title: Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 96/71/EÜ, 16. detsember 1996, töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0071

Euroopa Liidu Teataja L 018 , 21/01/1997 Lk 0001 - 0006

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 96/71/EÜ,16. detsember 1996,töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisegaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõiget 2 ja artiklit 66,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]tegutsedes asutamislepingu artiklis 189b ettenähtud menetluse kohaselt [3]ning arvestades, et:(1) asutamislepingu artikli 3 punkti c kohaselt on isikute ja teenuste vaba liikumise takistuste kõrvaldamine liikmesriikide vahel üks ühenduse eesmärke;(2) asutamislepingu alusel on teenuste osutamisel kõik kodakondsusel või elukohanõuetel põhinevad kitsendused alates üleminekuaja lõpust keelatud;(3) siseturu väljakujundamine loob dünaamilise keskkonna riikidevahelisele teenuste osutamisele, millest tulenevalt üha rohkem ettevõtjaid lähetab töötajaid ajutiselt tööle muu liikmesriigi territooriumile kui see, kus töötajad tavaliselt töötavad;(4) teenuste osutamise vormiks võib olla töö tegemine ettevõtja poolt oma nimel ja juhtimisel lepingu alusel ettevõtja ja isiku vahel, kellele teenused on mõeldud, või töötajate vahendamine teisele ettevõtjale eraõigusliku või avalik-õigusliku lepingu raames;(5) riikidevahelise teenuste osutamise edendamine eeldab ausaid konkurentsitingimusi ning meetmeid, mis tagavad töötajate õigustest kinnipidamise;(6) töösuhte riikidevaheliseks muutumine tekitab töösuhte-alaste õigusaktidega seotud probleeme; poolte huvides tuleb sätestada kavandatava töösuhte tingimused;(7) 19. juuni 1980. aasta Rooma konventsioon lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse kohta, millele on alla kirjutanud 12 liikmesriiki, jõustus enamikus liikmesriikides 1. aprillil 1991; [4](8) üldiselt nähakse kõnealuse konventsiooni artikliga 3 ette, et pooled võivad vabalt valida kohaldatava õiguse; kui valikut ei ole tehtud, siis kohaldatakse lepingu suhtes vastavalt artikli 6 lõikele 2 selle riigi õigust, milles töötaja tavaliselt lepingu järgi oma tööd teeb, isegi kui ta ajutiselt töötab teises riigis, või, kui töötaja ei tee tavaliselt lepingu järgi oma tööd ühes ainukeses riigis, siis kohaldatakse selle riigi õigust, kus töötajaga töösuhe on sõlmitud, kui kõigi asjaolude põhjal ei selgu, et leping on tihedamalt seotud mõne teise riigiga, millisel juhul kohaldatakse lepingu suhtes selle teise riigi õigust;(9) kõnealuse konventsiooni artikli 6 lõike 1 kohaselt ei tohi töötaja poolte tehtud õiguse valiku tagajärjel jääda ilma kaitsest, mis on talle ette nähtud selle õiguse kohustuslike sätetega, mida oleks kohaldatud kõnealuse artikli lõike 2 alusel, kui valikut poleks tehtud;(10) kõnealuse konventsiooni artikliga 7 nähakse ette, et teatavatel tingimustel võidakse kohaldatavaks kuulutatud õigusega rööbiti jõustada teise riigi õiguse kohustuslikud sätted, eeskätt selle liikmesriigi sätted, mille territooriumile töötaja on ajutiselt lähetatud;(11) konventsiooni artiklis 20 sätestatud ühenduse õiguse ülimuslikkuse põhimõtte kohaselt ei mõjuta kõnealune konventsioon sätete kohaldamist, millega konkreetses valdkonnas nähakse ette kollisiooninormid seoses lepinguliste kohustustega ning mis praegu või tulevikus sisalduvad Euroopa ühenduste institutsioonide õigusaktides või nende õigusaktide rakendamiseks ühtlustatud siseriiklikes õigusaktides;(12) ühenduse õigus ei takista liikmesriike kohaldamast oma õigusakte või tööandjate ja töötajate vahelisi kollektiivlepinguid mis tahes isiku suhtes, kes on kas või ajutiselt tööle võetud nende territooriumil, ehkki selle isiku tööandja asub teises liikmesriigis; ühenduse õigus ei keela liikmesriikidel tagada kõnealuste eeskirjade täitmist asjakohaste vahendite abil;(13) liikmesriikide õigusaktid tuleb kooskõlastada, et sätestada minimaalse kaitse põhilised kohustuslikud sätted, mida peavad täitma asukohamaa tööandjad, kes lähetavad töötajaid ajutiselt tegema tööd selle liikmesriigi territooriumil, milles teenuseid osutatakse; selline kooskõlastamine on võimalik ainult ühenduse õigusaktide abil;(14) teenuste osutaja peaks täitma selgelt määratletud kaitse-eeskirjade tuumikut olenemata töötaja lähetuse kestusest;(15) tuleks sätestada, et teatavatel toodete kokkupaneku ja/või paigaldamise selgelt määratletud juhtudel ei kohaldata töötasu miinimummäärade ja tasulise põhipuhkuse minimaalse pikkuse sätteid;(16) töötasu miinimummäärasid ja tasulise põhipuhkuse minimaalset pikkust käsitlevate sätete kohaldamine peaks samuti olema teataval määral paindlik; kui lähetuse pikkus on kuni üks kuu, võivad liikmesriigid teatavatel tingimustel teha erandeid töötasu miinimummäärasid käsitlevatest sätetest või näha erandi tegemise võimaluse ette kollektiivlepingutes; kui tehtava töö maht ei ole suur, võivad liikmesriigid teha erandeid töötasu miinimummäärasid ja tasulise põhipuhkuse minimaalset pikkust käsitlevatest sätetest;(17) asukohamaal kehtivad minimaalse kaitse kohustuslikud sätted ei tohi takistada töötajate jaoks soodsamate töötingimuste kohaldamist;(18) tuleks järgida põhimõtet, et väljaspool ühendust asuvaid ettevõtjaid ei tohi kohelda soodsamalt kui liikmesriigi territooriumil asuvaid ettevõtjaid;(19) ilma et see piiraks ühenduse teiste õigusaktide kohaldamist, ei sisalda käesolev direktiiv kohustust seaduslikult tunnustada ajutist tööjõudu vahendavate ettevõtjate olemasolu ega takista liikmesriike kohaldamast oma töötajate vahendamist ja ajutist tööjõudu vahendavaid ettevõtjaid käsitlevaid õigusakte ettevõtjate suhtes, kes ei asu nende territooriumil, kuid tegutsevad seal seoses teenuste osutamisega;(20) käesolev direktiiv ei mõjuta ühenduse kokkuleppeid kolmandate riikidega ega liikmesriikide õigusakte, millega reguleeritakse kolmandate riikide teenusepakkujate