2.6. Soolhape, ligikaudu 0,1 M.4.2.7. Naatriumhüdroksiid, 1 M.1) Tärkliselahus, värskelt valmistatud Euroopa Farmakopöa (teine väljaanne 1980, osa I-VII-1-1) järgi (1 g 50 ml vee kohta).4.2.9. 37-40-massi/mahu% formaldehüüd.4.2.10. Joodi standardlahus, 0,05 M.4.2.11. Naatriumtiosulfaadi standardlahus, 0,1 M.4.2.12. Pentaan-2,4-diooni reaktiiv:1 000-ml mõõtekolvis lahustatakse:- 150 g ammooniumatsetaati (4.2.1),- 2 ml pentaan-2,4-diooni (4.2.3),- 3 ml äädikhapet (4.2.2).Täiendatakse veega 1 000 ml-ni (lahuse pH umbes 6,4).See reaktiiv tuleb valmistada vahetult enne kasutamist.4.2.13. Reaktiiv (4.2.12) ilma pentaan-2,4-dioonita.4.2.14. Formaldehüüdi standard: põhilahus.5 g formaldehüüdi (4.2.9) valatakse 1 000-ml mõõtekolbi ja täiendatakse veega 1 000 ml-ni.Lahuse kontsentratsioon määratakse järgmiselt:eemaldatakse 10,00 ml; lisatakse 25,00 ml joodi standardlahust (4.2.10) ja 10,00 ml naatriumhüdroksiidi lahust (4.2.7).Lastakse seista viis minutit.Hapestatakse 11,00 ml soolhappega (4.2.5) ja määratakse joodi liig naatriumtiosulfaadi standardlahusega (4.2.11), kasutades indikaatorina tärkliselahust (4.2.8).1 ml kasutatud 0,05 M joodi (4.2.10) on samaväärne 1,5 mg formaldehüüdiga.4.2.15. Formaldehüüdi standard: lahjendatud lahusFormaldehüüdi põhilahus lahjendatakse veega kõigepealt 20 korda ja seejärel 100 korda.1 ml kõnealust lahust sisaldab umbes 1 g formaldehüüdi.Arvutatakse täpne sisaldus.4.3. Seadmed4.3.1. Tavalised laboriseadmed.4.3.2. Faasijaotusfilter, Whatman 1 PS (või samaväärne).4.3.3. Tsentrifuug.4.3.4. Veevann, reguleeritud temperatuurile 60 °C.4.3.5. Spektrofotomeeter.4.3.6. Klaasküvetid, optilise tee pikkusega 1 cm.4.4. Analüüsi käik4.4.1. Proovilahus100-ml mõõtekolbi kaalutakse 0,001 g täpsusega uuritavat proovi sellises koguses (grammides), milles on formaldehüüdi eeldatavalt umbes 150 g.Täiendatakse veega 100 ml-ni ja segatakse (lahus S).(Kontrollitakse, et pH oleks ligikaudu 6; vastasel juhul lahjendatakse soolhappe lahusega (4.2.6).)50-ml Erlenmeyeri kolbi lisatakse:- 10,00 ml lahust S,- 5,00 ml pentaan-2,4-diooni reaktiivi (4.2.12),- demineraliseeritud vett, et lõppmaht oleks 30 ml.4.4.2. VõrdluslahusVõimalikud uuritava proovi taustavärvist tingitud häired kõrvaldatakse käesoleva võrdluslahusega:50-ml Erlenmeyeri kolbi lisatakse:- 10,00 ml lahust S,- 5,00 ml reaktiivi (4.2.13),- demineraliseeritud vett, et lõppmaht oleks 30 ml.4.4.3. Pimekatse50-ml Erlenmeyeri kolbi lisatakse:- 5,0 ml pentaan-2,4-diooni reaktiivi (4.2.12),- demineraliseeritud vett, et lõppmaht oleks 30 ml.4.4.4. Määramine4.4.4.1. Loksutada punktides 4.4.1, 4.4.2 ja 4.4.3 esitatud segusid. Erlenmeyeri kolvid pannakse veevanni temperatuuril 60 °C täpselt 10 minutiks. Lastakse jahtuda vannis jäävees kaks minutit.4.4.4.2. Lahused kantakse 50-ml jaotuslehtritesse, mis sisaldavad 10 ml butaan-1-ooli (4.2.4). Kõiki kolbe loputatakse 3-5 ml veega. Loksutatakse segu tugevasti täpselt 30 sekundit. Lastakse kihistuda.4.4.4.3. Butaan-1-ooli faas filtreeritakse läbi faasijaotusfiltri mõõtküvettidesse (4.3.2). Võib kasutada ka tsentrifuugimist (3 000 gn viis minutit).4.4.4.4. Mõõdetakse punktis 4.4.1 esitatud proovilahuse ekstrakti neeldumine A1 410 nm juures punktis 4.4.2 esitatud võrdluslahuse ekstrakti suhtes.4.4.4.5. Analoogselt mõõdetakse punktis 4.4.3 esitatud pimelahuse ekstrakti neeldumine A2 butaan-1-ooli suhtes.NB: Kõik kõnealused toimingud tuleb läbi viia 25 minuti jooksul alates hetkest, kui Erlenmeyeri kolvid asetatakse veevanni temperatuurile 60 °C.4.4.5. Kalibreerimiskõver4.4.5.1. 50-ml Erlenmeyeri kolbi viiakse:- 5,00 ml punktis 4.2.15 esitatud lahjendatud standardlahust,- 5,00 ml pentaan-2,4-diooni reaktiivi (4.2.12),- demineraliseeritud vett, et lõppmaht oleks 30 ml.4.4.5.2. Jätkatakse vastavalt punktis 4.4.4 kirjeldatule ja mõõdetakse neeldumine butaan-1-ooli (4.2.4) suhtes.4.4.5.3. Korratakse protseduuri 10, 15, 20 ja 25 ml lahjendatud standardlahusega (4.2.15).4.4.5.4. Nullväärtuse saamiseks (vastavalt reaktiivide värvusele) jätkatakse punktis 4.4.4.5 kirjeldatud viisil.4.4.5.5. Kalibreerimiskõver konstrueeritakse pärast seda, kui kõigist punktide 4.4.5.1 ja 4.4.5.3 kohaselt saadud neeldumistest lahutatakse null-väärtus. Beeri seadus kehtib kuni 30 g suuruse formaldehuudi sisalduse puhul.4.5. Arvutamine4.5.1. A1-st lahutatakse A2 ja kalibreerimiskõveralt (4.4.5.5) loetakse proovilahuse (4.4.1) formaldehüüdisisaldus C mikrogrammides.4.5.2. Proovi formaldehüüdisisaldus massiprotsentides arvutatakse järgmise valemis abil:formaldehüüdisisaldus %-des = [pic]kus:m = katsekoguse mass grammides.4.6. Korratavus1Kui formaldehüüdisisaldus on 0,2 %, ei tohiks ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe olla pentaal-2,4-diooniga kolorimeetriliselt määramise puhul olla suurem kui 0,005 %.Kui vaba formaldehüüdi määramisel saadud tulemus on suurem direktiiviga 76/768/EMÜ ettenähtud maksimumsisaldusest, st:a) 0,05-0,2 % märgistamata tootes;a) üle 0,2 % märgistatud või märgistamata tootes,tuleb kohaldada järgmises punktis 5 kirjeldatud meetodit.5. MÄÄRAMINE FORMALDEHÜÜDI DOONORITE JUURESOLEKUL5.1. PõhimõteEraldatud formaldehüüd muudetakse pentaan-2,4-diooniga kollaseks lutidiini derivaadiks kolonnijärgses reaktoris ja saadud derivaadi neeldumine mõõdetakse 420 nm juures.5.2. ReaktiividKõik reaktiivid peaksid olema analüütiliselt puhtad ja vesi peab olema demineraliseeritud.5.2.1. Vesi, puhas kõrgefektiivse vedelikkromatograafia (HPLC) jaoks või samaväärne.5.2.2. Veevaba ammooniumatsetaat.5.2.3. Kontsentreeritud äädikhape.5.2.4. Pentaan-2,4-dioon (hoitud temperatuuril 4 °C).5.2.5. Veevaba dinaatriumfosfaat.5.2.6. 85 % ortofosforhape (d = 1,7).5.2.7. Metanool, puhas HPLC jaoks.5.2.8. Diklorometaan.5.2.9. 