juurdepääsu nende territooriumile; käesolev direktiiv ei piira ka liikmesriikide selliste õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad kolmandate riikide töötajate sissesõitu, elamist ja töösaamist;(21) nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrusega (EMÜ) nr 1408/71 (sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes) [5] on sätestatud sotsiaalkindlustushüvitiste ja -maksete suhtes kohaldatavad sätted;(22) käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad kollektiivmeetmeid ameti- ja erialaste huvide kaitseks;(23) eri liikmesriikide pädevad asutused peavad tegema koostööd käesoleva direktiivi kohaldamisel; liikmesriigid peavad ette nägema asjakohased meetmed juhuks, kui käesolevat direktiivi ei täideta;(24) on vaja tagada käesoleva direktiivi nõuetekohane kohaldamine ning sätestada sel eesmärgil tihe koostöö komisjoni ja liikmesriikide vahel;(25) hiljemalt viis aastat pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist peab komisjon käesoleva direktiivi üksikasjalikud rakenduseeskirjad läbi vaatama, et vajaduse korral teha asjakohaseid muudatusettepanekuid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Reguleerimisala1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse liikmesriigis asuvate ettevõtjate suhtes, kes seoses riikidevahelise teenuste osutamisega lähetavad töötajaid lõike 3 kohaselt liikmesriigi territooriumile.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata merekaubaveoettevõtjate merdsõitvate töötajate suhtes.3. Käesolevat direktiivi kohaldatakse niivõrd, kuivõrd lõikes 1 nimetatud ettevõtjad võtavad ühe järgmistest riikidevahelistest meetmetest:a) ettevõtja lähetab töötajad liikmesriigi territooriumile oma nimel ja juhtimisel lepingu alusel, mis on sõlmitud lähetava ettevõtja ja kõnealuses liikmesriigis tegutseva lepinguosalise vahel, kellele teenused on mõeldud, kui lähetav ettevõtja ja töötaja on lähetamise ajaks sõlminud töösuhte;b) ettevõtja lähetab töötajad liikmesriigi territooriumil asuvasse kontsernile kuuluvasse asutusse või ettevõttesse, kui lähetav ettevõtja ja töötaja on lähetamise ajaks sõlminud töösuhte;c) ajutist tööjõudu vahendav ettevõtja või töötajate vahendamisega tegelev ettevõtja vahendab töötaja liikmesriigi territooriumil asuvale või tegutsevale ettevõtjale, kui ajutist tööjõudu vahendav ettevõtja või töötajate vahendamisega tegelev ettevõtja on töötajaga lähetamise ajaks sõlminud töösuhte.4. Kolmandas riigis asuvaid ettevõtjaid ei või kohelda soodsamalt kui liikmesriigis asuvaid ettevõtjaid.Artikkel 2Mõiste1. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmist mõistet: lähetatud töötaja — töötaja, kes piiratud aja jooksul teeb oma tööd muu liikmesriigi territooriumil kui riik, kus ta tavaliselt töötab.2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel vastab töötaja mõiste selle liikmesriigi õiguses kehtivale mõistele, mille territooriumile töötaja on lähetatud.Artikkel 3Töötingimused1. Liikmesriigid tagavad olenemata töösuhte suhtes kohaldatavatest õigusaktidest, et artikli 1 lõikes 1 nimetatud ettevõtjad kindlustavad oma territooriumile lähetatud töötajatele töötingimused, mille liikmesriik, milles töö tehakse, on sätestanud:- õigusnormidega ja/või- lõike 8 tähenduses üldiselt kohaldatavaks tunnistatud kollektiivlepingutega või vahekohtu otsustega, niivõrd kuivõrd need käsitlevad lisas nimetatud toiminguid, järgmistes küsimustes:a) maksimaalne tööaeg ja minimaalne puhkeaeg;b) tasulise põhipuhkuse minimaalne pikkus;c) töötasu miinimummäärad, kaasa arvatud ületunnitöötasud; seda punkti ei kohaldata täiendavate kutsealaste vanaduspensioniskeemide suhtes;d) töötajate vahendamise tingimused, eelkõige ajutist tööjõudu vahendavate ettevõtjate poolt vahendatavate töötajate puhul;e) töötervishoid, -ohutus ja -hügieen;f) rasedate või hiljuti sünnitanud naiste ning laste ja noorukite töötingimuste suhtes kohaldatavad kaitsemeetmed;g) meeste ja naiste võrdne kohtlemine ning muud mittediskrimineerimise sätted.Käesoleva direktiivi kohaldamisel määratletakse lõike 1 punktis c nimetatud töötasu miinimummäärade mõiste vastavalt selle liikmesriigi siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele, mille territooriumile töötaja lähetatakse.2. Toodete esmase kokkupaneku ja/või paigaldamise korral, kui see on kauba tarnelepingu lahutamatu osa ning vajalik tarnitud kauba kasutuselevõtmiseks ning kui töö tegijad on tarniva ettevõtja oskustöölised ja/või spetsialistid, ei kohaldata lõike 1 esimese lõigu punkte b ja c juhul, kui lähetus ei ole pikem kui kaheksa päeva.Seda sätet ei kohaldata lisas loetletud ehitustööde suhtes.3. Liikmesriigid võivad pärast nõupidamist tööandjate ja töötajatega ning vastavalt iga liikmesriigi traditsioonidele ja tavadele otsustada, et lõike 1 esimese lõigu punkti c ei kohaldata artikli 1 lõike 3 punktides a ja b nimetatud juhtudel, kui lähetus ei kesta üle ühe kuu.4. Liikmesriigid võivad siseriiklike õigusaktide ja/või tavade kohaselt sätestada erandite tegemise lõike 1 esimese lõigu punktist c juhtudel, mis on nimetatud artikli 1 lõike 3 punktides a ja b, ning liikmesriigi otsusest käesoleva artikli lõike 3 tähenduses kollektiivlepingutega käesoleva artikli lõike 8 tähenduses ühel või mitmel tegevusalal, kui lähetus ei kesta üle ühe kuu.5. Liikmesriigid võivad sätestada erandid lõike 1 esimese lõigu punktidest b ja c juhtudel, mis on nimetatud artikli 1 lõike 3 punktides a ja b, põhjusel et kavandatav töö on väikese mahuga.Liikmesriigid määravad esimeses lõigus nimetatud võimaluse kasutamise korral kindlaks kriteeriumid, millele kavandatav töö peab vastama, et seda käsitataks "väikesemahulisena".6. Lähetuse pikkus arvutatakse välja üheaastase võrdlusperioodi põhjal lähetuse algusest alates.Arvutamisel võetakse arvesse kõik varasemad perioodid, mil ametikohal on töötanud lähetatud töötaja.7. Lõiked 1–6 ei piira töötajate jaoks soodsamate töötingimuste kohaldamist.Lähetusega seotud toetused loetakse palga alammäära hulka, välja arvatud juhul, kui need makstakse välja hüvitisena lähetusest tulenevate kulude, näiteks reisi-, majutus- ja söögikulude katteks.8. Mõiste "üldiselt kohaldatavaks tunnistatud kollektiivlepingud või vahekohtu otsused" hõlmab kollektiivlepinguid ja vahekohtu otsuseid, mida peavad täitma kõik ettevõtjad, kes asuvad vastavas geograafilises piirkonnas ning tegutsevad asjaomasel kutsealal või asjaomases tööstusharus.Kui puudub kollektiivlepingute või vahekohtu otsuste üldiselt kohaldatavaks tunnistamise süsteem esimese lõigu tähenduses, võivad liikmesriigid otsustada aluseks võtta:- kollektiivlepingud või vahekohtu otsused, mida tavaliselt kohaldatakse kõigi samalaadsete ettevõtjate suhtes, kes asuvad vastavas geograafilises piirkonnas ning tegutsevad asjaomasel kutsealal või asjaomases tööstusharus, ja/või- kollektiivlepingud, mille on sõlminud riigi tasandil kõige esindavamad tööandjate ja töötajate organisatsioonid ning mida kohaldatakse kogu riigi territooriumil,kui nende kohaldamisel artikli 1 lõikes 1 nimetatud ettevõtjate suhtes käesoleva artikli lõike 1 esimeses lõigus loetletud küsimustes on tagatud kõnealuste ettevõtjate ja muude selles lõigus nimetatud samalaadses olukorras olevate ettevõtjate võrdne kohtlemine.Võrdne kohtlemine käesoleva artikli tähenduses loetakse tagatuks, kui samalaadses olukorras olevad riigi ettevõtjad:- peavad kõnealuses kohas või asjaomasel tegevusalal täitma lõike 1 esimeses lõigus loetletud küsimustes samu kohustusi nagu lähetavad ettevõtjad,- peavad täitma kõnealused kohustused sama tulemusega.9. Liikmesriigid võivad ette näha, et artikli 1 lõikes 1 nimetatud ettevõtjad on kohustatud tagama artikli 1 lõike 3 punktis c nimetatud töötajatele samad tingimused, mida kohaldatakse ajutiste töötajate suhtes selles liikmesriigis, milles töö tehakse.10. Käesolev direktiiv ei takista liikmesriike kooskõlas asutamislepingu ja võrdse kohtlemise põhimõttega kohaldamast oma riigi ja muude riikide ettevõtjate suhtes:- töötingimusi muudes kui lõike 1 esimeses lõigus nimetatud küsimustes, kui tegemist on avaliku korra sätetega,- töötingimusi, mis on ette nähtud kollektiivlepingute või vahekohtu otsustega lõike 8 tähenduses ning on seotud muude kui lisas loetletud toimingutega.Artikkel 4Koostöö teavitamisel1. Käesoleva direktiivi rakendamisel määravad liikmesriigid siseriiklike õigusaktide ja/või tavade kohaselt ühe või mitu kontaktasutust või ühe või mitu pädevat riigiasutust.2. Liikmesriigid näevad ette koostöö ametivõimude vahel, kes siseriiklike õigusaktide kohaselt vastutavad artiklis 3 nimetatud töötingimuste järelevalve eest. Koostöö hõlmab eelkõige vastamist kõnealuste ametivõimude põhjendatud infonõuetele töötajate riikidevahelise vahendamise kohta, kaasa arvatud ilmsete rikkumiste või võimalike riikidevahelise ebaseadusliku tegevuse juhtude kohta.Komisjon ja esimeses lõigus nimetatud ametivõimud teevad tihedat koostööd raskuste analüüsimisel, mis võivad tekkida artikli 3 lõike 10 kohaldamisel.Vastastikust haldusabi antakse tasuta.3. Iga liikmesriik võtab asjakohased meetmed, et teha teave artiklis 3 nimetatud töötingimuste kohta üldkättesaadavaks.4. Iga liikmesriik teatab muudele liikmesriikidele ja komisjonile lõikes 1 nimetatud kontaktasutustest ja/või pädevatest asutustest.Artikkel 5MeetmedLiikmesriigid võtavad asjakohased meetmed, kui käesolevat direktiivi ei täideta.Nad tagavad eelkõige, et töötajatele ja/või nende esindajatele oleksid kättesaadavad käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmiseks vajalikud menetlused.Artikkel 6KohtualluvusKasutamaks artikliga 3 tagatud töötingimuste rakendamise õigust, võib algatada kohtumenetluse liikmesriigis, mille territooriumile töötaja on või oli lähetatud, ilma et see piiraks õigust algatada vajaduse korral kohtumenetlust teises riigis kohtualluvust käsitlevate kehtivate rahvusvaheliste konventsioonide alusel.Artikkel 7RakendamineLiikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid vastu hiljemalt 16. detsembriks 1999. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 8Läbivaatamine komisjoni pooltHiljemalt 16. detsembriks 2001 vaatab komisjon läbi käesoleva direktiivi toimimise, et teha vajaduse korral nõukogule asjakohased muudatusettepanekud.Artikkel 9Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. detsember 1996Euroopa Parlamendi nimelpresidentK. HänschNõukogu nimeleesistujaI. Yates[1] EÜT C 225, 30.8.1991, lk 6 jaEÜT C 187, 9.7.1993, lk 5.[2] EÜT C 49, 24.2.1992, lk 41.[3] Euroopa Parlamendi 10. veebruari 1993. aasta arvamus (EÜT C 72, 15.3.1993, lk 78), nõukogu 3. juuni 1996. aasta ühine seisukoht (EÜT C 220, 29.7.1996, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 18. septembri 1996. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas veel avaldamata). Nõukogu 24. septembri 1996. aasta otsus.[4] EÜT L 266, 9.10.1980, lk 1.[5] EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2; EÜT eriväljaanne, 1971 (II), lk 416. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 3096/95 (EÜT L 335, 30.12.1995, lk 10).--------------------------------------------------LISAArtikli 3 lõike 1 teises taandes nimetatud toimingud hõlmavad kõiki hoonete ehitamise, remondi, hooldamise, ümberehitamise või lammutamisega seotud ehitustöid, eelkõige järgmisi töid:1) kaevamine2) pinnaeemaldus3) tegelik ehitamine4) valmiselementide monteerimine ja demonteerimine5) seadistamine või paigaldamine6) ümberehitus7) renoveerimine8) remontimine9) demonteerimine10) lammutamine11) hooldamine12) hooldus, värvimine ja puhastamine13) kapitaalremont.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 96/35/EÜ, 3 juuni 1996, ohtlike kaupade maantee-, raudtee- või siseveevedude ohutusnõustajate määramise ja kutsekvalifikatsiooni kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0035