37-40-massi/mahu% formaldehüüd.5.2.10. Naatriumhüdroksiid, 1 M.5.2.11. Soolhape, 1 M.5.2.12. Soolhape, 0,002 M.5.2.13. Tärkliselahus, värskelt valmistatud Euroopa Farmakopöa järgi (vt punkt 4.2.8).5.2.14. Joodi standardlahus, 0,05 M.5.2.15. Naatriumtiosulfaadi standardlahus, 0,1 M.5.2.16. Liikuv faas:0,006 M dinaatriumfosfaadi (5.2.5) vesilahus, mille pH on ortofosforhappega (5.2.6) viidud 2,1-ni.5.2.17. Kolonnijärgne reaktiiv:1 000-ml mõõtekolvis lahustatakse:- 62,5 g ammooniumatsetaati (5.2.2),- 7,5 ml äädikhapet (5.2.3),- 5 ml pentaan-2,4-diooni (5.2.4).Täiendatakse veega (5.2.1) 1 000 ml-ni.Kõnealust reaktiivi hoitakse pimedas.Säilitusaeg: maksimaalselt kolm päeva temperatuuril 25 °C.Värvus ei tohi muutuda.5.2.18. Formaldehüüdi standard: põhilahus10 g formaldehüüdi (5.2.9) valatakse 1 000-ml mõõtekolbi ja täiendatakse veega 1 000 ml-ni.Lahuse kontsentratsioon määratakse järgmiselt:eemaldatakse 5,00 ml; lisatakse 25,00 ml joodi standardlahust (5.2.14) ja 10,00 ml naatriumhüdroksiidi lahust (5.2.10).Lastakse seista viis minutit.Hapestatakse 11,00 ml soolhappega (5.2.11) ja tiitritakse joodi standardlahuse liig naatriumtiosulfaadi standardlahusega (5.2.15), kasutades indikaatorina tärkliselahust (5.2.13).1 ml joodilahust (5.2.14) on samaväärne 1,5 mg formaldehüüdiga.5.2.19. Formaldehüüdi standard: lahjendatud lahusPõhilahust lahjendatakse 100 korda liikuva faasiga (5.2.16).1 ml kõnealust lahust sisaldab umbes 37 mg formaldehüüdi.Arvutatakse täpne sisaldus.5.3. Seadmed5.3.1. Tavalised laboriseadmed.5.3.2. HPLC pump, pulseerimisvaba.5.3.3. Madalsurvepump, pulseerimisvaba, reaktiivide jaoks (või teine HPLC pump).5.3.4. Sissepritseventiil, 10-l silmusega.5.3.5. Kolonnijärgne reaktor, milles on järgmised osad:+ üks 1-liitrine kolmkaelkolb,+ üks 1-liitrine kolvikuumuti,+ kaks Vigreux' kolonni, vähemalt 10 taldrikuga, kaks neist õhkjahutusega,+ roostevabast terasest 1,6-mm toru (soojavahetuseks) - siseläbimõõt 0,23 mm, pikkus = 400 mm,+ 1,6-mm teflontoru - siseläbimõõt 0,30 mm, pikkus 5 m (French knitting - vt 1. liide),+ üks tühimahuta T-kolmik (Valco või samaväärne),+ kolm tühimahuta ühendlüli.Või: üks 1-ml reaktoriga varustatud kolonnijärgne moodul, Applied Biosystems PCRS 520 või samaväärne.5.3.6. Membraanfilter, poori suurusega 0,45 m.5.3.7. SEP-PAKR C18-kolonn või samaväärne.5.3.8. Kasutusvalmis kolonnid:- Bischoff hypersil RP 18 (tüüp NC, viitenumber C 25.46 1805)(5 m, pikkus = 250 mm, siseläbimõõt = 4,6 mm),- või Dupont, Zorbax ODS(5 m, pikkus = 250 mm, siseläbimõõt = 4,6 mm),- või Phase SEP, spherisorb ODS 2(5 m, pikkus = 250 mm, siseläbimõõt = 4,6 mm).5.3.9. EelkolonnBischoff K1 hypersil RP 18 (viitenumber K1 G 6301 1805)(5 m, pikkus = 10 mm, või samaväärne).5.3.10. Kolonn ja eelkolonn on ühendatud Ecotube-süsteemi (viitenumber A 