Euroopa Liidu Teataja L 145 , 19/06/1996 Lk 0010 - 0015

		Nõukogu direktiiv 96/35/EÜ,3 juuni 1996,ohtlike kaupade maantee-, raudtee- või siseveevedude ohutusnõustajate määramise ja kutsekvalifikatsiooni kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 75,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189c sätestatud korras [3]ning arvestades, et:aastate jooksul on riigisiseselt ja rahvusvaheliselt transporditavate ohtlike kaupade kogused oluliselt suurenenud ning see suurendab õnnetuste ohtu;mõned ohtlike kaupade vedamisel juhtuvad õnnetused võivad tekkida veostega seotud ohtude ebapiisava tundmise tõttu;siseturu transpordisektori väljakujundamisel on vaja vastu võtta meetmed, mis aitavad selliste veostega seotud ohte vältida;nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta [4] ei sisalda ohtlike kaupade vedudega kaasnevate ohtude ärahoidmise abinõusid;ohtlike kaupade vedamise või sellega seotud peale- või mahalaadimistöödega tegelevatelt ettevõtetelt tuleks nõuda, et nad täidaksid ohtlike kaupade veost tulenevate ohtude vältimise eeskirju, olenemata sellest, kas veod toimuvad maanteel, raudteel või siseveekogudel; sel eesmärgil oleks ohtlike kaupade vedamiseks vaja ette näha asjakohase kutsealase koolituse saanud ohutusnõustajate tööle määramine;ohutusnõustajate kutsealase koolituse eesmärgiks on anda teadmisi kõnealuste vedude suhtes kohaldatavate oluliste õigus- ja haldusnormide kohta;liikmesriigid peavad kehtestama kutsealase koolituse ühise miinimuraamistiku, millele vastavust tõendatakse eksami sooritamisega;liikmesriigid peavad välja andma ühenduse näidisvormile vastava koolitustunnistuse, mis tõendab ohutusnõustajate kutsekvalifikatsiooni ning võimaldab kõnealuse tunnistuse omanikel praktiseerida ühenduse kõigis osades;ohutusnõustajate kutsekvalifikatsioon aitab tõsta teenuse kvaliteeti, mida ohutusnõustajad kasutajate huvides pakuvad; kutsekvalifikatsioon võimaldab vähendada miinimumini õnnetuste ohtu, mis võivad tekitada pöördumatut kahju keskkonnale ning tõsiseid vigastusi ohtlike kaupadega kokku puutuda võivatele isikutele,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkLiikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi nõuete kohaselt vajalikud meetmed tagamaks, et kõik need ettevõtjad, kelle tegevus hõlmab ohtlike kaupade maantee-, raudtee- või siseveevedusid või selliste kaupade vedudega seotud peale- või mahalaadimistöid, määravad hiljemalt 31. detsembril 1999 tööle ühe või mitu ohtlike kaupade veo ohutusnõustajat, kelle ülesandeks on aidata ära hoida sellisest tegevusest tulenevad ohud isikutele, varale ja keskkonnale.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) ettevõtja - mis tahes tulu taotlev või mittetaotlev füüsiline või juriidiline isik, tulu taotlev või mittetaotlev isikute ühendus või rühm, kes ei ole juriidiline isik, või avaliku võimuasutus, kes on juriidiline isik või sõltub juriidilise isiku staatust omavast võimust, kes tegeleb ohtlike kaupade vedamise, peale- ja mahalaadimisega;b) ohtlike kaupade veo ohutusnõustaja, edaspidi "nõustaja" - isik, kelle ettevõtjat juhtiv isik on tööle määranud artiklis 4 kindlaksmääratud ülesannete ja kohustuste täitmiseks ning kellel on artiklis 5 ettenähtud koolitustunnistus;c) ohtlikud kaubad - kaubad, nagu on määratletud nõukogu 21. novembri 1994. aasta direktiivi 94/55/EÜ (ohtlike kaupade autovedu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [5] A lisas;d) tegevus - ohtlike kaupade veod maanteel, raudteel või siseveekogudel, välja arvatud riigi siseveekogudel, mis ei ole seotud muude liikmesriikide siseveekogudega, ning kõnealuste vedudega seotud peale- ja mahalaadimistööd.Artikkel 3ErandidLiikmesriigid võivad ette näha, et käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmiste ettevõtjate suhtes:a) ettevõtjad, kes tegelevad ohtlike kaupade vedamisega transpordivahendites, mis kuuluvad relvajõududele või on relvajõudude käsutuses;b) ettevõtjad, kelle tegevus piirdub iga veoüksuse puhul kogustega, mis on väiksemad direktiivi 94/55/EÜ B lisa äärenumbrites 10010 ja 10011 kindlaksmääratud kogustest; võic) ettevõtjad, kelle põhi- või kõrvaltegevus ei hõlma ohtlike kaupade vedamist või sellega seotud peale- või mahalaadimistöid, kuid kes aeg-ajalt tegelevad olulist ohtu või saasteriski mitte sisaldavate ohtlike kaupade riigisisese vedamise ja nende peale- või mahalaadimisega.Artikkel 4Nõustaja ülesanded ja määramine1. Nõustaja põhiülesandeks on ettevõtjat juhtiva isiku vastutusel tegutsedes püüda kõigi asjakohaste vahendite ja asjakohase tegevuse abil ettevõtja kõnealusele tegevusele kaasa aidata, et see tegevus toimuks kooskõlas kehtivate eeskirjadega ja kõige ohutumal viisil. Ettevõtja tegevusest tulenevad nõustaja kohustused on loetletud I lisas.2. Nõustaja võib olla ettevõtjat juhtiv isik, ettevõtjale muid kohustusi täitev isik või isik, kes ei ole otseselt selle ettevõtja töötaja, kui kõnealune isik on võimeline täitma nõustaja kohustusi.3. Iga asjaomane ettevõtja teeb taotluse korral pädevale asutusele või liikmesriigi poolt selleks määratud organile teatavaks oma nõustaja isikuandmed.Artikkel 5Koolitustunnistus1. Nõustajal peab olema ühenduse näidisvormi kohane tööalase koolituse tunnistus, edaspidi "tunnistus", mis kehtib asjaomas(t)e transpordiliigi (transpordiliikide) suhtes. Kõnealuse tunnistuse annab välja liikmesriigi poolt selleks määratud pädev asutus või organ.2. Tunnistuse saamiseks peab kandidaat läbi tegema koolituse ning sooritama eksami, mille on kinnitanud liikmesriigi pädev asutus.3. Koolituse põhieesmärk on anda kandidaatidele piisavad teadmised ohtlike kaupade veost tulenevate ohtude, asjaomaste transpordiliikide suhtes kohaldatavate õigusnormide ja I lisas loetletud kohustuste kohta.4. Eksam hõlmab vähemalt kõiki II lisas loetletud teemasid.5. Tunnistus koostatakse III lisas ettenähtud näidisvormi kohaselt.6. Tunnistust tunnustavad kõik liikmesriigid.Artikkel 6Tunnistuse kehtivusTunnistus kehtib viis aastat. Tunnistuse kehtivusaega pikendatakse automaatselt viie aasta kaupa, kui tunnistuse valdaja on kehtivusaja viimasel aastal osalenud täiendõppes või sooritanud eksami, kusjuures mõlemad peavad olema pädeva asutuse kinnitatud.Artikkel 7Ettekanded õnnetusjuhtumite kohtaIga asjaomase ettevõtja vedude ning peale- ja mahalaadimistööde ajal toimunud õnnetusjuhtumi korral, mis mõjutab isikut, vara või keskkonda või kahjustab vara või keskkonda, peab nõustaja pärast kogu asjakohase teabe kogumist koostama ettevõtja juhtkonnale või vajaduse korral kohalikule omavalitsusasutusele õnnetusjuhtumi kohta ettekande.Kõnealune ettekanne ei asenda ühtegi ettekannet, mida ettevõtja juhtkonnalt võidakse nõuda liikmesriikides mis tahes muu rahvusvahelise, ühenduse või siseriikliku õigusakti alusel.Artikkel 8Direktiivi kohandamineMuudatused, mis on vajalikud käesoleva direktiivi kohandamiseks teaduse ja tehnika arenguga direktiivi reguleerimisalas olevates valdkondades, võetakse vastu artiklis 9 ettenähtud korras.Artikkel 91. Komisjoni abistab direktiivi 94/55/EÜ artikliga 9 asutatud ohtlike kaupade veo komitee, edaspidi "komitee", mis koosneb liikmesriikide esindajatest ja mille eesistujaks on komisjoni esindaja.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates tema poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 10Käesolev direktiiv ei piira töötajate suhtes töökohal kehtivaid tööohutuse ja töötervishoiu nõudeid käsitleva direktiivi 89/391/EMÜ ning selle rakendamist reguleerivate üksikdirektiivide sätete kohaldamist.Artikkel 111. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembril 1999. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 12Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 3. juuni 1996Nõukogu nimeleesistujaT. Treu[1] EÜT C 185, 17.7.1991, lk 5 ja EÜT C 233, 11.9.1992, lk 5.[2] Arvamus on esitatud 27. novembril 1991. aastal (EÜT C 40, 17.2.1992, lk 46).[3] Euroopa Parlamendi 15. mai 1992. aasta arvamus (EÜT C 150, 15.6.1992, lk 332),nõukogu 6. oktoobri 1995. aasta ühine seisukoht (EÜT C 297, 10.11.1995, lk 13) ja Euroopa Parlamendi 17. jaanuari 1996. aasta otsus (EÜT C 32, 5.2.1996, lk 49).[4] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.[5] EÜT L 319, 12.12.1994, lk 7.