15020508 Bischoff) või samaväärse abil.5.3.11. Aparaat (5.3.5) pannakse kokku vastavalt 2. liites esitatud plokkskeemile.Sissepritseventiilijärgsed ühendused peavad olema võimalikult lühikesed. Sel juhul on reaktori väljundi ja detektori sisendi vahel asuv roostevabast terasest toru ette nähtud segu jahutamiseks enne määramist ning detektori temperatuur ei ole teada, kuid see on konstantne.5.3.12. UV-VIS detektor.5.3.13. Isekirjuti.5.3.14. Tsentrifuug.5.3.15. Ultrahelivann.5.3.16. Vibrosegisti (vortex või samaväärne).5.4. Analüüsi käik5.4.1. KalibreerimiskõverKõvera konstrueerimisel võetakse aluseks piikide kõrgused lahjendatud formaldehüüdistandardi sisalduse suhtes.Standardlahuste valmistamiseks lahjendatakse formaldehüüdi võrdluslahust (5.2.19) liikuva faasiga (5.2.16):- 1,00 ml lahust (5.2.19) lahjendatakse 20,00 ml-ni (umbes 185 g/100 ml),- 2,00 ml lahust (5.2.19) lahjendatakse 20,00 ml-ni (umbes 370 g/100 ml),- 5,00 ml lahust (5.2.19) lahjendatakse 25,00 ml-ni (umbes 740 g/100 ml),- 5,00 ml lahust (5.2.19) lahjendatakse 20,00 ml-ni (umbes 925 g/100 ml).Standardlahuseid hoitakse üks tund laboritemperatuuril ja need peavad olema värskelt valmistatud.Kalibreerimisgraafik on lineaarne, kui sisaldus on 1,00-15,00 g/ml.5.4.2. Proovide ettevalmistamine5.4.2.1. Emulsioonid (kreemid, jumestuse alused, silmalainerid)100-ml suletavasse mõõtekolbi kaalutakse täpsusega 0,001 g uuritavat proovi sellises koguses (m grammi), milles on eeldatavalt 100 g formaldehuüdi. Lisatakse 20,00 ml diklorometaani (5.2.8) ja 20,00 ml soolhapet (5.2.12) täpselt mõõdetuna. Segatakse vibrosegistil (5.3.16) ja ultrahelivannis (5.3.15). Kaks faasi eraldatakse tsentrifuugimise teel (3 000 gn kaks minutit). Vahepeal pestakse SEP-kolonn (5.3.7) 2 ml metanooliga (5.2.7) ja seejärel konditsioneeritakse 5 ml veega (5.2.1).4 ml ekstrakti vesifaasi lastakse läbi konditsioneeritud SEP-kolonni, visatakse ära esimesed 2 ml ja kogutakse kokku järgmine fraktsioon.5.4.2.2. Losjoonid, šampoonid100-ml suletavasse mõõtekolbi kaalutakse täpsusega 0,001 g uuritavat proovi sellises koguses (m grammi), milles on eeldatavalt 500 g formaldehüüdi.Täiendatakse liikuva faasiga (5.2.16) 100 ml-ni.Lahus filtreeritakse läbi filtri (5.3.6) ja lastakse läbi eelnevalt kirjeldatud viisil (5.4.2.1) konditsioneeritud SEP-kolonni (5.3.7). Kõiki lahuseid tuleb süstida vahetult pärast valmistamist.5.4.3. Kromatografeerimistingimused- Liikuva faasi voolukiirus: 1 ml minutis,- reaktiivi voolukiirus: 0,5 ml minutus,- üldine voolukiirus detektori väljundis: 1,5 ml minutis,- süstitav maht: 10 l,- elueerimistemperatuur: juhul kui ainete lahutamine on raske, pannakse kolonn sulava jää vanni: oodatakse, kuni temperatuur stabiliseerub (15-20 minutit),- kolonnijärgse reaktsiooni temperatuur: 100 °C,- määramine: 420 nm juures.NB: Kogu kromatograafiasüsteem ja järelkolonn tuleb pärast kasutamist veega (5.2.1) läbi pesta. Kui süsteemi ei ole kasutatud rohkem kui kaks päeva, tuleb lisaks veega pesemisele pesta ka metanooliga (5.2.7). Enne süsteemi konditsioneerimist lastakse sellest vesi läbi, et vältida rekristalliseerumist.5.5. ArvutamineEmulsioonid: (5.4.2.1):Formaldehüüdisisaldus massiprotsentides:[pic]Losjoonid, šampoonid:Sel juhul on valem järgmine:[pic]kus:m = analüüsitava proovi mass grammides (5.4.2.1),C = formaldehüüdi sisaldus mikrogrammides 100 ml kohta kalibreerimisgraafiku (5.4.1) järgi.5.6. Korratavus2Kui formaldehüüdisisaldus on 0,05 %, ei tohiks ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,001 %.Kui formaldehüüdisisaldus on 0,2 %, ei tohiks ühest ja samast proovist samaaegselt tehtud kahe määramise tulemuste vahe ületada 0,005 %.1. liideFRENCH KNITTING'U JUHENDVAJALIKUD ABIVAHENDID- Üks puitpool:välisläbimõõt 5 cm, keskel ava läbimõõduga 1,5 cm. Lüüakse sisse neli terasnaela (nagu näidatud joonistel 1 ja 2). Naeltevaheline kaugus peab olema 1,8 cm ja need peavad olema avast 0,5 cm kaugusel,- üks jäik nõel (heegelnõela tüüpi) teflontorust silmuste tegemiseks,- 5 m 1,6-mm teflontoru, siseläbimõõt 0,3 mm.TÖÖ KÄIKFrench knitting'u alustamiseks tuleb teflontoru ajada läbi pooliava ülevalt alla (jättes umbes 10 cm toru pooli alt välja, mis võimaldab valmiskootud osa kudumise käigus läbi pooliava sisse tõmmata); seejärel keritakse toru järgemööda ümber nelja naela joonisel 3 näidatud viisil.French knitting'u ülemine ja alumine ots kaitstakse metallrõngaste ja survekruvidega; tuleb jälgida, et teflontoru ei vigastataks kruvide pingutamisel. Toru keeratakse teist korda ümber iga naela ja "pisted" tehakse järgmiselt:- alumine toru tõstetakse konksuga üle ülemise toru (vt joonis 4). Seda korratakse järjekorras iga naela puhul (1, 2, 3, 4 vastupäeva), kuni 5 m on ära kulutatud või on saavutatud soovitud kudumipikkus.Umbes 10 cm jäetakse kudumiahela sulgemiseks. Toru aetakse läbi kõigist neljast silmusest ja tõmmatakse õrnalt, et ahela ots sulguks.NB: Müüakse ka tööstuslikult valmistatud French knitting'ut kolonnijärgsete reaktorite jaoks (Supelco).Pooli skemaatiline joonisJoonis 1[image]Joonis 2[image]Joonis 3[image]Esimene toruJoonis 4[image]Teine toru"Piste" tegemiseks tõstetakse alumine toru (pidev joon) üle teise toru (punktiirjoon).Joonis 5[image]2. liide1 = HPLC pump2 = Sissepritseventiil3 = Kolonn koos eelkolonniga4 = Reaktiivipump5 = T-kolmik, tühimahuta5' = T-kolmik (Vortex)6-6' = Tühimahuta ühendus7 = French knitting7' = Reaktor8 = Kolmkaelkolb koos keeva veega9 = Kolvi kuumuti10 = Jahuti11 = Roostevabast terasest soojusvaheti toru11' = Soojusvaheti12 = UV-VIS detektor13 = Kolonnijärgne moodul PCRS 520.[image]5.3.55.3.6EluentReaktiivid"1 EÜT L 185, 30.6.1982, lk 1.1 Standard ISO 5725.2 Standard ISO 5725.