--------------------------------------------------I LISANÕUSTAJA ARTIKLI 4 LÕIKES 1 NIMETATUD KOHUSTUSEDNõustajal on eelkõige järgmised kohustused:- järelevalve ohtlike kaupade vedamist reguleerivate eeskirjade täitmise üle,- ettevõtja nõustamine ohtlike kaupade vedude alal,- iga-aastase ettekande koostamine ettevõtja juhtkonnale või vajaduse korral kohalikule omavalitsusasutusele ettevõtja ohtlike kaupade veoga seotud tegevuse kohta. Neid iga-aastaseid ettekandeid säilitatakse viis aastat ning need tehakse taotluse korral kättesaadavaks riigi ametiasutustele.Nõustaja kohustuste hulka kuulub ka järelevalve järgmiste ettevõtja asjakohase tegevusega seotud seikade üle:- transporditavate ohtlike kaupade identifitseerimist reguleerivate eeskirjade täitmise kord,- ettevõtja tava võtta transpordivahendite ostu puhul arvesse ohtlike kaupade vedudega seotud erinõudeid,- ohtlike kaupade vedamisel ning peale- ja mahalaadimisel kasutatud seadmete kontrollimise kord,- ettevõtja töötajate nõuetekohane koolitus ning koolitusdokumentide säilitamine,- ohtlike kaupade vedamise või peale- ja mahalaadimise ajal turvalisust mõjutavate õnnetuste või vahejuhtumite korral nõuetekohaste avariimeetmete rakendamine,- ohtlike kaupade vedamise ning peale- või mahalaadimise ajal juhtunud tõsiste õnnetuste, vahejuhtumite või raskete rikkumiste uurimine ja vajaduse korral nende kohta ettekannete koostamine,- asjakohaste abinõude rakendamine, et ära hoida õnnetuste, vahejuhtumite või raskete rikkumiste kordumine,- ohtlike kaupade vedamisega seotud eeskirjade ja erinõuete arvestamine allhankijate või kolmandate isikute valimisel ja kasutamisel,- kontroll selle üle, kas ohtlike kaupade vedamise, peale- või mahalaadimistöödega tegelevad töötajad on varustatud üksikasjalike tööeeskirjade ja -juhenditega,- meetmete kehtestamine, et tõsta teadlikkust ohtudest, mis kaasnevad ohtlike kaupade vedamise ning peale- või mahalaadimisega,- kontrollmenetluste rakendamine tagamaks nõutavate dokumentide ja turvaseadmete olemasolu transpordivahendis veo ajal ning kõnealuste dokumentide ja seadmete vastavus määrustega ettenähtud nõuetele,- kontrollmenetluste rakendamine, et tagada peale- ja mahalaadimist reguleerivate eeskirjade täitmine.--------------------------------------------------II LISAArtikli 5 lõikes 4 nimetatud teemadKoolitustunnistuse saamiseks vajalikud teadmised peavad hõlmama vähemalt järgmist.I. Üldised ennetus- ja ohutusmeetmed:- teadmised ohtlike kaupadega seotud õnnetuste tagajärgedest,- teadmised õnnetuste peamistest põhjustest.II. Transpordiliike käsitlevad siseriiklike õigusaktide sätted, ühenduse normid, rahvusvahelised konventsioonid ja lepingud, eelkõige seoses järgmisega:1. ohtlike kaupade liigitamine:- lahuste ja segude liigitamise menetlus,- ainete kirjeldamise süsteem,- ohtlike kaupade klassid ja nende liigitamise põhimõtted,- transporditavate ohtlike ainete ja kaupade laad,- nende füüsikalised, keemilised ja toksikoloogilised omadused;2. põhinõuded pakenditele, kaasa arvatud paagid, paakkonteinerid jne:- pakendiliigid, kodifitseerimine ja märgistamine,- pakendamisnõuded ja ettekirjutused pakendi testimiseks,- pakendi olukord ja korrapärased kontrollimised;3. ohutähised ja -märgised:- märgistus ohumärgisel,- ohumärgiste kohaleasetamine ja eemaldamine,- sildistamine ja märgistamine;4. veodokumentides sisalduvad viited:- veodokumendis sisalduv teave,- kaubasaatja vastavusdeklaratsioon;5. kaubasaatmisviis ja lähetamispiirangud:- täiskoorem,- mahtkaupade vedu,- mahtkaupade vedu suurtes konteinerites,- konteinerveod,- veod kinnitatud ja teisaldatavates tsisternides;6. reisijatevedu;7. segalastiga seotud keelud ja ettevaatusabinõud;8. ainete eraldamine;9. veetavate koguste piirmäärad ja vabastatud kogused;10. käitlemine ja lastimine:- pealelaadimine ja mahalaadimine (täitemäärad),- lasti paigutamine ja segregeerimine;11. puhastamine ja/või degaseerimine enne pealelaadimist ja pärast mahalaadimist;12. personal: tööalane koolitus;13. sõidudokumendid:- veodokument,- kirjalik juhend,- sõiduki tüübikinnitustunnistus,- sõidukijuhi koolitustunnistus,- siseveetranspordi alase koolituse tunnistus,- koopiad võimalikest eranditest,- muud dokumendid;14. tööohutusjuhendid: tööohutusjuhendite rakendamine ja juhi kaitsevarustus;15. järelevalvekohustused: parkimine;16. liiklus- ja navigeerimiseeskirjad ja -piirangud;17. saasteainete heitkogused ekspluatatsiooni käigus ja avariide tagajärjel;18. transpordiseadmetega seotud nõuded.--------------------------------------------------III LISAARTIKLI 5 LÕIKES 5 NIMETATUD TUNNISTUSE NÄIDISVORM+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2008/78/EÜ, 25. juuli 2008 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine propikonasool selle I lisasse (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               26.7.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 198/44

      KOMISJONI DIREKTIIV 2008/78/EÜ,
   25. juuli 2008,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine propikonasool selle I lisasse
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist, eriti selle artikli 16 lõike 2 teist lõiku, (1)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 4. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1451/2007 Euroopa Parlamendi ja nõukogu biotsiidide turuleviimist käsitleva direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikes 2 osutatud kümneaastase tööprogrammi teise etapi kohta (2) on kehtestatud selliste toimeainete loetelu, mida on vaja hinnata nende kandmiseks direktiivi 98/8/EÜ I, IA või IB lisasse. Propikonasool kuulub nimetatud loetelusse.

               (2)

               Määruse (EÜ) nr 1451/2007 kohaselt on propikonasooli hinnatud vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 11 lõikele 2 kasutamiseks sellistes toodetes, mis kuuluvad direktiivi 98/8/EÜ V lisas määratletud tooteliiki 8, puidukonservandid.

               (3)

               Soome, kes määrati referentriigiks, esitas 5. aprillil 2006 komisjonile pädeva asutuse aruande ja soovituse vastavalt määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 14 lõigetele 4 ja 6.

               (4)

               Komisjon ja liikmesriigid on pädeva asutuse aruande läbi vaadanud. Määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 15 lõike 4 kohaselt lisati läbivaatuse tulemused alalises biotsiidide komitees 29. novembril 2007 hindamisaruandesse.

               (5)

               Propikonasooli hindamisel ei ilmnenud ühtegi lahendamata küsimust ega probleemi, millega peaks tegelema tervise- ja keskkonnariskide teaduskomitee.