title: Kahekümnes Komisjoni direktiiv 97/1/EÜ, 10. jaanuar 1997, millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva direktiivi 76/768/EMÜ II, III, VI ja VII lisaEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31997L0001

Euroopa Liidu Teataja L 016 , 18/01/1997 Lk 0085 - 0086

		Kahekümnes Komisjoni direktiiv 97/1/EÜ,10. jaanuar 1997,millega kohandatakse tehnika arengule liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitleva direktiivi 76/768/EMÜ II, III, VI ja VII lisa(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamist käsitlevat nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 96/41/EÜ, [2] eriti selle artiklit 12,olles nõu pidanud kosmeetika teaduskomiteeganing arvestades, et:Prantsusmaa valitsus on teatanud komisjonile direktiivi 76/768/EMÜ artikli 12 kohaselt, et ta on peatanud üheks aastaks kosmeetikatoodete ja isikliku hügieeni toodete turuleviimise tasuta või tasu eest, mis sisaldavad üle kuue kuu vanuse veise või üle 12 kuu vanuse lamba või kitse ajust, seljaajust või silmamunast saadud ekstrakte;komisjoni otsusega 96/362/EÜ, [3] millega muudetakse komisjoni otsust 96/239/EÜ erakorraliste kaitsemeetmete kohta veiste spongioosse entsefalopaatia suhtes, [4] sätestatakse, et Ühendkuningriik ei tohi eksportida oma territooriumilt teistesse liikmesriikidesse või kolmandatesse riikidesse Ühendkuningriigis tapetud veistest saadud tooteid, mis on muu hulgas ette nähtud kasutamiseks kosmeetikatoodetes, välja arvatud selle otsuse lisas loetletud tooteid, ja et Ühendkuningriik lubab selles nimetatud toodete tootmist ainult ametliku veterinaarjärelevalve all olevas ettevõttes, mille puhul on tõestatud, et need tegutsevad lisas sätestatud tingimuste kohaselt;veiste spongioosne entsefalopaatia (BSE) on Ühendkuningriigis ulatuslikult levima hakanud; selle geograafiline levik ei ole praegu veel täielikult selgunud;praegu ei ole võimalik seda haigust peiteajal avastada;teaduslikult põhjendatud teadmisi spongioosse entsefalopaatia kohta tuleb pidevalt juurde; uut teavet võib saada rahvusvaheliselt tunnustatud asutuste, näiteks Maailma Tervishoiuorganisatsiooni, teadusväljaannetest ja aruannetest;Creutzfeldt-Jakobi tõve teisendi (CJD-V) esinemine viitab võimalusele, et BSE võib kanduda inimestele; siiski ei ole põhjuslikku seost Creutzfeldt-Jacobi tõve (CJD) teisendi ja inimeste kokkupuute vahel veiste spongioosse enstsefalopaatia (BSE) tekitajaga veel leitud;praegu olemasolevate andmete kohaselt on avastatud nakkavust veiste spongioossesse entsefalopaatiasse haigestunud veiste ajus, seljaajus ja silmades;tunnistatakse, et soovitatud inaktiveerimismeetodeid ei saa kosmeetikatoodete sektoris aju-, seljaaju- ja silmaekstraktide puhul kasutada;kosmeetikatööstuses on juba aastaid rakendatud riiklike ja rahvusvaheliste ametite soovitusi, mis käsitlevad veiste spongioosset entsefalopaatiat; 22. aprillil 1996 soovitas Euroopa Kosmeetika-, Hügieeni- ja Parfümeeriatarvete Assotsiatsioon (COLIPA) oma liikmetel mitte kasutada veiste ajust, seljaajust ja silmadest saadud veisekudesid või veisekudede ekstrakte; lamba ja kitse ajust, seljaajust ja silmadest saadud kudesid ja vedelikke ning nendest saadud koostisaineid kosmeetikatoodetes praktiliselt ei kasutata;kosmetoloogia teaduskomitee esitas 21. oktoobril 1994, 29. märtsil, 11. aprillil ja 18. juulil 1996 arvamused riskide kohta, mis võivad tekkida veistelt pärinevate toodete kasutamisega, mille vahendusel BSE tekitaja võib nakatada;kosmetoloogia teaduskomitee esitas 2. oktoobril 1996 arvamuse, mille kohaselt ei saa välistada ohtusid, mis on seotud veise, lamba või kitse ajust, seljaajust või silmadest saadavate kudede ja vedelike või nendest saadud koostisainete kasutamisega kosmeetikatoodetes;kogemused on näidanud, et skreipi ei ole inimestele ohtlik; viimased andmed on siiski tõestanud, et BSE tekitaja võib lammastele üle kanduda; seetõttu on vaja arvesse võtta, et BSE edasikanduvusspekter on laiem kui skreipil;tuleb võtta meetmeid tarbijate tervise ja ohutuse tagamiseks ja mitte jääda ootama ümberlükkamatuid teaduslikke tõendeid BSE ja CJD või nende teisendite vahelise põhjusliku seose kohta;seetõttu on mõistlik ajutiselt keelata veisest, lambast ja kitsest saadavate koostisainete kasutamine kosmeetikatoodetes;käesolev direktiiv tuleb hiljemalt kahe aasta möödumisel lisas loetletud meetmete rakendamisest uuesti läbi vaadata, kui kõiki eespool nimetatud asjaolusid on kontrollitud;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas kosmeetikatoodete sektoris tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/786/EMÜ muudetakse käesoleva direktiivi lisa kohaselt.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, millega tagatakse, et alates 30. juunist 1997 ei viida turule kosmeetikatooteid, mis sisaldavad lisas ettenähtud aineid.Artikkel 3Hiljemalt kahe aasta möödumisel direktiivi jõustumisest esitab komisjon ettepaneku käesoleva direktiivi võimaliku muutmise kohta, võttes arvesse teaduse arengut.Artikkel 41. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juunil 1997. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 5Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 10. jaanuar 1997Komisjoni nimelkomisjoni liigeEmma Bonino[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.[2] EÜT L 198, 8.8.1996, lk 36.[3] EÜT L 139, 12.6.1996, lk 17.[4] EÜT L 78, 28.3.1996, lk 47.--------------------------------------------------LISADirektiivi 76/768/EMÜ II lisasse lisatakse järgmine number:"419. Veise, lamba ja kitse ajust, seljaajust ja silmadest saadud koed ja vedelikud ning nendest saadud koostisained."--------------------------------------------------


title: Nõukogu Direktiiv, 20. juuni 1991, Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise otsekindlustust, välja arvatud elukindlustust käsitleva lepingu rakendamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31991L0371

Euroopa Liidu Teataja L 205 , 27/07/1991 Lk 0048 - 0048 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 11 Köide 17 Lk 0050  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 11 Köide 17 Lk 0050

		Nõukogu direktiiv,20. juuni 1991,Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise otsekindlustust, välja arvatud elukindlustust käsitleva lepingu rakendamise kohta(91/371/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõike 2 viimast lauset ja artiklit 235,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline otsekindlustust, välja arvatud elukindlustust käsitlev leping kirjutati alla Luxembourgis 10. oktoobril 1989;lepingust tulenevalt kehtestatakse Šveitsis asuva peakontoriga kindlustusseltside suhtes õigusnormid, mis erinevad nendest, mida kohaldatakse vastavalt nõukogu 24. juuli 1973. aasta direktiivi 73/239/EMÜ (otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) [4] III jaotise kohaselt väljaspool ühendust asuvate peakontoritega kindlustusseltside ühenduses asutatud esinduste ja filiaalide suhtes;kooskõlastatud eeskirjad, mis käsitlevad nende tegevusaladega tegelemist ühenduses Šveitsi kindlustusseltside poolt, kelle suhtes kohaldatakse nimetatud lepingut, peavad kõigis ühenduse liikmesriikides jõustuma samal kuupäeval; leping ei jõustu varem, kui heakskiitmisdokumentide vahetamise kuupäevale järgneva kalendriaasta esimesel päeval,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid muudavad pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist 24 kuu jooksul oma siseriiklikke õigusnorme, et need vastaksid Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelisele lepingule. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 2Liikmesriigid täpsustavad oma siseriiklikes õigusnormides, et neisse vastavalt lepingule tehtud muudatused ei jõustu enne lepingu jõustumiskuupäeva.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 20. juuni 1991Nõukogu nimeleesistujaR. Goebbels[1] EÜT C 53, 5.3.1990, lk 45.[2] EÜT C 72, 18.3.1991, lk 175 ja 12. juuni 1991. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas veel avaldamata).[3] EÜT C 56, 7.3.1990, lk 27.[4] EÜT L 228, 16.8.1973, lk 3.--------------------------------------------------