               (6)

               Uuringud näitavad, et propikonasooli sisaldavate biotsiidide kasutamisel puidukonservandina võib eeldada, et need vastavad direktiivi 98/8/EÜ artikli 5 nõuetele. Seepärast on asjakohane kanda propikonasool I lisa tooteliiki 8, et kõikides liikmesriikides oleks võimalik propikonasooli sisaldavate biotsiidide puidukonservandina kasutamise lube välja anda, muuta või tühistada vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikele 3. Siiski tehti kindlaks lubamatud riskid puidu vabas õhus kohapeal töötlemisel ja töödeldud puidu hoidmisel välistingimustes. Nimetatud viisil kasutamiseks loa saamiseks tuleb esitada andmed, mis tõendavad, et kõnealuseid tooteid saab kasutada ilma keskkonda liigselt ohtu seadmata.

               (7)

               Hindamisaruande tulemusi arvestades on asjakohane nõuda, et puidu töötlemisel propikonasooli sisaldavate puidukonservantidega tuleb kasutada sobivaid isikukaitsevahendeid ning rakendada riski vähendamise meetmeid mulla ja veekeskkonna kaitseks ning et toodetega oleksid kaasas asjakohased juhised vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 10 lõike 2 punkti i) alapunktile d).

               (8)

               Käesoleva direktiivi sätteid on oluline kohaldada samaaegselt kõikides liikmesriikides, et tagada propikonasooli toimeainena sisaldavate biotsiidide võrdne kohtlemine turul ja hõlbustada kogu biotsiidituru nõuetekohast toimimist.

               (9)

               Toimeaine I lisasse kandmisele peaks eelnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid ja huvitatud isikud saaksid valmistuda uute nõuete täitmiseks ning toimiku esitanud taotlejad saaksid kasutada kogu kümneaastast andmekaitseaega, mis direktiivi 98/8/EÜ artikli 12 lõike 1 punkti c) alapunkti ii) kohaselt algab toimeaine lisasse kandmise kuupäevast.

               (10)

               Lisasse kandmisele peaks järgnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid saaksid rakendada direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõiget 3, eelkõige välja anda, muuta või tühistada tooteliiki 8 kuuluvate propikonasooli sisaldavate biotsiidide kasutamise lube, et tagada nende vastavus direktiivile 98/8/EÜ.

               (11)

               Seepärast tuleks direktiivi 98/8/EÜ vastavalt muuta.

               (12)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas alalise biotsiidide komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 98/8/EÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   Ülevõtmine
   1.   Hiljemalt 31. märtsiks 2009 võtavad liikmesriigid vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud sätted. Liikmesriigid edastavad komisjonile viivitamata kõnealuste õigus- ja haldusnormide teksti ning normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavuse tabeli.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. aprillist 2010.
   Kõnealuste õigusnormide vastuvõtmisel lisavad liikmesriigid nendesse või normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 25. juuli 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 123, 24.4.1998, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/31/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 57).

      (2)  ELT L 325, 11.12.2007, lk 3.

      LISA
      Direktiivi 98/8/EÜ I lisasse lisatakse järgmine kirje nr 8:

                     Nr

                     Tavanimetus

                     IUPACi nimetus
                     Identifitseerimisnumbrid

                     Toimeaine miinimumpuhtus turustatavas biotsiidis

                     Lisamise kuupäev

                     Artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg
                     (v.a rohkem kui ühte toimeainet sisaldavad tooted, mille puhul artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg on viimases asjaomase toimeaine lisamise otsuses sätestatud tähtaeg)

                     Lisasse kuulumise lõppkuupäev

                     Toote liik

                     Erisätted (1)

                     „8

                     propikonasool

                     1-[[2-(2,4-diklorofenüül)-4-propüül-1,3-dioksolaan-2-üül]metüül]-1H-1,2,4-triasool
                     EÜ nr: 262-104-4
                     CASi nr: 60207-90-1

                     930 g/kg

                     1. aprill 2010

                     31. märts 2012

                     31. märts 2020

                     8

                     Liikmesriigid tagavad, et lube antakse järgmistel tingimustel:
                     Pidades silmas riskianalüüsi käigus tehtud prognoose, tuleb tööstuslikuks ja/või erialaseks kasutuseks lubatud toodete kasutamisel kasutada sobivaid isikukaitsevahendeid, kui toote kasutusloa taotlemisel ei ole võimalik tõendada, et ohtu tööstuslikule ja/või erialasele kasutajale on võimalik vähendada lubatud tasemeni.
                     Silmas pidades mulla ja veekeskkonna puhul kindlaks tehtud riske, tuleb kõnealuste keskkonnakomponentide kaitsmiseks võtta asjakohaseid riskide vähendamise meetmeid. Eelkõige märgitakse tööstuslikuks kasutamiseks lubatud toodete etiketile või kemikaali ohutuskaardile, et värskelt töödeldud puit tuleb pärast töötlemist ladustada varikatuse all läbitungimatul kõval pinnal, et vältida otseseid kadusid mulda või vette, ning et kõik kaod tuleb kokku koguda taaskasutamiseks või kõrvaldamiseks.
                     Lisaks ei tohi anda luba kasutada tooteid puidu vabas õhus kohapeal töötlemiseks või sellise puidu töötlemiseks, mida hoitakse välistingimustes, kui ei ole edastatud andmeid, mis tõendavad, et asjaomane toode vastab artikli 5 ja VI lisa nõuetele, vajaduse korral pärast ohu vähendamise meetmete kasutuselevõttu.”

         (1)  VI lisas sätestatud ühiste põhimõtete rakendamisel vajalike hindamisaruannete sisu ja järeldused on kättesaadavad komisjoni veebilehel http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm