title: Komisjoni direktiiv 2009/120/EÜ, 14. september 2009 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) seoses uudsete ravimitega (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               15.9.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 242/3

      KOMISJONI DIREKTIIV 2009/120/EÜ,
   14. september 2009,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) seoses uudsete ravimitega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, (1) eriti selle artiklit 120,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Inimtervishoius kasutatavaid ravimeid võib turule tuua ainult juhul, kui pädev asutus on asjaomaste ravimitega seotud uuringute ja katsete tulemusi hõlmava taotlusetoimiku alusel väljastanud müügiloa.

               (2)

               Direktiivi 2001/83/EÜ I lisas on sätestatud inimtervishoius kasutatavate ravimite kontrollimisega seotud üksikasjalikud teaduslikud ja tehnilised nõuded, millest lähtudes ravimite kvaliteeti, ohutust ja tõhusust tuleks hinnata. Kõnealuseid üksikasjalikke teaduslikke ja tehnilisi nõudeid tuleks korrapäraselt kohandada, et võtta arvesse teaduse ja tehnika arengut.

               (3)

               Võttes arvesse uudsete ravimeetodite valdkonnas toimunud teaduse ja tehnika arengut, mida käsitletakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määruses (EÜ) nr 1394/2007 (uudsete ravimite ning direktiivi 2001/83/EÜ ja määruse (EÜ) nr 726/2004 muutmise kohta), (2) on otstarbekas kohandada direktiivi I lisa. Ajakohastada tuleks geeniteraapia ja somaatilise rakuteraapia ravimite määratlusi ning nende ravimite suhtes kehtestatud üksikasjalikke teaduslikke ja tehnilisi nõudeid. Lisaks tuleks kehtestada üksikasjalikud teaduslikud ja tehnilised nõuded koetehnoloogilistele toodetele, samuti uudsetele ravimitele, mis sisaldavad seadmeid ning kombineeritud uudsetele ravimitele.

               (4)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas inimtervishoius kasutatavate ravimite alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2001/83/EÜ I lisa IV osa asendatakse käesoleva direktiivi lisaga.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 5. aprillil 2010. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 14. september 2009

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Günter VERHEUGEN

      (1)  EÜT L 311, 28.11.2001, lk 67.

      (2)  ELT L 324, 10.12.2007, lk 121.

      LISA

         „IV   OSA

            UUDSED RAVIMID

         1.   SISSEJUHATUS
         Määruse (EÜ) nr 1394/2007 artikli 2 lõike 1 punkti a kohaste uudsete ravimite müügiloa taotlus peab vastama käesoleva lisa I osa moodulites 1, 2, 3, 4 ja 5 kirjeldatud vorminõuetele.
         Biopreparaatide puhul tuleb kohaldada käesoleva lisa I osa moodulites 3, 4 ja 5 kirjeldatud tehnilisi nõudeid. Käesoleva osa punktides 3, 4 ja 5 kirjeldatud erinõuetes on täpsustatud, kuidas tuleb kohaldada uudsete ravimite suhtes I osas kirjeldatud nõudeid. Lisaks on vajaduse korral ja võttes arvesse uudsete ravimite erisust, kehtestatud lisanõuded.
         Võttes arvesse uudsete ravimite eripära, võib kvaliteedi hindamisel rakendada riskipõhist lähenemisviisi ning kooskõlas peatüki „Sissejuhatus ja üldpõhimõtted” punktis 4 viidatud ravimite kvaliteedi, ohutuse ja efektiivsuse alaste teaduslike suunistega peab müügiloa taotlus sisaldama mittekliinilisi ja kliinilisi andmeid.
         Riskianalüüs võib hõlmata kogu arendusprotsessi. Riskitegurina võib käsitada järgmist: rakkude päritolu (autoloogne, allogeenne, ksenogeenne), võimet paljuneda ja/või diferentseeruda ja vallandada immuunreaktsiooni, rakumanipulatsiooni ulatust, rakkude kombineerimist bioaktiivsete molekulide või struktuurimaterjalidega, geeniteraapia ravimite olemust, in vivo kasutatavate viiruste või mikroorganismide replikatsioonivõimet, nukleotiidijärjestuste või geenide integreerumist genoomis, pikaajalist funktsiooni säilimist, onkogeensuse ohtu ning manustamis- või kasutamisviisi.
         Riskianalüüsis võib arvesse võtta ka teiste asjakohaste uudsete ravimitega seotud asjakohaseid kättesaadavaid mittekliinilisi ja kliinilisi andmeid või kogemusi.
         Igasugune kõrvalekaldumine käesoleva lisa nõuetest peab olema teaduslikult põhjendatud taotlusetoimiku moodulis 2. Juhul kui koostatakse eespool kirjeldatud riskianalüüs, lisatakse see ja riskianalüüsi kirjeldus moodulisse 2. Kirjeldatakse kasutatud metoodikat, tuvastatud riskide iseloomu ning riskipõhise lähenemisviisi rakendamist arendamis- ja hindamisprogrammis ning riskianalüüsist tulenevaid mis tahes kõrvalekaldeid käesoleva lisa nõuetest.
         2.   MÕISTED
         Käesolevas lisas kasutatakse lisaks määruses (EÜ) nr 1394/2007 sätestatud mõistetele ka punktides 2.1 ja 2.2 sätestatud mõisteid:
         2.1.   Geeniteraapia ravim

            Geeniteraapia ravim on bioloogiline ravim, millel on järgmised omadused:

                     a)

                     ravim sisaldab rekombinantset nukleiinhapet sisaldavat toimeainet ja seda kasutatakse inimesel või manustatakse inimesele eesmärgiga reguleerida, taastada, asendada, lisada või kõrvaldada geenijärjestust;

                     b)

                     ravimi profülaktiline, diagnostiline või raviotstarve on otseselt seotud ravimis sisalduva rekombinantse nukleotiidijärjestusega või sellest järjestusest tuleneva geeniekspressiooniga.

               Geeniteraapia ravimid ei hõlma nakkushaigustevastaseid vaktsiine.
         2.2.   Somaatilise rakuteraapia ravim

         Somaatilise rakuteraapia ravim on bioloogiline ravim, millel on järgmised omadused:

                     a)

                     sisaldab rakke või kudesid või koosneb rakkudest või kudedest, mida on olulisel määral töödeldud nii, et taotletava kasutusviisi jaoks olulised algsed bioloogilised omadused, füsioloogilised talitlused ja strukturaalsed omadused on muutunud või ravim, mis sisaldab rakke või kudesid või koosneb rakkudest või kudedest, mis ei ole ette nähtud retsipiendil sama põhifunktsiooni või -funktsioonide täitmiseks, mida need täitsid doonoril;

                     b)

                     kasutatakse inimestel või manustatakse inimestele ning koosneb rakkudest või kudedest, mille omadusi on ainevahetuslike, farmakoloogiliste või immunoloogiliste manipulatsioonidega muudetud eesmärgiga ravida, ennetada või diagnoosida haigusi.

               Käesoleva määratluse punkti a kohaldamisel ei hõlma olulisel määral töötlemine määruse (EÜ) nr 1394/2007 I lisas loetletud töötlusviise.
         3.   ERINÕUDED SEOSES MOODULIGA 3
         3.1.   Kõigi uudsete ravimitega seotud erinõuded

         Uudse ravimi müügiloa omanik loob ja haldab süsteemi, mille abil on võimalik jälgida üksiku toote ning selle lähte- ja tooraine, sealhulgas ka kõigi ravimis sisalduda võivate kudede ja rakkudega kokku puutuvate ainete liikumist alates nende algallikast kogu töötlemis-, pakendamis-, ladustamis- ja transpordiprotsessi vältel kuni toote kohaletoimetamiseni selle kasutuskohta kas haiglasse, asutusse või erapraksisesse, ning esitab jälgimissüsteemi kirjelduse.
         Jälgimissüsteem on olemuselt täiendav ning peab vastama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2004/23/EÜ (1) sätestatud nõuetele inimrakkude ja -kudede suhtes, mis ei ole vererakud, ning vastama direktiivis 2002/98/EÜ sätestatud nõuetele inimvererakkude osas.
         3.2.   Geeniteraapia ravimitega seotud erinõuded

         3.2.1.   Sissejuhatus: valmistoode, toimeaine ja lähteained

         3.2.1.1.   Geeniteraapia ravim sisaldab rekombinantset nukleotiidijärjestust või geneetiliselt muundatud mikroorganismi või viirust.
         Valmisravim sisaldab rekombinantset nukleotiidijärjestust või geneetiliselt muundatud mikroorganismi või viirust, mis on suletud lõplikku kontaktpakendisse raviotstarbeliseks kasutamiseks. Valmisravimit võib kombineerida meditsiiniseadme või aktiivse siirdatava meditsiiniseadmega.
         Toimeaine sisaldab rekombinantset nukleotiidijärjestust või geneetiliselt muundatud mikroorganismi või viirust.
         3.2.1.2.   Geeniteraapia ravimid, mis sisaldavad geneetiliselt muundatud rakke
         Valmisravim sisaldab geneetiliselt muundatud rakke, mis on suletud lõplikku kontaktpakendisse raviotstarbeliseks kasutamiseks. Valmisravimit võib kombineerida meditsiiniseadme või aktiivse siirdatava meditsiiniseadmega.
         Toimeaine sisaldab rakke, mida on geneetiliselt muundatud mõne eespool punktis 3.2.1.1 loetletud tootega.
         3.2.1.3.   Juhul kui ravim sisaldab viirust või viirusvektorit, on lähteaineks viirusvektori saamiseks vajalikud komponendid, st viiruse esmapaljundus või plasmiidid, mida kasutatakse viirusvektorit pakkivate rakkude transfekteerimiseks, ja nende pakkimisrakkude alg-rakupank.
         3.2.1.4.   Juhul kui ravimid sisaldavad plasmiide, mitteviiruslikke vektoreid või muid geneetiliselt muundatud mikroorganisme kui viirused või viirusvektorid, on lähteaineks produtseerimisvõimeliste rakkude kasvuks vajalikud komponendid, st plasmiidid, peremeesbakterid ja rekombinantsete mikroobirakkude alg-rakupank.
         3.2.1.5.   Geneetiliselt muundatud rakkude puhul koosneb lähteaine komponentidest, mida vajatakse geneetiliselt muundatud rakkude saamiseks, st sisaldab vektori produtseerimiseks vajalikku lähteainet, vektorit ning inim- või loomseid rakke. Alates vektorit sisaldava panga loomiseks vajaliku rakupanga loomisest lähtutakse hea tava põhimõtetest.
         3.2.2.   Erinõuded

         Lisaks käesoleva lisa I osa punktides 3.2.1 ja 3.2.2 sätestatud nõuetele tuleb järgida järgmisi nõudeid:

                     a)

                     esitatakse teave kõigi toimeaine valmistamisel kasutatud lähteainete kohta, sh ainete kohta, mis on vajalikud inim- või loomsete rakkude geneetiliseks muundamiseks, ning vajadusel ka geneetiliselt muundatud rakkude kasvatamise ja säilitamise kohta, võttes arvesse puhastusetapi võimalikku ärajäämist;

                     b)

                     mikroorganismi või viirust sisaldavate ravimite puhul esitatakse teave, mis hõlmab geneetilist muundamist, järjestusanalüüse, nakatamisvõimelisuse nõrgestamist, tropismi teatavat tüüpi kudede ja rakkude suhtes, mikroorganismi või viiruse sõltuvust rakutsüklist ning vanemtüve iseloomu ja patogeneetilisi omadusi;

                     c)

                     protsessi ja tootega seotud lisandeid, eelkõige paljunemisvõimelist viirust sisaldavat saastust paljunemisvõimetute viiruslike vektorite varudes, kirjeldatakse toimiku asjaomases punktis;

                     d)

                     eri plasmiidide kvantitatiivne sisaldus määratakse ravimi kogu kõlblikkusaja kohta;

                     e)

                     geneetiliselt muundatud rakkude puhul testitakse raku omadusi enne ja pärast geneetilist muundamist ning samuti enne ja pärast iga olulisemat külmutamis-/hoiustamisprotseduuri.

               Geneetiliselt muundatud rakkude puhul kohaldatakse lisaks geeniteraapia ravimitega seotud erinõuetele ka somaatilise rakuteraapia ravimitele ja koetehnoloogilistele toodetele (vt punkt 3.3) kehtestatud kvaliteedinõudeid.
         3.3.   Somaatilise rakuteraapia ravimite ja koetehnoloogiliste toodetega seotud erinõuded

         3.3.1.   Sissejuhatus: lõpptoode, toimeaine ja lähteained

         Valmisravim sisaldab toimeainet, mis on suletud lõplikku kontaktpakendisse raviotstarbeliseks kasutamiseks ning kombineeritud uudne ravim on lõpptarbimiseks ette nähtud kombinatsioonis.
         Toimeaine koosneb koetehnoloogiliselt saadud rakkudest ja/või kudedest.
         Lisaaineid (nt toesed, maatriksid, seadmed, biomaterjalid, biomolekulid ja/või muud komponendid), mis on kombineeritud muundatud rakkudega ja on nende lahutamatu osa, käsitatakse lähteainetena, isegi kui need ei ole bioloogilist päritolu.
         Toimeaine tootmisel kasutatavaid aineid (nt kasvukeskkond, kasvufaktorid), mis ei ole toimeaine osad, käsitatakse toorainena.
         3.3.2.   Erinõuded

         Lisaks käesoleva lisa I osa punktides 3.2.1 ja 3.2.2 sätestatud nõuetele tuleb järgida järgmisi nõudeid:
         3.3.2.1.   Lähteained

                     a)

                     Kooskõlas direktiivi 2004/23/EÜ sätetega esitatakse kokkuvõtlik teave lähteainena kasutatud inimrakkude ja -kudede annetamise, hankimise ja testimise kohta. Kui lähteainena kasutatakse haigeid rakke või kudesid (nt kasvaja kude), põhjendatakse nende kasutamist.

                     b)

                     Kui allogeensetest rakupopulatsioonidest moodustatakse kogumid, kirjeldatakse kogumite moodustamise strateegiat ja selle jälgitavuse tagamise meetmeid.

                     c)

                     Inim- või loomsetest kudedest ja rakkudest tingitud võimalikku varieerumist käsitletakse tootmisprotsessi valideerimisel, toimeaine ja lõpptoote kirjelduste, testide arendamise ning spetsifikatsioonide ja püsivusnõuete kehtestamisega.

                     d)

                     Ksenogeenseid rakke sisaldavate toodete puhul esitatakse teave, mis hõlmab loomade päritolu (geograafiline päritolu, pidamistingimused, vanus), erilisi vastuvõetavuskriteeriume, meetmeid nakkuste vältimiseks ja jälgimiseks päritolu-/doonorloomadel, kontrolli nakkusetekitajate suhtes, kaasa arvatud vertikaalselt edasikanduvad mikroorganismid ja viirused, ning tõendeid loomapidamisrajatiste sobivuse kohta.

                     e)

                     Geneetiliselt muundatud loomadelt pärit rakke sisaldavate toodete puhul esitatakse kirjeldus geneetilise muundamisega seotud rakkude eriomaduste kohta. Lisaks esitatakse transgeensete loomade ja nende saamismeetodi üksikasjalik kirjeldus.

                     f)

                     Rakkude geneetilisel muundamisel tuleb järgida punktis 3.2 sätestatud tehnilisi nõudeid.

                     g)

                     Esitatakse kõigi nende lisaainete (toesed, maatriksid, seadmed, biomaterjalid, biomolekulid või muud komponendid) testimise kirjeldus, mis on kombineeritud koetehnoloogia abil toodetud rakkudega ja on nende lahutamatu osa.

                     h)

                     Kombineeritud uudse ravimi hindamiseks esitatakse meditsiiniseadme või aktiivse siirdatava meditsiiniseadme määratluse alla kuuluvate toestike, maatriksite ja seadmete kohta punktis 3.4 nõutud teave.

               3.3.2.2.   Tootmisprotsess

                     a)

                     Tootmisprotsess valideeritakse, et tagada partiide ja protsessi ühtlus, rakkude funktsionaalne terviklikkus tootmise ja transportimise käigus kuni toote kasutamise või manustamiseni ning rakkude diferentseerumise tase.

                     b)

                     Kui rakud on kasvatatud otse maatriksi, toese või seadme sees või peal, esitatakse rakukultuuriga seotud toimingute valideerimiseks teave rakkude kasvatamise, toimimise ja kombinatsiooni terviklikkuse kohta.

               3.3.2.3.   Identifitseerimiseks vajalikud omadused ja kontrollistrateegia

                     a)

                     Esitatakse asjakohane teave rakupopulatsiooni või rakkude segu iseloomustamiseks: nimetus, puhtus (näiteks võimalikud mikroobsed ja rakulised lisandid), eluvõimelisus, toimetugevus, karüoloogilised ja kantserogeensuse uuringud, samuti sobivus kavatsetavaks meditsiiniliseks kasutamiseks. Esitatakse tõendid ravimi geneetilise püsivuse kohta.

                     b)

                     Esitatakse teave toote ja tootmisega seotud lisandite kvaliteedi ning võimalusel ka koguse kohta, samuti kõigi ainete kohta, mis võivad tekitada tootmise käigus laguprodukte. Esitatakse põhjendus lisandite kindlaksmääramise ulatuse kohta.

                     c)

                     Kui teatavaid turuleviimiseks vajalikke teste ei saa teha toimeaine või valmisravimiga, vaid ainult oluliste vahesaadustega ja/või kui testimist saab korraldada ainult tootmisprotsessi käigus, esitatakse asjakohane põhjendus.

                     d)

                     Kui rakke sisaldava toote koostisesse kuuluvad bioloogiliselt aktiivsed molekulid (nt kasvufaktorid ja tsütokiinid), kirjeldatakse nende mõju ning koostoimet toimeaine teiste komponentidega.

                     e)

                     Kui kavandatava funktsiooni täitmiseks on vajalik kolmemõõtmeline struktuur, märgitakse rakke sisaldava toote kirjelduses rakkude diferentseerumise tase, kirjeldatakse rakkude struktuurset ja funktsionaalset organiseeritust ning olemasolu korral ka loodud rakuvälist maatriksit. Vajaduse korral lisatakse füüsikalis-keemilisele iseloomustusele mittekliiniliste uuringute tulemused.

               3.3.2.4.   Abiained
         Kui rakke või kudesid sisaldavas ravimis kasutatakse abiaineid (nt transportsöötme komponendid) kohaldatakse käesoleva lisa I osas uute abiainete suhtes sätestatud nõudeid, välja arvatud juhul, kui on olemas andmed rakkude või kudede ning abiainete vastastikuse toime kohta.
         3.3.2.5.   Arendamisega seotud uuringud
         Arenduskavas selgitatakse materjalide ja protsesside valikut. Eelkõige kirjeldatakse, kuidas on tagatud valmistootes rakupopulatsiooni terviklikkus.
         3.3.2.6.   Etalonained
         Toimeaine ja/või lõpptoote suhtes kehtivad standardid ja eristandardid dokumenteeritakse ning lisatakse nende kirjeldus.
         3.4.   Seadmeid sisaldavate uudsete ravimitega seotud erinõuded

         3.4.1.   Määruse (EÜ) nr 1394/2007 artiklis 7 osutatud uudsed ravimid, mis sisaldavad seadmeid

         Esitatakse toote füüsikaliste omaduste ja toime kirjeldus ning tootearendusmeetodite kirjeldus.
         Kirjeldatakse geenide, rakkude ja/või kudede ja struktuurikomponentide vahelist toimet ja sobivust.
         3.4.2.   Määruse (EÜ) nr 1394/2007 artikli 2 lõike 1 punktis d osutatud kombineeritud uudsed ravimid

         Kombineeritud uudsete ravimite puhul kohaldatakse ravimi kudesid ja rakke sisaldava osa suhtes punktis 3.3 sätestatud somaatilise rakuteraapia ravimite ja koetehnoloogiliste toodetega seotud erinõudeid ning geneetiliselt muundatud rakkude suhtes punktis 3.2 sätestatud geeniteraapia ravimitega seotud erinõudeid.
         Meditsiiniseade või aktiivne siirdatav meditsiiniseade võib olla toimeaine lahutamatu osa. Lõpptoote lahutamatu osana käsitatakse meditsiiniseadmeid või aktiivseid siirdatavaid meditsiiniseadmeid, millele on tootmise käigus lisatud rakud või mis lõpptoote kasutamisel või manustamisel on kombineeritud rakkudega.
         Kui meditsiiniseade või aktiivne siirdatav meditsiiniseade on toimeaine või lõpptoote lahutamatu osa, esitatakse kombineeritud uudse ravimi hindamiseks vajalik teave. Kõnealune teave hõlmab järgmist:

                     a)

                     teavet meditsiiniseadme või aktiivse siirdatava meditsiiniseadme valiku ja kavandatud otstarbe kohta ning tõendeid seadme sobivuse kohta toote muude komponentidega;

                     b)

                     tõendeid meditsiiniseadme vastavuse kohta nõukogu direktiivi 93/42/EMÜ (2) I lisas sätestatud olulistele nõuetele või aktiivse siirdatava meditsiiniseadme vastavuse kohta nõukogu direktiivi 90/385/EMÜ (3) 1. lisas sätestatud olulistele nõuetele;

                     c)

                     vajaduse korral tõendeid meditsiiniseadme või aktiivse siirdatava meditsiiniseadme vastavuse kohta komisjoni direktiivis 2003/32/EÜ (4) sätestatud BSE/TSEd käsitlevatele nõuetele;

                     d)

                     olemasolu korral meditsiiniseadme või aktiivse siirdatava meditsiiniseadme osade sellise hindamise tulemused, mille on koostanud registreeritud asutus kooskõlas direktiividega 93/42/EMÜ või 90/385/EMÜ.

               Taotlust hindava pädeva asutuse nõudmisel esitab käesoleva punkti alapunktis d osutatud registreeritud asutus, kes hindamise koostas, kogu teabe hindamise tulemuste kohta vastavalt direktiivile 93/42/EMÜ või 90/385/EMÜ. See võib hõlmata vastavushindamise taotluses esitatud teavet ja dokumente, kui see on vajalik kombineeritud uudse ravimi terviklikkuse hindamiseks.
         4.   ERINÕUDED SEOSES MOODULIGA 4
         4.1.   Kõigi uudsete ravimitega seotud erinõuded

         Käesoleva lisa I osa moodulis 4 sätestatud nõuded ravimite farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide kohta ei pruugi olla alati asjakohased uudsete ravimite ainulaadsete ja eripäraste struktuursete ja bioloogiliste omaduste tõttu. Punktides 4.1, 4.2 ja 4.3 esitatud tehnilistes nõuetes kirjeldatakse, kuidas kohaldatakse käesoleva lisa I osa nõudeid uudsete ravimite suhtes. Vajaduse korral ja võttes arvesse uudsete ravimite erisust, on kehtestatud lisanõuded.
         Mittekliinilise arenduse loogiline põhjendus ja asjakohase liigi või mudeli valiku (in vitro ja in vivo) kriteeriumid peavad olema nõuetekohaselt kajastatud ja põhjendatud mittekliinilises ülevaates. Katselooma(de) valik võib hõlmata nõrgestatud immuunsüsteemiga, teatava geeni ekspressiooni inaktivatsiooniga, inimgeenidega või transgeenseid loomi. Vajaduse korral, eelkõige immuunsus- ja immuunotoksilise usuuringute puhul, tuleb kaaluda homoloogsete (nt hiire rakkude kasutamine hiirtel) või haigusi imiteerivate mudelite kasutamist
         Lisaks I osas sätestatud nõuetele tõendatakse lõpptootes sisalduvate kõigi struktuurikomponentide (maatriksid, toesed ja seadmed) ning kõigi lisaainete (rakulised materjalid, biomolekulid, biomaterjalid ja keemilised ained) ohutust, sobivust ja bioloogilist kokkusobivust. Arvesse võetakse nende füüsikalisi, mehaanilisi, keemilisi ja bioloogilisi omadusi.
         4.2.   Geeniteraapia ravimitega seotud erinõuded

         Mittekliiniliste ohutusandmete asjakohase taseme kindlaksmääramiseks vajalike mittekliiniliste uuringute ulatuse ja tüübi puhul võetakse arvesse geeniteraapia ravimi ehitust ja tüüpi.
         4.2.1.   Farmakoloogia

                     a)

                     Selleks et tõendada nukleotiidijärjestusega soovitud sihtkohta (organ või rakk) ja kavandatud funktsiooni (ekspressiooni tase ja funktsionaalsus) saavutamist, uuritakse kavandatud terapeutilisi toiminguid in vitro ja in vivo (s.o uuringud kontseptsiooni tõestamiseks), kasutades mudeleid ja asjakohaseid loomaliike. Esitatakse andmed, mis käsitlevad nukleotiidijärjestuse funktsiooni säilimise kestust ja soovitatavat manustamisrežiimi kliinilises uuringus.

                     b)

                     Eesmärgi kohane selektiivsus: kui geeniteraapia ravimi puhul kavandatakse selektiivset või piiratud eesmärgipärast toimet, tõendatakse ravimi spetsiifikat ning eesmärgipärase toime ja aktiivsuse kestust sihtrakkudes ja -kudedes asjakohaste uuringutega.

               4.2.2.   Farmakokineetika

                     a)

                     Biojaotuvuse uuringud hõlmavad püsivuse, kliirensi ja mobiliseerumise uuringuid. Lisaks hinnatakse biojaotuvuse uuringute käigus geneetilise edasikandumise ohtu.

                     b)

                     Uuritakse toote organismist väljaviimise ja edasikandumise ohtu kolmandatele isikutele ning koostatakse keskkonnaohu hinnang, välja arvatud juhul, kui taotluses on asjaomase tootetüübi puhul vastupidine piisavalt tõendatud.

               4.2.3.   Toksikoloogia

                     a)

                     Antakse hinnang geeniteraapia valmisravimi toksilisuse kohta. Sõltuvalt toote tüübist uuritakse vajadusel eraldi toime- ja abiaineid ning hinnatakse in vivo mõju ekspressiivse nukleotiidijärjestusega toodete puhul, millel ei ole kavandatavat füsioloogilist mõju.

                     b)

                     Ühekordse doosi toksilisuseuuringuid võib kombineerida ohutusfarmakoloogia ja farmakokineetiliste uuringutega, nt püsivuse uurimisel.

                     c)

                     Korduvdooside toksilisuse uuringuid tehakse juhul, kui on kavas toodet inimestele korduvalt manustada. Manustamisviis ja -skeem peavad täpselt kajastama kavandatud kliinilist manustamist. Korduvdooside toksilisust tuleb uurida ka juhul, kui ühekordse doseerimisega võib inimestel kaasneda nukleotiidijärjestuse pikaajaline toime. Sõltuvalt geeniteraapia ravimi püsivusest ja võimalikest ennetatavatest ohtudest, võivad uuringud kesta kauem kui tavapärased toksilisuse uuringud. Uuringute kestust tuleb põhjendada.

                     d)

                     Uuritakse genotoksilisust. Standardne genotoksilisuse uuring tehakse vaid juhul, kui see on vajalik seoses teatava lisandi või manustamissüsteemi komponendiga.

                     e)

                     Uuritakse kantserogeensust. Standardset testi kantserogeensuse avaldumise kohta näriliste eluea jooksul ei nõuta. Sõltuvalt toote tüübist hinnatakse võimalikku kantserogeensust asjakohase in vivo / in vitro mudeli abil.

                     f)

                     Paljunemisvõimet ja arengut kahjustav toksiline toime: uuritakse mõju viljakusele ja üldisele reproduktiivsusele. Uuritakse toksilist mõju embrüo/loote ja perinataalses faasis ning geneetilist edasikandumist, välja arvatud juhul, kui taotluses on asjaomase tootetüübi puhul vastupidine piisavalt tõendatud.

                     g)

                     Täiendavad toksilisuseuuringud

                                 —

                                 Integreerumise uuringud: integreerumise uuringute tulemused esitatakse kõigi geeniteraapia ravimite puhul, välja arvatud juhul, kui selliste uuringute puudumine on teaduslikult põhjendatud, nt juhul kui nukleotiidijärjestus ei integreeru rakutuuma. Geeniteraapia ravimitel, mille puhul integreerumist ei eeldata, tehakse integreerumise uuringud siiski, kui biojaotuvuse andmed osutavad geneetilise edasikandumise ohule.

                                 —

                                 Immunogeensus ja immuuntoksilisus: uuritakse võimalikku immunogeenset ja immuuntoksilist mõju.

               4.3.   Somaatilise rakuteraapia ravimite ja koetehnoloogiliste toodetega seotud erinõuded

         4.3.1.   Farmakoloogia

                     a)

                     Esmased farmakoloogilised uuringud peavad olema piisavad kontseptsiooni tõestamiseks. Uuritakse rakke sisaldavate toodete koostoimet ümbritsevate kudedega.

                     b)

                     Määratakse kindlaks kavandatud mõju saavutamiseks vajalik tootekogus/efektiivdoos ja sõltuvalt toote tüübist ka manustamise sagedus.

                     c)

                     Korraldatakse kõrvaltoime farmakoloogilised uuringud, et hinnata somaatilise rakuteraapia ravimite, koetehnoloogiliste toodete või lisaainete võimalikku füsioloogilist mõju, mis ei ole seotud soovitava raviefektiga, sest lisaks valkudele võib nõristuda bioaktiivseid molekule, samuti võivad uuritavad valgud siduda end soovimatute sihtmärkidega.

               4.3.2.   Farmakokineetika

                     a)

                     Tavapäraste farmakokineetika uuringute tegemist ravimite imendumise, jaotumise, omastatavuse ja eritumise uurimiseks ei nõuta. Siiski uuritakse teatavaid parameetreid nagu eluvõimelisus, pikaealisus, jaotumine, kasv, diferentseerumine ja migratsioon, välja arvatud juhul, kui taotluses on asjaomase tootetüübi puhul vastupidine piisavalt tõendatud.

                     b)

                     Süsteemselt aktiivseid biomolekule tootvate somaatilise rakuteraapia ravimite ja koetehnoloogiliste toodete puhul uuritakse kõnealuste molekulide jaotumist ning ekspressiooni kestust ja taset.

               4.3.3.   Toksikoloogia

                     a)

                     Hinnatakse lõpptoote toksilisust. Vajaduse korral uuritakse eraldi toime-, abi- ja lisaaineid ning protsessiga seotud lisandeid.

                     b)

                     Uuringute kestus võib olla pikem kui toksikoloogiliste uuringute puhul tavaliselt, arvesse võetakse ravimi eeldatavat eluiga ning farmakodünaamilisi ja farmakokineetilisi omadusi. Esitatakse põhjendus uuringute kestuse kohta.

                     c)

                     Tavapäraseid kantserogeensuse ja genotoksilisuse uuringuid ei nõuta, v.a toote võimalike kasvajate tekkimist soodustavate omaduste puhul.

                     d)

                     Uuritakse võimalikku immunogeensust ja immuuntoksilisust.

                     e)

                     Loomseid rakke sisaldavate toodete puhul selgitatakse ohtudega (nt ksenogeensete patogeenide edasikandumine inimesele) seotud spetsiifilisi küsimusi.

               5.   ERINÕUDED SEOSES MOODULIGA 5
         5.1.   Kõigi uudsete ravimitega seotud erinõuded

         5.1.1.   IV osa käesolevas punktis sätestatud erinõuded kehtivad lisaks käesoleva lisa I osa moodulis 5 sätestatud nõuetele.
         5.1.2.   Kui uudse ravimi kliiniline kasutamine eeldab kaasnevat ravi või kirurgilist protseduuri, uuritakse ja kirjeldatakse raviprotseduuri ühtse tervikuna. Esitatakse teave nende protseduuride standardimise ja optimeerimise kohta kliinilise arenduse käigus.
         Esitatakse teave kirurgiliste protseduuride käigus uudse ravimi kasutamiseks, siirdamiseks või manustamiseks kasutatavate meditsiiniseadmete kohta, mis võivad mõjutada uudse toote efektiivsust või ohutust.
         Määratakse kindlaks kasutamise, siirdamise, manustamise ja järelmeetmetega seotud asjakohased erinõuded. Vajadusel esitatakse tervishoiutöötajate koolituskava seoses kõnealuste toodete kasutamise, pealekandmise, siirdamise ja manustamisega.
         5.1.3.   Kuna uudsete ravimite olemusest lähtuvalt võib nende tootmisprotsess kliinilise arendamise käigus muutuda, võidakse nõuda lisauuringuid võrreldavuse kinnitamiseks.
         5.1.4.   Esitatakse teave võimaliku nakkusohu või loomsete materjalidega seotud riskide kohta kliinilise arendamise käigus ja meetmete kohta nende ohtude vähendamiseks.
         5.1.5.   Doosivalik ja raviskeem määratakse kindlaks doosiuuringutega.
         5.1.6.   Esitatud näidustuste tõhusust tõendatakse kliiniliste uuringute asjakohaste tulemustega, hinnates kavandatud kasutust kliiniliselt olulise lõpptulemuse seisukohalt. Teatavate kliiniliste tingimuste puhul võidakse nõuda tõendeid pikaajalise tõhususe kohta. Esitatakse pikaajalise tõhususe hindamise strateegia.
         5.1.7.   Pikaajalise järelevalve strateegia ohutuse ja tõhususe tagamiseks esitatakse riskijuhtimise kavas.
         5.1.8.   Kombineeritud uudsete ravimite ohutuse ja tõhususe uuringute kavandamisel ja uuringute käigus lähtutakse kombineeritud tootest kui tervikust.
         5.2.   Geeniteraapia ravimitega seotud erinõuded

         5.2.1.   Inimesel korraldatavad farmakokineetilised uuringud

         Inimesel korraldatavad farmakokineetilised uuringud hõlmavad järgmist:

                     a)

                     organismist väljaviimise uuringud, et teha kindlaks geeniteraapia ravimi väljumine organismist;

                     b)

                     biojaotuvuse uuringud;

                     c)

                     ravimi ja geeniekspressiooniga seotud fragmentide (nt sünteesitud valgu või genoomilise signatuuri) farmakokineetilised uuringud.

               5.2.2.   Inimesel korraldatavad farmakodünaamilised uuringud

         Farmakodünaamiliste uuringutega tehakse kindlaks nukleotiidijärjestuse ekspressioon ja toime pärast geeniteraapia ravimi manustamist.
         5.2.3.   Ohutusuuringud

         Ohutusuuringute käigus uuritakse järgmist:

                     a)

                     paljunemisvõimeliste vektorite tekkimine;

                     b)

                     uute tüvede tekkimine;

                     c)

                     olemasolevate genoomijärjestuste ümberkorraldumine;

                     d)

                     neoplastiline paljunemine rakkudesse sisestatud mutageensuse tagajärjel.

               5.3.   Somaatilise rakuteraapia ravimitega seotud erinõuded

         5.3.1.   Somaatilise rakuteraapia ravimid, mille puhul ravimi toimemehhanism on seotud teatava(te) aktiivse(te) biomolekuli(de) tootmisega.

         Somaatilise rakuteraapia ravimite puhul, mille toimemehhanism on seotud teatava(te) aktiivse(te) biomolekuli(de) tootmisega, uuritakse võimaluse korral nende molekulide farmakokineetilisi omadusi, eelkõige jaotuvust ning ekspressiooni kestust ja taset.
         5.3.2.   Somaatilise rakuteraapia ravimi komponentide biojaotuvus, püsivus ja sulandumine genoomi.

         Somaatilise rakuteraapia ravimi komponentide biojaotuvust, püsivust ja sulandumist genoomi uuritakse kliinilise arenduse käigus.
         5.3.3.   Ohutusuuringud

         Ohutusuuringutel uuritakse järgmist:

                     a)

                     jaotuvus ja sulandumine genoomi pärast manustamist;

                     b)

                     väärsulandumine genoomi;

                     c)

                     onkogeenne muundumine ja rakkude/kudede geeniliini säilimine.

               5.4.   Koetehnoloogiliste toodetega seotud erinõuded

         5.4.1.   Farmakokineetilised uuringud

         Kui tavapärased farmakokineetilised uuringud ei ole koetehnoloogiliste toodete puhul asjakohased, uuritakse koetehnoloogiliste toodete komponentide biojaotuvust, püsivust ja lagunemist kliinilise arenduse käigus.
         5.4.2.   Farmakodünaamilised uuringud

         Farmakodünaamiliste uuringute kavandamisel ja korraldamisel võetakse arvesse koetehnoloogiliste toodete eripära. Esitatakse tõendid kontseptsiooni ja toote kineetika (kavandatud regenereerimise, taastamise ja muutmise) tõestamiseks. Arvesse võetakse jälgitavaid farmakodünaamilisi markereid, mis on seotud kavandatava(te) funktsiooni(de) ja struktuuriga.
         5.4.3.   Ohutusuuringud

         Kohaldatakse punkti 5.3.3.

         (1)  ELT L 102, 7.4.2004, lk 48.

         (2)  EÜT L 169, 12.7.1993, lk 1.

         (3)  EÜT L 189, 20.7.1990, lk 17.

         (4)  ELT L 105, 26.4.2003, lk 18.”


title: Komisjoni direktiiv 2009/90/EÜ, 31. juuli 2009 , millega sätestatakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2000/60/EÜ vee seisundi keemilise analüüsi ja seire tehnilised näitajad (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               1.8.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 201/36

      KOMISJONI DIREKTIIV 2009/90/EÜ,
   31. juuli 2009,
   millega sätestatakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2000/60/EÜ vee seisundi keemilise analüüsi ja seire tehnilised näitajad
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, (1) eriti selle artikli 8 lõiget 3,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Tuleks tagada, et laborid, keda liikmesriikide pädevad asutused on määranud teostama vee keemilise seisundi seiret vastavalt direktiivi 2000/60/EÜ artiklile 8, saaksid kvaliteetseid ja võrreldavaid analüüsitulemusi. Katse- ja kalibreerimislaborite kompetentsuse üldnõudeid käsitlev standard EN ISO/IEC-17025 on sobiv rahvusvaheline standard analüüsimeetodite valideerimiseks.

               (2)

               Valideerimisnõuete täitmiseks peaksid kõik analüüsimeetodid, mida liikmesriigid kasutavad vee seisundi keemilise seire kavade elluviimisel, vastama teatavatele miinimumkriteeriumidele, sealhulgas mõõtemääramatust ja meetodite määramispiiri käsitlevatele eeskirjadele. Keemilise seire tulemuste võrreldavuse tagamiseks tuleks määramispiir kindlaks määrata vastavalt ühiselt kokku lepitud määratlusele.

               (3)

               Kui miinimumkriteeriumidele vastavad meetodid puuduvad, peaks seire põhinema parimal võimalikul tehnikal, mis ei too kaasa ülemääraseid kulutusi.

               (4)

               Keskväärtuste arvutamisel tuleks arvestada mõõtmistulemusi, mis on analüüsimeetodite määramispiirist allpool. Selleks tuleks ette näha eeskirjad.

               (5)

               Tehnilised toimingud, millega tagatakse analüüsitulemuste kvaliteet ja võrreldavus, peaksid järgima rahvusvaheliselt tunnustatud kvaliteedijuhtimise süsteemi tavasid. Selleks on sobivad standardis EN ISO/IEC-17025 esitatud meetodid. On asjakohane tagada, et keemilisi analüüse tegevad laborid tõendaksid oma pädevust, osaledes rahvusvaheliselt või riiklikult tunnustatud tasemekontrollikavades ja kasutades kättesaadavaid võrdlusmaterjale. Tavade ühtlustamiseks ühenduse tasemel peaksid tasemekontrollikavad põhinema asjaomastel rahvusvahelistel standarditel. Selleks sobivad juhised on ette nähtud laboritevaheliste võrdluskatsetega labori taseme kontrollimist käsitleva ISO/IEC juhendi 43-1 1. osas „Tasemekontrollikavade väljaarendamine ja rakendamine”. Kõnealuste kavade tulemusi tuleks hinnata rahvusvaheliselt tunnustatud hindamissüsteemide alusel. Asjakohased standardid on ette nähtud katselaborite vaheliste võrdlustestide statistilisi meetodeid käsitlevas standardis ISO-13528.

               (6)

               Direktiivi 2000/60/EÜ artikli 21 lõikes 1 osutatud komiteega konsulteeriti 15. mail 2008 ning komitee esitas positiivse arvamuse komisjoni direktiivi eelnõu kohta, millega sätestatakse vastavalt direktiivile 2000/60/EÜ vee seisundi keemilise analüüsi ja seire tehnilised näitajad. 6. juunil 2008 esitas komisjon kõnealuse eelnõu arutamiseks Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Euroopa Parlament ei esitanud meetmete eelnõu kohta ettenähtud tähtaja jooksul vastuväiteid. Nõukogu oli vastu sellele, et komisjon eelnõu vastu võtab, märkides, et ettepanekus sisalduvad meetmed ületavad direktiivis 2000/60/EÜ sätestatud rakendusvolitusi. Sellest tulenevalt ei võtnud komisjon meetmete eelnõu vastu ja esitas asjaomase direktiivi muudetud eelnõu direktiivi 2000/60/EÜ artikli 21 lõikes 1 osutatud komiteele. Komiteega konsulteeriti kõnealuse eelnõu küsimuses 28. jaanuaril 2009 algatatud kirjaliku menetluse teel ning komitee esitas positiivse arvamuse.

               (7)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas direktiivi 2000/60/EÜ artikli 21 lõikes 1 nimetatud komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu
   Käesolevas direktiivis sätestatakse vastavalt direktiivi 2000/60/EÜ artikli 8 lõikele 3 vee seisundi keemilise analüüsi ja seire tehnilised näitajad. Selles nähakse ette miinimumkriteeriumid analüüsimeetoditele, mida liikmesriigid kohaldavad vee seisundi, sette ja elustiku seireks, ning eeskirjad analüüsitulemuste kvaliteedi tõendamiseks.
   Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               1)

               „avastamispiir” on väljundsignaali või kontsentratsiooni väärtus, millest suuremate väärtuste puhul on kindlaksmääratud usaldusnivool võimalik tõendada, et proov erineb nullproovist, mis ei sisalda määratavat ainet;

               2)

               „määramispiir” on avastamispiiri kindlaksmääratud kordne määratava aine sellise sisalduse korral, mida on võimalik kindlaks määrata piisava täpsusega. Määramispiiri on võimalik arvutada, kasutades asjakohast standardit või proovi ja selle võib saada kalibreerimiskõvera madalaimast kalibreerimispunktist; nullproovi seejuures ei arvestata;

               3)

               „mõõtemääramatus” on mittenegatiivne parameeter, mis iseloomustab kasutatud teabe põhjal mõõdetavale suurusele omistatud väärtuste hajuvust.

         Artikkel 3
   Analüüsimeetodid
   Liikmesriigid tagavad, et kõik direktiivi 2000/60/EÜ alusel keemilise seire kavade elluviimisel kasutatavad analüüsimeetodid, sealhulgas laboratoorsed, väli- ja on-line-meetodid, valideeritakse ja dokumenteeritakse kooskõlas EN ISO/IEC-17025 või muu samaväärse rahvusvaheliselt tunnustatud standardiga.
   Artikkel 4
   Analüüsimeetodite miinimumkriteeriumid
   1.   Liikmesriigid tagavad, et kõikide kohaldatavate analüüsimeetodite miinimumkriteeriumid põhinevad nõudel, mille kohaselt mõõtemääramatus on kuni 50 % (k = 2), ning määramispiir kuni 30 % asjaomastest keskkonnakvaliteedi normidest.
   2.   Kui näitaja jaoks ei ole asjaomast keskkonnakvaliteedi normi või kui ei ole analüüsimeetodit, mis vastab lõikes 1 sätestatud nõuetele, tagab liikmesriik, et seireks kasutatakse parimat võimalikku tehnikat, mis ei too kaasa ülemääraseid kulutusi.
   Artikkel 5
   Keskväärtuste arvutamine
   1.   Kui füüsikalis-keemilised või keemilised mõõdetavad suurused vaadeldavas proovis on määramispiirist allpool, võetakse keskväärtuste arvutamise aluseks mõõtmistulemus, mis on asjaomase määramispiiri väärtusest poole väiksem.
   2.   Kui lõikes 1 osutatud mõõtmistulemuse keskväärtus on määramispiirist allpool, nimetatakse seda tulemuseks allpool määramispiiri.
   3.   Lõiget 1 ei kohaldata mõõdetavate suuruste suhtes, mis väljendavad vaadeldavate füüsikalis-keemiliste näitajate või keemiliste mõõdetavate suuruste, sealhulgas nende asjakohaste metaboliitide, lagunemis- ja reaktsioonisaaduste koguhulka. Sellisel juhul on üksiku aine määramispiirist allapoole jääva tulemuse väärtuseks null.
   Artikkel 6
   Kvaliteedi tagamine ja kontroll
   1.   Liikmesriigid tagavad, et laborid ja nende alltöövõtjad kohaldavad kvaliteedijuhtimise süsteemi tavasid kooskõlas EN ISO/IEC-17025 või muu samaväärse rahvusvaheliselt tunnustatud standardiga.
   2.   Liikmesriigid tagavad, et laborid ja alltöövõtjad tõendavad oma pädevust asjaomaste füüsikalis-keemiliste või keemiliste mõõdetavate suuruste määramisel järgmiselt:

               a)

               osalemine tasemekontrollikavades, mis hõlmavad käesoleva direktiivi artiklis 3 nimetatud analüüsimeetodeid mõõdetavate ainete sellise kontsentratsiooni määramiseks, mis on esinduslik direktiivi 2000/60/EÜ alusel elluviidavate keemilise seire kavade suhtes;

               b)

               artikli 4 lõikes 1 osutatud asjaomastele keskkonnakvaliteedi normidele vastavas kontsentratsioonis uuritavaid aineid sisaldavate proovide suhtes esindavate kättesaadavate võrdlusmaterjalide analüüsimine.

         3.   Lõike 2 punktis a viidatud tasemekontrollikavasid korraldavad akrediteeritud või rahvusvaheliselt või riiklikult tunnustatud asutused, kes vastavad ISO/IEC juhendi 43-1 või muu samaväärse rahvusvaheliselt tunnustatud standardi nõuetele.
   Kõnealustes kavades osalemise tulemusi hinnatakse ISO/IEC juhendis 43-1 või ISO-13528 standardis või muus samaväärses rahvusvaheliselt tunnustatud standardis ette nähtud hindamissüsteemide alusel.
   Artikkel 7
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt kahe aasta jooksul pärast selle jõustumist. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid võtavad kõnealused normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste õigusnormide teksti.
   Artikkel 8
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 9
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 31. juuli 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1.


title: Nõukogu direktiiv, 16. veebruar 1987, millega kinnitatakse loomasöötades kasutatavate söödalisandite hindamissuunised

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31987L0153

Euroopa Liidu Teataja L 064 , 07/03/1987 Lk 0019 - 0028 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 22 Lk 0226  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 22 Lk 0226

		Nõukogu direktiiv,16. veebruar 1987,millega kinnitatakse loomasöötades kasutatavate söödalisandite hindamissuunised(87/153/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1970. aasta direktiivi 70/524/EMÜ söödalisandite kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 86/525/EMÜ, [2] eriti selle artiklit 9,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades, et:direktiiviga 70/524/EMÜ sätestatakse, et söödalisandeid tuleb uurida liikmesriikidele ja komisjonile ametlikult edastatud toimiku alusel;selliste toimikute abil peab olema võimalik kontrollida, et söödalisandid vastavad kavandatava kasutuse osas kõnealuses direktiivis sätestatud üldpõhimõtetele söödalisandite lisamiseks asjaomase direktiivi lisale;on peetud vajalikuks sätestada toimikute täitmine ühiste suuniste kohaselt, milles määratletakse teaduslikud andmed, mis võimaldavad asjaomaseid tooteid identifitseerida ja iseloomustada, ning uuringud, mis on vajalikud hindamaks eelkõige toodete efektiivsust ning ohutust inimeste ja loomade tervisele ning keskkonnale;suunised on mõeldud eelkõige üldiseks juhendiks; sõltuvalt söödalisandi iseloomust või kasutustingimustest võib selle omaduste või mõjude hindamiseks vajalike uuringute ulatus olla erinev;on hädavajalik kohaldada hea laboritava põhimõtteid söötades kasutatavate lisandite väljatöötamisel, et vältida laborikatsete vaidlustamist; katseteks ja muudel teaduslikel eesmärkidel katseloomade kasutamist hõlmavaid meetodeid tuleks kasutada võimalikult vähe;suunised on koostatud praeguste teadus- ja tehnikaalaste teadmiste alusel ning neid võib kohandada vastavalt edusammudele kõnealuses valdkonnas,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid näevad ette, et toimikud, mis peavad olema kaasas iga taotlusega söödalisandi või söödalisandi uue kasutuse lisamise kohta direktiivi 70/524/EMÜ lisasse, täidetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisas sätestatud suunistele.Artikkel 2Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira nende sätete kohaldamist, mis käsitlevad:a) head laboritava keemiatoodete hindamisel kasutatavate andmete vastastikuseks tunnustamiseks; ningb) katseteks ja muudel teaduslikel eesmärkidel kasutatavate loomade kaitset.Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. detsembriks 1987. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. veebruar 1987Nõukogu nimeleesistujaL. Tindemans[1] EÜT L 270, 14.12.1970, lk 1.[2] EÜT L 310, 5.11.1986, lk 19.--------------------------------------------------LISASÖÖTADES KASUTATAVATE SÖÖDALISANDITE HINDAMISSUUNISEDÜLDOSAKäesolevad suunised on mõeldud juhendiks selliste ainete ja valmististe toimikute koostamisel, mis esitatakse heakskiitmiseks söödalisandina. Toimikute abil peab olema võimalik söödalisandeid hinnata olemasolevate teadmiste alusel ning tagada, et söödalisandid vastavad nende kasutamise lubamiseks ettenähtud põhimõtetele, mida käsitletakse nõukogu 23. novembri 1970. aasta direktiivi 70/524/EMÜ (söödalisandite kohta) [1] artikli 7 lõikes 2.Nõuda võib kõiki käesolevates suunistes kirjeldatud uuringuid ning vajaduse korral ka lisateavet. Üldreeglina tuleb teha uuringud söödalisandi, selle kasutustingimuste, füüsikalis-keemiliste omaduste, määramismeetodite ja tõhususe kindlakstegemiseks, ning uuringud söödalisandi ainevahetuse kohta ning bioloogiliste ja toksikoloogiliste mõjude kohta sihtliikidele. Inimeste tervisele ja keskkonnale tekkiva ohu hindamiseks vajalikud uuringud sõltuvad peamiselt söödalisandi iseloomust ja selle kasutamise tingimustest. Selles suhtes ei kohaldata ranget reeglit.Üksnes lemmikloomatoidu jaoks mõeldud söödalisandite puhul ei ole alati vaja läbida nii täielikku kroonilise mürgisuse, mutageensuse ja kantserogeensuse uuringute programmi kui selliste söödalisandite puhul, mis on ette nähtud eluskarjale, millest saadakse inimtoiduks ettenähtud tooteid. Kroonilise mürgisuse määramiseks piisab reeglina uuringutest kahe sihtliigiga või ühe sihtliigi ja rottidega ühe aasta jooksul. Mutageneesi ja kantserogeneesi uuringutest võib üldiselt loobuda, kui keemiline koostis, praktilised kogemused või muud kaalutlused ei osuta muutuste võimalusele. Lemmikloomade puhul võib loobuda jääkide analüüsist.On oluline tunda söödalisandi ainevahetust produktiivloomades, söödalisandi jääke ja nende biosaadavust. Eelkõige peab nende teadmiste abil olema võimalik kindlaks määrata katseloomade toksikoloogiliste uuringute ulatus tarbijale tekkivate võimalike ohtude hindamiseks. See hindamine ei saa põhineda üksnes andmetel, mis näitavad söödalisandite otsest mõju katseloomadele. Sellised andmed ei kajasta spetsiifilist teavet ainevahetuse jääkide tegeliku mõju kohta liikidele, kelle jaoks söödalisand on ette nähtud.Kõigi taotlustega söödalisandi või uue kasutuse heakskiitmiseks peab olema kaasas toimik, mis sisaldab üksikasjalikke aruandeid käesolevates suunistes ettenähtud järjekorras ja numeratsiooniga. Käesolevates suunistes ettenähtud andmete väljajätmisel toimikust tuleb esitada põhjendused. Trükised, millele toimikus on viidatud, tuleb sellele lisada. Katsearuanded peavad sisaldama katse kava ja viitenumbrit, testide üksikasjalikku kirjeldust, tulemusi ja nende analüüsi ning uuringu eest vastutava isiku nime, aadressi ja allkirja. Aruannetele tuleb lisada hea laboritava eest vastutava isiku kinnitus kõnealuse tava järgimise kohta.Füüsikalis-keemilised, toksikoloogilised ja ökotoksikoloogilised omadused määratakse kindlaks vastavalt komisjoni 25. aprilli 1984. aasta direktiiviga 84/449/EMÜ (millega tehnika arengut arvestades kohandatakse kuuendat korda nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigusnormide ühtlustamise kohta) [2] kehtestatud meetoditele või vastavalt teadusasutuste poolt rahvusvaheliselt tunnustatud meetoditele. Muude meetodite kasutamist tuleb põhjendada.Iga toimik peab sisaldama piisavat kokkuvõtet. Antibiootikumide, koktsidiostaatikumide ning muude raviainete ja kasvustimulaatorite toimikutega peab olema kaasas V jaos esitatud näidisele vastav monograafia, mis võimaldab asjaomast söödalisandit määratleda ja iseloomustada vastavalt direktiivi 70/524/EMÜ artikli 8 lõikele 1.Mõiste "söödalisand" käesolevates suunistes kasutatuna tähendab toimeaineid või neid sisaldavaid valmistisi sellises olekus, nagu need sisalduvad eelsegudes ja söötades.Toimiku esitanud liikmesriik peab komisjonile mõistliku aja jooksul teatama kõikidest muudatustest söödalisandi tootmisprotsessis, koostises, kasutusalal või kasutustingimustes. Sellega seoses võib olla vaja esitada uueks hindamiseks vajalikud dokumendid. See on eelkõige vajalik selliste toodete puhul, mis on saadud mikroorganismidest, mille geneetilisi omadusi on muudetud või mis esinevad looduslike mutantidena.SISUKORDI JAGU: | Toimikus sisalduvate andmete kokkuvõte |II JAGU: | Söödalisandi määratlus, omadused ja kasutustingimused |Kontrollimeetodid |III JAGU: | Söödalisandi tõhususe uuringud |1.Söötade kvaliteedi parandamise uuringud |2.Uuringud söödalisandite mõju kohta loomsetele saadustele |3.Loomsete saaduste kvaliteedi uuringud |IV JAGU: | Söödalisandi kasutamisohutuse uuringud |1.Sihtliikide uuringud |1.1.Söödalisandi toksikoloogilised uuringud |1.2.Söödalisandi mikrobioloogilised uuringud |1.3.Toimeaine ainevahetuse ja jääkide uuringud |2.Väljutatud jääkide uuringud |3.Katseloomade uuringud |V JAGU: | Monograafia vorm |I JAGUTOIMIKUS SISALDUVATE ANDMETE KOKKUVÕTEII JAGUSÖÖDALISANDI MÄÄRATLUS, OMADUSED JA KASUTUSTINGIMUSEDKONTROLLIMEETODID1. Söödalisandi määratlus1.1. Kavandatavad müüginimetused.1.2. Söödalisandi tüüp selle põhifunktsiooni järgi (nt antibiootikum, koktsidiostaatikum, histomonostaatikum, säilitusaine vms).1.3. Agregaatolek, osakeste suurus.1.4. Kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis (toimeaine, muud koostisained, lisandid).1.5. Tootmisprotsess, sh spetsiifilised töötlemismeetodid.2. Toimeaine spetsifikatsioon2.1. Üldnimetus, keemiline nimetus IUPACi nomenklatuuri järgi, muud üldnimetused ja lühendid. Chemical Abstracts Service’i number (CAS).2.2. Empiiriline ja struktuurivalem, molekulmass. Kui toimeaine on käärimissaadus, märkida peamiste koostisosade kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.2.3. Puhtusaste. Prügilisandite kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.2.4. Elektrostaatilised omadused, sulamistemperatuur, keemistemperatuur, lagunemistemperatuur, tihedus, aururõhk, lahustuvus vees ja orgaanilistes lahustites, massi- ja neeldumisspekter ning muud asjakohased füüsikalised omadused.2.5. Tootmis- ja puhastamisprotsess. Partiide koostise muutumine tootmise käigus.NB:Kui toimeaine on aktiivsete koostisosade segu, tuleb kõiki keemiliselt määratletavaid peamisi koostisosi kirjeldada eraldi ning märkida nende osa segus.3. Söödalisandi füüsikalis-keemilised ja tehnoloogilised omadused3.1. Püsivus kokkupuutel ilmastikutingimustega (valgus, temperatuur, niiskus, hapnik jms).3.2. Püsivus eelsegude ja söötade valmistamise ajal, eelkõige kuumuse, rõhu ja niiskuse suhtes. Võimalikud lagunemissaadused.3.3. Püsivus eelsegude ja söötade ladustamise ajal (säilivusaeg).3.4. Muud asjakohased füüsikalis-keemilised ja tehnoloogilised omadused, nt eeldus homogeensete segude saamiseks eelsegudes ja söötades, tolmutekitavad omadused.3.5. Füüsikalis-keemilised vastasmõjud (kokkusobimatus söötade, teiste söödalisandite või ravimitega vms).4. Söödalisandi kasutustingimused4.1. Kavandatav kasutus loomasöötades (asjaomane loomaliik või -kategooria, sööda kategooria, manustamisperiood, keeluaeg jms).4.2. Vastunäidustused.4.3. Kavandatav sisaldus eelsegudes ja söötades (väljendatud toimeaine protsendimäärana kaalust eelsegude puhul, mg/kg söötade puhul).4.4. Muud toimeaine või preparaadi teadaolevad kasutused (toidus, meditsiinis või veterinaarias, põllumajanduses jm). Iga kasutuse puhul märkida müüginimetus, näidustused ja vastunäidustused.4.5. Vajaduse korral märkida meetmed ohu vältimiseks ning kaitsevahendid tootmise ja käitlemise ajaks.5. Kontrollimeetodid5.1. Punktides 1.4, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 ja 4.3 loetletud kriteeriumide määramiseks kasutatavate meetodite kirjeldus.5.2. Selliste kvalitatiivsete ja kvantitatiivsete analüüsimeetodite kirjeldus, mida kasutatakse söödalisandi tavapäraseks kontrollimiseks eelsegudes ja söötades.5.3. Selliste kvalitatiivsete ja kvantitatiivsete analüüsimeetodite kirjeldus, mida kasutatakse söödalisandi jääkide määramiseks loomsetes toodetes.NB:Kõnealustele kirjeldustele tuleb lisada teave, mis käsitleb usaldusnivood, spetsiifilisust, tundlikkust, teiste ainete võimalikku mõju, avastamispiire, reprodutseeritavust ja kasutatud proovivõtumeetodit. Valmistise ja toimeaine standardid peavad olema kättesaadavad.III JAGUSÖÖDALISANDI TÕHUSUSE UURINGUD1. Söötade kvaliteedi parandamise uuringudKõnealused uuringud käsitlevad tehnoloogilisi lisandeid, nt antioksüdandid, säilitusained, emulgaatorid, želeerivad ained jms, mis on mõeldud eelsegude ja söötade kvaliteedi parandamiseks või nende säilivusaja pikendamiseks.Söödalisandi tõhusust tuleks demonstreerida kavandatud kasutustingimustes asjakohaste kriteeriumide abil, võrreldes asjaomast söödalisandit negatiivsete kontrollsöötadega ja võimaluse korral söötadega, mis sisaldavad teadaoleva mõjuga tehnoloogilisi lisandeid.Iga katse puhul täpsustatakse uuritavate toimeainete, preparaatide, eelsegude ja söötade täpne iseloom, partiide viitenumber, toimeaine sisaldus eelsegudes ja söötades, katsetingimused (temperatuur, niiskus jms), katsete kuupäev ja kestus ning katse ajal ilmnenud kahjulik ja muu negatiivne mõju.2. Uuringud söödalisandite mõju kohta loomsetele saadusteleKõnealused uuringud käsitlevad zootehnilisi söödalisandeid, nt antibiootikumid, kasvustimulaatorid, koktsidiostaatikumid ja muud raviained jms, mis mõjutavad loomseid saadusi. Järgmised uuringud tuleks teha iga sihtliigiga, võrrelduna negatiivsete kontrollrühmadega ning võimaluse korral rühmadega, kes saavad teadaoleva mõjuga söödalisandeid sisaldavat sööta.2.1. Antibiootikumide ja kasvustimulaatorite puhul uuritakse mõju toiteväärtusele, loomade kasvule ja tootlikkusele. Doosi ja sellele reageerimise suhte määramine.2.2. Koktsidiostaatikumide ja muude ravimite puhul tuleks eriti tähelepanu pöörata spetsiifiliste mõjude tõendamisele, eelkõige profülaktilistele omadustele (nt haigestumus, ootsüsti sisaldus, vigastuste hindamine jms). Lisada tuleks teave söödalisandi mõjude kohta söödaväärindusele, loomade kasvule ning loomsete saaduste hulgale ja kaubanduslikule kvaliteedile.2.3. Katsetingimused:Tehtavaid katseid tuleb kirjeldada ükshaaval ning üksikasjalikult. Katseprotokolli alusel peaks olema võimalik teha statistilist analüüsi. Esitada tuleb järgmised andmed:2.3.1. Loomade liik, tõug, vanus ja sugu ning kindlakstegemise kord.2.3.2. Katse- ja kontrollrühmade arv, loomade arv igas rühmas. Kummastki soost valitud katseloomade arv peab olema statistika jaoks piisav.2.3.3. Kontrollanalüüsi abil määratud toimeaine kontsentratsioon söödas. Partiide viitenumber. Päevaratsiooni kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis toiteväärtuse aspektist.2.3.4. Iga katse tegemise koht, füsioloogiline ja loomade tervislik seisund, samuti söötmis- ja pidamistingimused vastavalt ühenduses tegelikult kasutatavatele tingimustele.2.3.5. Katsete kuupäev ja täpne kestus ning tehtud uuringute kuupäevad.2.3.6. Katsete ajal ilmnenud kahjulikud ja muud negatiivsed mõjud ning nende ilmnemise aeg.3. Loomsete saaduste kvaliteedi uuringudSellistelt loomadelt saadud toiduainete organoleptilised omadused, toiteväärtus, hügieeni- ja tehnoloogilised omadused, keda söödetakse uuritavat söödalisandit sisaldava söödaga.IV JAGUSÖÖDALISANDI KASUTAMISOHUTUSE UURINGUDKäesolevas jaos kirjeldatud uuringud on ettenähtud selleks, et hinnata:- söödalisandi kasutamise ohutust sihtliikides,- tarbijale tekkivaid ohte, mis võivad tuleneda asjaomase söödalisandi jääke sisaldava toidu tarbimisest,- sissehingamisest või kokkupuutel nahaga tekkivaid ohte isikute puhul, kes tõenäoliselt käitlevad sööta algolekus või eelsegude või söötade koostisosana,- keskkonna reostamise ohte, mis tulenevad asjaomasest söödalisandist saadud toodetest ja loomade väljaheidetest.Kõnealuseid uuringuid nõutakse täielikult või osaliselt, sõltuvalt söödalisandi iseloomust ja selle kavandatavatest kasutustingimustest. Selleks et määrata kindlaks katseloomadega tehtavate uuringute maht tarbijale tekkiva ohu hindamiseks, on oluline tunda toimeaine ainevahetust mitmes sihtliigis ning samuti koejääkide koostist ja biosaadavust. Lisaks sellele on hädavajalik tunda asjaomasest söödalisandist tekkinud väljutatud jääkide koostist ning füüsikalis-keemilisi ja bioloogilisi omadusi, et määrata kindlaks keskkonna reostatuse ohu hindamiseks vajalike uuringute maht.1. Sihtliikide uuringud1.1. Söödalisandi toksikoloogilised uuringudTaluvustestid. Bioloogiliste, toksikoloogiliste, makroskoopiliste ja histoloogiliste mõjude uuring. Ohutusteguri (suurima kavandatud doosi ja kahjulikke mõjusid tekitava sisalduse vahe) kindlaksmääramine. Piisab kõnealuse teguri vähima või ligikaudse väärtuse esitamisest, kui näidatakse, et kahjulikke mõjusid tekitav sisaldus on tunduvalt suurem suurimast kavandatud doosist.1.2. Söödalisandi mikrobioloogilised uuringud1.2.1. Söödalisandi mikrobioloogilise mõjuala uurimine, milleks määratakse väikseim bakterite kasvu pärssiv kontsentratsioon mitmetes patogeensetes ja mittepatogeensetes gramnegatiivsetes ja grampositiivsetes bakterites.1.2.2. Ristresistentsuse uurimine ravimantibiootikumide suhtes, milleks määratakse väikseim bakterite kasvu pärssiv kontsentratsioon mutantides, kes on toodetud in vitro ning kes on asjaomase söödalisandi suhtes kromsosoomresistentsed.1.2.3. Testid, millega selgitatakse, kas söödalisand on võimeline põhjustama resistentsusfaktorite selektsiooni. Need testid tehakse tavatingimustes loomaliikidega, kellele söödalisand on eelkõige mõeldud. Seejärel tuleks määrata, kas leitud resistentsusfaktorid kannavad multiresistentsust ning on edasikanduvad.1.2.4. Testid, millega määratakse kindlaks söödalisandi mõju soole normaalsele mikrofloorale, seedetrakti asustusele ja patogeensete mikroobide väljutamisele.1.2.5. Väliuuringud, millega määratakse kindlaks söödalisandi suhtes resistentsete bakterite protsent. Need uuringud tuleb läbi viia pikemate ajavahemike järel enne ja pärast söödalisandi kasutamist (järelevalve).1.3. Toimeaine ainevahetuse ja jääkide uuringud [3] [4]1.3.1. Ainevahetuse tasakaalu uuringud: toimeaine väljutamise kiirus ja määr uriini ja fekaalide, võimaluse korral ka väljahingamise kaudu; jäägid sihtliikides.1.3.2. Ainevahetuse uuringud: absorptsioon, jaotumine, biotransformatsioon ja väljutamine. Vajaduse korral hinnanguline sapi kaudu väljutamise määr, enterohepaatilise tsirkulatsiooni olemasolu, tsekotroofia mõju.1.3.3. Jääkide analüüsivad uuringud: jääkide (toimeaine, metaboliidid) kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis looma organites ja kudedes ning loomast saadud toiduainetes ainevahetuse tasakaalu saavutamise korral ja söödalisandi tegelikes kasutustingimustes.1.3.4. Jääkide farmakokineetiline uuring (pärast söödalisandi korduvat manustamist vastavalt kavandatud kasutusele): toimeaine ja peamiste metaboliitide püsivus organites ja kudedes pärast söödalisandiga sööda andmise lõpetamist.1.3.5. Kudedes ja sihtliikide saadustes sisalduvate jääkide biosaadavuse uuring (vt 3.8).1.3.6. Järelevalvemeetodid: punktides 1.3.1–1.3.5 märgitud uuringutes kasutatavad kvalitatiivsed ja kvanitatiivsed määramismeetodid ning teave usaldusnivoo, spetsiifilisuse ja avastamispiiride kohta. Jääkide määramismeetodid peavad olema piisavalt tundlikud, et jääke oleks võimalik avastada väga madalatel toksikoloogilistel tasemetel.2. Väljutatud jääkide uuringud2.1. Söödalisandist tekkinud jääkide (toimeaine, metaboliidid) iseloom ja kontsentratsioon väljaheidetes.2.2. Kõnealuste lägas, sõnnikus ja allapanus leiduvate jääkide püsivus (poolestusaeg) ja kadumise kiirus.2.3. Mõju metanogeneesile.2.4. Lagunemine, püsivus (poolestusaeg) ja kadumise kiirus pinnases (võrrelda eri mullatüüpe).2.5. Mõju mullafaunale ja mikroobide transformatsiooniprotsessile (taimsete ja loomsete jääkide lagunemine, lämmastikuringe jms).2.6. Mõju maismaataimedele (seemnete idanemine, taimekasv, omastamine taimede kaudu jms). Need uuringud tuleks läbi viia kontrollitavates tingimustes ja välitingimustes, kasutades eri taimeliike.2.7. Söödalisandist tekkinud saaduste (toimeaine, metaboliidid) lahustuvus ja püsivus vees.2.8. Mõju veeorganismidele.2.8.1. Mõju taimestikule (nt Chlorella).2.8.2. Mürgine toime selgrootutele (nt Daphnia magna).2.8.3. Mürgine toime kaladele (vähemalt kaks ühenduse territooriumil looduses esinevat liiki).3. Katseloomade uuringudNeed uuringud tuleb teha toimeaine ja selle peamiste metaboliitidega, kui neid leidub samuti söödavates loomsetes saadustes ning kui need on bioloogiliselt saadaval. Võimaluse korral tuleks üritada valida katseloomad, kelle puhul söödalisandi ainevahetus on eeldatavalt sarnane inimese ainevahetusele.Tehtud testide kohta tuleb esitada täielik üksikasjalik kirjeldus. Kirjelduses tuleks märkida kasutatavad loomaliigid ja -tõud, katse- ja kontrollrühmade suurus ja arv, manustatud dooside tase, toidusedeli koostis ja söödaanalüüside tulemused, pidamistingimused, testide täpne kestus, uuringute tegemise kuupäevad ning haigestumus. Esitada tuleb makroskoopiliste patoloogiliste ja histopatoloogiliste leidude üksikasjad kõikide testitud loomade puhul ning patoloogiliste kahjustuste ilmnemise aeg. Kõik tulemused, sh statistiline hinnang, tuleb esitada üksikasjalikult.3.1. Ägedat mürgistust põhjustav toime3.1.1. Ägeda suukaudse mürgistuse uuringud tuleb läbi viia kahe loomaliigiga (soovitavalt peaks üks liik olema rott). Maksimaalne doos ei tohiks olla üle 2000 mg eluskaalu kg kohta. Üksikasjalikult tuleks registreerida kõik märkused bioloogiliste mõjude kohta, mis ilmnevad vähemalt sissevõtmisele järgneva kahe nädala jooksul.3.1.2. Söödalisandi käitlemisega seotud võimalike ohtude hindamiseks tuleks sobivate testide abil teha uuringud sissehingamisel tekkiva ägeda mürgistuse, naha- ja vajaduse korral limaskestaärrituste ja allergeense potentsiaali suhtes.3.2. MutageensusMutageensete omadustega toimeainete või nende metaboliitide kindlakstegemiseks tuleb teha valitud hulk mutageensuse teste, mis põhinevad geneetilise toime avaldumise eri faasidel. Metaboolseks aktiveerimiseks tuleb testid teha imetajate mikrosoomi preparaadi juuresolekul ja ilma selleta.Soovitatakse järgmisi teste:a) geenmutatsioonide test prokarüootses süsteemis;b) geenmutatsioonide test in vitro eukarüootses süsteemis või suguliiteline retsessiivne letaalne katse Drosophila melanogaster’is;c) kromosoomikahjustuste test in vitro ja in vivo.Eespool pakutud saritest ei tähenda, et muud testid oleksid sobimatud või et muid teste, eelkõige in vivo teste, ei võiks alternatiividena kasutada.Kõikidel juhtudel tuleb esitada testide valiku põhjendused. Testid tuleb teha kehtestatud ja tunnustatud meetodite kohaselt. Sõltuvalt testide tulemustest ning võttes arvesse aine kogu toksilisust ja kavandatavat kasutusala, võib teha täiendavaid uuringuid.3.3. Metaboolsed ja farmakokineetilised aspektidTasakaalu uuringud ja metaboliitide kindlakstegemine peab toimuma sobivaid märgistatud molekule kasutades ning peaks hõlmama toimeaine dooside nii ühe- kui mitmekordset manustamist sobivate ajavahemike järel. Ainevahetuse uuringud peavad hõlmama ka toimeaine ja peamiste metaboliitide farmakokineetika uurimist. Täiendavateks toksikoloogilisteks uuringuteks sobivaimate liikide valikul tuleks tähelepanu pöörata toimeaine erinevale ainevahetusele eri liikides.3.4. Subkrooniline mürgisusNeed uuringud tuleb üldreeglina läbi viia kahe loomaliigiga (soovitavalt peaks üks liik olema rott). Mõnedel juhtudel võib teine loomaliik olla sihtliik. Testitav aine manustatakse suu kaudu ning määratakse kindlaks doosi ja sellele reageerimise suhe. Uuringu pikkus näriliste puhul peab olema vähemalt 90 päeva.Teatavatel juhtudel on soovitav teha kuue kuu kuni kahe aasta pikkused uuringud koerte või teiste mittenärilistega, et teha kindlaks eri loomaliikide tundlikkuse varieerumine testitava aine suhtes.3.5. Krooniline mürgisus/kantserogeensusKroonilise mürgisuse uuringud tuleb läbi viia ühe loomaliigiga (soovitavalt rottidega), kantserogeensuse uuringud soovitavalt kahe liigi närilistega. Aine tuleb manustada suu kaudu mitme doositasemega. Lubatud on ka kombineeritud mürgisuse/kantserogeensuse üsasisene uuring. Katsed peaksid kestma vähemalt kaks aastat rottide puhul ja 80 nädalat hiirte puhul. Miinimumaja ületamise korral tuleb katse lõpetada, kui muudes gruppides peale kõrgeima doositasemega grupi on ellujäämisprotsent langenud 20ni. Kogu katse vältel tuleb asjakohaste ajavahemike järel teha täielikud kliinilise keemia, vere ja uriini uuringud. Kõikide katse ajal surnud loomadega ja katse lõppemisel elusolevate loomadega tuleb teha täielikud makroskoopilised ja histoloogilised uuringud.3.6. Paljunemisvõimet kahjustav toimePaljunemisvõimet käsitlevad uuringud tuleb soovitavalt teha rottidega. Uuringud peavad hõlmama vähemalt kahte järjestikust põlvkonda ning uuringuid võib kombineerida embrüotoksilisuse, sh teratogeensuse uuringutega. Tähelepanelikult tuleks jälgida kõiki asjakohaseid viljakuse, tiinuse, sünnieelse ja -järgse aja parameetreid ning need registreerida. Vähemalt kahe sobiva loomaliigiga tuleb teha spetsiifilised teratogeensuse uuringud.3.7. BiosaadavusMärgendatud toimeaine jääkide kulgemise uurimiseks kudedes ja sihtliikide loomsetes saadustes on vaja biosaadavuse uuringuid, sh vähemalt jääkide tasakaalu uuringut pärast katseloomadele manustamist.3.8. Metaboliitide toksikoloogiaInimestele tekkiva ohu hindamise aluseks peab olema teave jääkide kontsentratsiooni arvutamise kohta.Kavandatava keeluaja arvutamiseks olevad andmed peavad olema kättesaadavad.3.9. Muud asjakohased uuringudEsitada võib täiendavaid uuringuid, mis annavad kasulikku lisateavet testitava aine hindamiseks, nt edasikanduva mürgisuse uuringud.V JAGUMONOGRAAFIA VORM1. Söödalisandi määratlus1.1. Söödalisandi liik selle põhifunktsiooni järgi (antibiootikum, koktsidiostaatikum, histomonostaatikum, kasvustimulaator vms).1.2. Agregaatolek, osakeste suurus.1.3. Kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis (toimeaine, muud koostisained, lisandid).1.4. Võimalik spetsiifiline töötlus.2. Toimeaine spetsifikatsioon2.1. Üldnimetus, keemiline nimetus IUPACi nomenklatuuri järgi, muud üldnimetused ja lühendid. Chemical Abstracts Service’i number (CAS).2.2. Empiiriline ja struktuurivalem, molekulmass. Kui toimeaine on käärimissaadus, märkida peamiste koostisosade kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.2.3. Puhtusaste. Prügilisandite kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.2.4. Asjakohased füüsikalised omadused, nt elektrostaatilised omadused, sulamistemperatuur, keemistemperatuur, lagunemistemperatuur, tihedus, aururõhk, lahustuvus vees ja orgaanilistes lahustites, massi- ja neeldumisspekter jms.NB:Kui toimeaine on aktiivsete koostisosade segu, tuleb kõiki keemiliselt määratletavaid peamisi koostisosi kirjeldada eraldi ning märkida nende osa segus.3. Söödalisandi füüsikalis-keemilised ja tehnoloogilised omadused3.1. Püsivus kokkupuutel ilmastikutingimustega (nt valgus, temperatuur, niiskus, hapnik).3.2. Püsivus eelsegude ja söötade valmistamise ajal, eelkõige kokkupuutel kuumuse, rõhu ja niiskusega. Võimalikud lagunemissaadused.3.3. Püsivus eelsegude ja söötade ladustamise ajal (säilivusaeg).3.4. Muud asjakohased füüsikalis-keemilised ja tehnoloogilised omadused, nt eeldus homogeensete segude saamiseks eelsegudes ja söötades, tolmutekitavad omadused.3.5. Füüsikalis-keemilised vastasmõjud (kokkusobimatus söötade, teiste söödalisandite või ravimitega vms).4. Kontrollimeetodid4.1. Käesoleva jao punktides 1.3, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2, 3.3 ja 3.4 loetletud kriteeriumide määramiseks kasutatavate meetodite kirjeldus.4.2. Selliste kvalitatiivsete ja kvantitatiivsete analüüsimeetodite kirjeldus, mida kasutatakse söödalisandi jääkide määramiseks loomsetes toodetes.4.3. Kui asjaomased meetodid on avaldatud, piisab viidetest kirjandusele.5. Söödalisandi bioloogilised omadused5.1. Koktsidiostaatikumide ja muude ravimite profülaktilise toime üksikasjad (haigestumus, ootsüsti sisaldus jms).5.2. Antibiootikumide ja kasvustimulaatorite puhul üksikasjad nende toime kohta söödaväärindusele, loomade kasvule ja loomsete saaduste kvaliteedile.5.3. Vastunäidustused või hoiatused, sh bioloogiline sobimatus, ning nende põhjendatuse üksikasjad.6. Kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed üksikasjad võimalike jääkide kohta, mis leiduvad loomsetes saadustes pärast söödalisandi kasutamist kavandatud viisil.7. Muud söödalisandi määratlemiseks sobivad omadused.[1] EÜT L 270, 14.12.1970, lk 1 jaEÜT L 319, 8.12.1984, lk 13.[2] EÜT L 251, 19.9.1984, lk 1.[3] Punktides 1.3.1, 1.3.2, 1.3.4 ja 1.3.5 nimetatud uuringud tuleks soovitavalt teha märgistatud molekulidega. Märgistus peaks olema vastavuses kavandatava eesmärgiga.[4] Kui toimeaine on käärimissaadus, tuleks uuringutega hõlmata ka tootmisel saadud kõrvalsaadused.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/35/EÜ, 26. mai 2003, milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse ning muudetakse nõukogu direktiive 85/337/EMÜ ja 96/61/EÜ seoses üldsuse kaasamisega ning õiguskaitse kättesaadavusega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0035

Euroopa Liidu Teataja L 156 , 25/06/2003 Lk 0017 - 0025

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/35/EÜ,26. mai 2003,milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse ning muudetakse nõukogu direktiive 85/337/EMÜ ja 96/61/EÜ seoses üldsuse kaasamisega ning õiguskaitse kättesaadavusegaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 175,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [4] vastavalt lepituskomisjonis 15. jaanuaril 2003 heakskiidetud ühistekstilening arvestades järgmist:(1) Ühenduse keskkonnakaitsealaste õigusaktide eesmärk on aidata kaasa keskkonna kvaliteedi säilitamisele, kaitsmisele ja parandamisele ning inimeste tervise kaitsele.(2) Ühenduse keskkonnakaitsealased õigusaktid sisaldavad sätteid riigiasutuste ja muude asutuste poolt selliste otsuste tegemise kohta, millel võib olla oluline mõju keskkonnale ning inimeste tervisele ja heaolule.(3) Üldsuse tõhus kaasamine otsuste tegemisse võimaldab üldsusel väljendada ja otsustajatel arvesse võtta arvamusi ja probleeme, mis võivad olla selliste otsuste puhul asjakohased, ning suurendada otsustamisprotsessi vastutustundlikkust ja läbipaistvust, panustada üldsuse teadlikkusesse keskkonnaküsimustes ning avaldada toetust vastuvõetavatele otsustele.(4) Osavõttu, sealhulgas ühenduste, organisatsioonide ja rühmade osavõttu ning eelkõige keskkonnakaitset toetavate valitsusväliste organisatsioonide osavõttu tuleb seega toetada, edendades muu hulgas üldsusele pakutavat keskkonnaalast haridust.(5) 25. juunil 1998 kirjutas Eurooa Ühendus alla ÜRO Euroopa Majandusorganisatsiooni keskkonnateabele juurdepääsu, keskkonnaasjade üle otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsioonile ("Århusi konventsioon"). Ühenduse õigusaktid tuleb viia vastavusse kõnealuse konventsiooniga, et ühendus saaks selle ratifitseerida.(6) Århusi konventsiooni eesmärkide hulgas on soov tagada keskkonnaküsimuste üle otsustamisel üldsuse kaasamise õigus, et aidata kaitsta iga inimese õigust elada keskkonnas, mille kvaliteet on tervise ja heaolu tagamiseks piisav.(7) Århusi konventsiooni artiklis 6 sätestatakse üldsuse kaasamine otsuste tegemisse, mis on seotud konventsiooni I lisas loetletud tegevustega ning muude tegevustega, mida ei ole kõnealuses lisas loetletud, kuid millel võib olla oluline mõju keskkonnale.(8) Århusi konventsiooni artiklis 7 sätestatakse üldsuse kaasamine keskkonnaküsimustega seotud kavadesse ja programmidesse.(9) Århusi konventsiooni artikli 9 lõigetes 2 ja 4 sätestatakse juurdepääs kohtu- ja muudele menetlustele, et vaidlustada otsuste, seaduste või puuduste sisulist ja protseduurilist seaduslikkust seoses konventsiooni artikli 6 kohase üldsuse kaasamisega.(10) Tuleks kehtestada sätted teatavate keskkonnakaitsealaste direktiivide puhul, millega nõutakse liikmesriikidelt keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamist, kuid mis ei sisalda piisavalt sätteid üldsuse kaasamiseks, et tagada üldsuse kaasamine vastavalt Århusi konventsiooni ning eriti selle artikli 7 sätetele. Teistes asjakohastes ühenduse õigusaktides on juba sätestatud üldsuse kaasamine kavade ja programmide koostamisse ja tulevikku silmas pidades lisatakse Århusi konventsioonile vastavad üldsuse kaasamise nõuded asjakohastesse õigusaktidesse juba nende loomisjärgus.(11) Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ (teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta) [5] ja nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta) [6] tuleks muuta, et tagada nende täielik vastavus Århusi konventsiooni sätetega, eriti selle artikliga 6 ja artikli 9 lõigetega 2 ja 4.(12) Kuna kavandatud meetmete eesmärki, nimelt aidata kaasa Århusi konventsioonist tulenevate kohustuste rakendamisele, ei suuda liikmesriigid saavutada ning see on oma ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutatav ühenduse tasandil, võib ühendus vastu võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, kui on vaja nimetatud eesmärgi saavutamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkKäesoleva direktiivi eesmärk on aidata kaasa Århusi konventsioonist tulenevate kohustuste rakendamisele, eelkõige:a) sätestades üldsuse kaasamise teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse;b) tõhustades üldsuse kaasamist ja sätestades õiguskaitse kättesaadavuse nõukogu direktiivides 85/337/EMÜ ja 96/61/EÜ.Artikkel 2Kavadesse ja programmidesse üldsuse kaasamine1. Käesoleva artikli kohaldamisel tähendab "üldsus" ühte või mitut füüsilist või juriidilist isikut ja vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavadele nende ühendusi, organisatsioone või rühmi.2. Liikmesriigid tagavad, et üldsusele antakse õigeaegsed ja tõhusad võimalused võtta osa I lisas loetletud sätete alusel koostatud kavade ja programmide ettevalmistamisest, muutmisest ja läbivaatamisest.Selleks tagavad liikmesriigid, et:a) üldsust teavitataks kas avalike teadeannete või muude sobivate vahendite, näiteks võimalusel elektroonilise ajakirjanduse abil kõikidest selliste kavade või programmide koostamis-, muutmis- või läbivaatamisettepanekutest ning et üldsusele oleks kättesaadav asjakohane teave selliste ettepanekute kohta, sealhulgas teave otsustamisprotsessis osalemise õiguse kohta ning pädeva asutuse kohta, kellele saab esitada märkusi ja küsimusi;b) üldsusel oleks õigus esitada märkusi ja arvamusi, kui selleks on enne kavade ja programmidega seotud otsuste tegemist veel võimalus;c) nimetatud otsuste tegemisel võetakse üldsuse osavõttu nõuetekohaselt arvesse;d) pädev asutus, olles tutvunud üldsuse esitatud märkuste ja arvamustega, teeb mõistlikke jõupingutusi, et teavitada üldsust võetud otsustest ning selliste otsuste aluseks olevatest põhjustest ja kaalutlustest, sealhulgas üldsuse kaasamise korda käsitlev teave.3. Liikmesriigid määratlevad, milline on see üldsus, kellel on õigus lõike 2 kohaseks osalemiseks, sealhulgas asjakohased valitsusvälised organisatsioonid, mis vastavad siseriiklike õigusaktidega seatud nõuetele, näiteks keskkonnakaitset soodustavad organisatsioonid.Liikmesriigid määravad käesoleva artikli alusel üldsuse kaasamise üksikasjaliku korra kindlaks nii, et üldsusel on võimalik tõhusalt ette valmistada ja osaleda.Nähakse ette mõistlikud tähtajad, mis annavad üldsusele piisavalt aega igas etapis käesoleva artikli kohaselt osalemiseks.4. Käesolevat artiklit ei kohaldata kavade ega programmide suhtes, mille ainus eesmärk on riigi julgeolek või tsiviilkaitse.5. Käesolevat artiklit ei kohaldata I lisas sätestatud kavade ja programmide suhtes, mille suhtes kehtib üldsuse kaasamise kord vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivile 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta [7] või vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivile 2000/60/EÜ millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik. [8]Artikkel 3Direktiivi 85/337/EMÜ muutmineDirektiivi 85/337/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 1 lõikesse 2 lisatakse järgmised mõisted:"üldsus  üks või mitu füüsilist või juriidilist isikut ja vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavadele nende ühendused, organisatsioonid või rühmad;asjaomane üldsus  üldsus, keda artikli 2 lõikes 2 osutatud keskkonnaalaste otsuste tegemise kord mõjutab või võib mõjutada, või üldsus, kelle huvidega see on seotud; selle määratluse puhul arvestatakse, et selline huvi on keskkonnakaitset edendavatel valitsusvälistel organisatsioonidel, kes vastavad siseriiklike õigusaktidega sätestatud nõuetele."2. Artikli 1 lõige 4 asendatakse järgmisega:"4. Liikmesriigid võivad otsustada igal üksikjuhul, kui siseriiklikes õigusaktides on nii sätestatud, mitte kohaldada käesolevat direktiivi riigi julgeoleku huvisid teenivate projektide suhtes, kui nad leiavad, et sellisel kohaldamisel võib olla projektide eesmärkidele kahjulik mõju."3. Artikli 2 lõike 3 punktid a ja b asendatakse järgmisega:"a) kaaluvad, kas kohane oleks mõni muu hindamisviis;b) teevad asjaomasele üldsusele kättesaadavaks punktis a nimetatud muu hindamisviisi põhjal saadud teabe, vabastamisotsusega seotud teabe ja vabastuse andmise põhused."4. Artiklis 6 asendatakse lõiked 2 ja 3 järgmistega:"2. Üldsust teavitatakse kas avalike teadaannete abil või muul kohasel viisil, näiteks olemasolu korral elektroonilise ajakirjanduse abil, järgmistest küsimustest artikli 2 lõikes 2 osutatud keskkonnaalaste otsuste tegemise korra varases etapis ja hiljemalt siis, kui teavet saab nõuetekohaselt esitada:a) teostusloa taotlus;b) tõsiasi, et projekti keskkonnamõju tuleb hinnata, ja vajadusel tõsiasi, et selle suhtes kohaldatakse artiklit 7;c) üksikasjad pädevate asutuste kohta, kes vastutavad otsuse tegemise eest, asutuste kohta, kust saab asjakohast teavet, asutuste kohta, kellele võib esitada märkusi ja küsimusi, ning märkuste ja küsimuste edastamise ajakava koha;d) võimaliku otsuse laad ja olemasolu korral otsuse eelnõu;e) teadaanne artikli 5 kohaselt kogutud teabe kättesaadavuse kohta;f) teadaanne selle kohta, millal, kus ja kuidas tehakse asjakohane teave kättesaadavaks;g) üksikasjad käesoleva artikli lõike 5 kohase üldsuse kaasamise korra kohta.3. Liikmesriigid tagavad, et üldsusele tehakse mõistlike tähtaegade piires kättesaadavaks järgmine:a) mis tahes artikli 5 kohaselt kogutud teave;b) kooskõlas siseriiklike õigusaktidega peamised aruanded ja nõuanded, mis on pädevale asutusele või pädevatele asutustele esitatud ajal, mil asjaomast üldsust teavitati käesoleva artikli lõike 2 kohaselt;c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/4/EÜ (keskkonnateabele avaliku juurdepääsu kohta) [9] sätete kohaselt muu kui käesoleva artikli lõikes 2 nimetatud teave, mis on vajalik otsuse tegemiseks vastavalt artiklile 8 ja mis saab kättesaadavaks alles pärast seda, kui asjaomast üldsust on käesoleva artikli lõike 2 kohaselt teavitatud.4. Asjaomasele üldsusele antakse õigeaegsed ja tõhusad võimalused võtta osa artikli 2 lõikes 2 nimetatud keskkonnaalaste otsuste tegemise korrast ning selleks antakse üldsusele õigus esitada pädevale asutusele või pädevatele asutustele märkusi ja arvamusi, kui selleks on enne teostusloa taotluse kohta otsuse tegemist veel võimalus.5. Üldsuse teavitamise (näiteks müürilehtede kasutamine teatavas ümbruskonnas, avaldamine kohalikes ajalehtedes) ning asjaomase üldsusega konsulteerimise (näiteks kirjalike esildiste või avalike küsitluste teel) üksikasjaliku korra määravad kindlaks liikmesriigid.6. Menetluse eri etappideks nähakse ette mõistlikud tähtajad, jättes piisavalt aega üldsuse teavitamiseks ja asjaomase üldsuse ettevalmistuseks ja tõhusaks kaasamiseks keskkonnaalaste otsuste tegemisse vastavalt käesoleva artikli sätetele."5. Artiklit 7 muudetakse järgmiselt:a) lõiked 1 ja 2 asendatakse järgmistega:"1. Kui liikmesriik teab, et mõni projekt tõenäoliselt avaldab olulist keskkonnamõju mõnes teises liikmesriigis, või kui tõenäoliselt oluliselt mõjutatav liikmesriik seda taotleb, esitab liikmesriik, kelle territooriumil kavatsetakse projekti teostada, mõjutatavale liikmesriigile võimalikult kiiresti ja hiljemalt oma üldsuse teavitamise ajal muu hulgas:a) projekti kirjelduse ja kogu olemasoleva teabe selle võimaliku piiriülese mõju kohta;b) teabe võimaliku otsuse laadi kohta,ning jätab teisele liikmesriigile piisavalt aega teatada oma soovist osaleda artikli 2 lõikes 2 nimetatud keskkonnaalase otsuse tegemise menetluses, kusjuures ta võib esitada ka käesoleva artikli lõikes 2 osutatud teabe.2. Kui lõike 1 kohaselt teavet saav liikmesriik teatab oma soovist osaleda artikli 2 lõikes 2 nimetatud keskkonnaalase otsuse tegemise menetluses, esitab liikmesriik, kelle territooriumil kavatsetakse projekti teostada, kui ta seda juba teinud ei ole, mõjutatavale liikmesriigile artikli 6 lõike 2 kohaselt nõutava ja artikli 6 lõike 3 punktide a ja b kohaselt kättesaadavaks tehtud teabe."b) Lõige 5 asendatakse järgmisega:"5. Käesoleva artikli rakendamise üksikasjaliku korra võivad kindlaks määrata liikmesriigid ning see peab võimaldama asjaomasel üldsusel mõjutatava liikmesriigi territooriumil võtta tõhusalt osa projektiga seotud artikli 2 lõikes 2 nimetatud keskkonnaalaste otsuste tegemise menetlusest."6. Artiklit 9 muudetakse järgmiselt:a) Lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Kui teostusloa andmise või andmatajätmise otsus on tehtud, teatab pädev asutus või teatavad pädevad asutused sellest üldsusele asjakohases korras ja avalikustavad järgmise teabe:- otsuse sisu ja kõik sellele lisatud tingimused;- otsuse aluseks olevad peamised põhjused ja kaalutlused pärast üldsuse väljendatud murede ja arvamustega tutvumist, sealhulgas teave üldsuse kaasamise korra kohta;- vajaduse korral kirjeldus olulise kahjuliku mõju vältimise, vähendamise ja võimaluse korral kõrvaldamise meetmetest."b) Lõige 2 asendatakse järgmisega:"2. Pädevad asutused teavitavad kõiki liikmesriike, kellega on artikli 7 kohaselt nõu peetud, ning edastavad neile käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teabe.Asjaomased liikmesriigid tagavad, et see teave tehtaks nende territooriumi asjaomasele üldsusele nõutaval viisil kättesaadavaks."7. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 10aLiikmesriigid tagavad, et kooskõlas siseriikliku õigussüsteemiga oleks asjaomasel elanikkonnal:a) kellel on küllaldane huvi, või teisel juhul,b) kelle õigust on kahjustatud, kui liikmesriigi menetlusseadus seab selle eeltingimuseks,juurdepääs kaebuste lahendamisele kohtus või mõnes muus sõltumatus ja erapooletus organis, mis on seaduslikult asutatud, et vaidlustada otsuste, seaduste ja puuduste sisulist või protseduurilist seaduslikkust seoses käesoleva direktiivi sätete kohase üldsuse kaasamisega.Liikmesriigid määravad kindlaks, mis etapis võib otsuseid, seadusi või puudusi vaidlustada.Liikmesriigid määravad kindlaks, mis moodustab küllaldase huvi ja õiguse kahjustatuse, kooskõlas eesmärgiga anda asjaomasele üldsusele laialdane juurdepääs õiguskaitsele. Sel eesmärgil loetakse käesoleva artikli punkti a tähenduses piisavaks kõikide valitsusväliste organisatsioonide huvi, kui need vastavad artikli 1 lõikes 2 loetletud nõuetele. Samuti võib eeldada, et sellistel organisatsioonidel on õigusi, mida saab kahjustada käesoleva artikli punkti b tähenduses.Käesoleva artikli sätted ei välista eelnevat läbivaatamise menetluse võimalust haldusasutuse ees ega mõjuta nõuet ammendada läbivaatamismenetlus halduskorras enne asja kohtusse läbivaatamisele saatmist, kui siseriiklike õigusaktide alusel on selline nõue olemas.Iga selline menetlus on erapooletu, õiglane, õigeaegne ja mitte üle jõu käivalt kulukas.Käesoleva artikli sätete tõhususe soodustamiseks tagavad liikmesriigid, et üldsusele tehtaks kättesaadavaks praktiline teave halduslikus või kohtulikus korras läbivaatamismenetluste kasutamise võimaluse kohta."8. I lisasse lisatakse järgmine punkt:"22. Käesolevas lisas loetletud projektide mis tahes muudatus või laiendamine, kui niisugune muudatus või laiendamine ise ei ületa käesolevas lisas sätestatud võimalikke künniseid."9. II lisa punkti 13 esimese taande lõppu lisatakse järgmine:"(I lisaga hõlmamata muudatus või laiendus)".Artikkel 4Direktiivi 96/61/EÜ muutmineDirektiivi 96/61/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:a) lõike 10 punktile b lisatakse järgmine lause:"Selle mõiste kohaldamisel loetakse toimingu iga muudatus või laiendamine oluliseks, kui see muudatus või laiendamine ise ei ületa I lisas sätestatud võimalikke künniseid."b) lisatakse järgmised punktid:"13. üldsus – üks või mitu füüsilist või juriidilist isikut ja vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavadele nende ühendused, organisatsioonid või rühmad;14. asjaomane üldsus – üldsus, keda loa väljastamise või kaasajastamise või loatingimuste kaasajastamise otsuse tegemine mõjutab või võib mõjutada, või üldsus, kelle huvidega see on seotud; selle määratluse puhul arvestatakse, et selline huvi on keskkonnakaitset edendavatel valitsusevälistel organisatsioonidel, kes vastavad siseriiklike õigusaktidega sätestatud nõuetele;"2. Artikli 6 lõike 1 esimesele lõigule lisatakse järgmine taane:"— peamisi alternatiive, kui neid on, mida taotleja on üldjoontes uurinud."3. Artiklit 15 muudetakse järgmiselt:a) lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Liikmesriigid tagavad, et asjaomasele üldsusele antakse õigeaegsed ja tõhusad võimalused võtta osa järgmistest menetlustest:- uute käitiste lubade väljastamine,- loa väljastamine käitise töö oluliseks muutmiseks,- käitise loa või loatingimuste ajakohastamine vastavalt artikli 13 lõike 2 esimesele taandele.Sellisest menetlusest võetakse osa V lisas sätestatud korras.";b) lisatakse järgmine lõige:"5. Kui otsus on tehtud, teatab pädev asutus sellest üldsusele asjakohases korras ja avalikustab järgmise teabe:a) otsuse sisu, sealhulgas loa ja kõikide tingimuste ja ajakohastamiste koopiad; jab) otsuse tegemise aluseks olnud põhjused ja kaalutlused pärast üldsuse väljendatud murede ja arvamustega tutvumist, sealhulgas teave üldsuse kaasamise korra kohta."4. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 15aÕiguskaitse kättesaadavusLiikmesriigid tagavad, et kooskõlas siseriikliku õigussüsteemiga oleks asjaomasel elanikkonnal:a) kellel on küllaldane huvi võib) kelle õigust on kahjustatud, kui liikmesriigi menetlusseadus seab selle eeltingimuseks,juurdepääs kaebuste lahendamisele kohtus või mõnes muus sõltumatus ja erapooletus organis, mis on seaduslikult asutatud, et vaidlustada otsuste, seaduste ja puuduste sisulist või protseduurilist seaduslikkust seoses käesoleva direktiivi sätete kohase üldsuse kaasamisega.Liikmesriigid määravad kindlaks, mis etapis võib otsuseid, seadusi või puudusi vaidlustada.Liikmesriigid määravad kindlaks, mis moodustab küllaldase huvi ja õiguse kahjustatuse, kooskõlas eesmärgiga anda asjaomasele üldsusele laialdane juurdepääs õiguskaitsele. Sel eesmärgil loetakse käesoleva artikli punkti a tähenduses piisavaks kõikide valitsusväliste organisatsioonide huvi, kui need vastavad artikli 2 lõikes 14 loetletud nõuetele. Samuti võib eeldada, et sellistel organisatsioonidel on õigusi, mida saab kahjustada käesoleva artikli punkti b tähenduses.Käesoleva artikli sätted ei välista eelnevat läbivaatamise menetluse võimalust haldusasutuse ees ega mõjuta nõuet ammendada läbivaatamismenetlus halduskorras enne asja kohtusse läbivaatamisele saatmist, kui siseriiklike õigusaktide alusel on selline nõue olemas.Iga selline menetlus on erapooletu, õiglane, õigeaegne ja mitte üle jõu käivalt kulukas.Käesoleva artikli sätete tõhususe soodustamiseks tagavad liikmesriigid, et üldsusele tehtaks kättesaadavaks praktiline teave halduslikus või kohtulikus korras läbivaatamismenetluste kasutamise võimaluse kohta."5. Artiklit 17 muudetakse järgmiselt:a) lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Kui liikmesriik teab, et käitise tegevusel on teise liikmesriigi keskkonnale tõenäoliselt oluline negatiivne mõju või kui liikmesriik, mida tõenäoliselt oluliselt mõjutatakse, seda nõuab, edastab liikmesriik, kelle territooriumil artikli 4 või artikli 12 lõike 2 kohane loataotlus on esitatud, V lisa kohaselt esitatava või kättesaadavaks tehtava teabe teisele liikmesriigile samal ajal, kui ta teeb selle kättesaadavaks oma kodanikele. Niisugune teave on aluseks kõikidele konsultatsioonidele, mis võivad osutuda vajalikuks kahe liikmesriigi vastastikuste ja võrdväärsete suhete raames."b) lisatakse järgmised lõiked:"3. Kui pädev asutus teeb taotluse kohta otsuse, tuleb võtta arvesse kõiki lõigete 1 ja 2 kohaste konsultatsioonide tulemusi.4. Pädev asutus teatab igale liikmesriigile, kellega on lõike 1 kohaselt konsulteeritud, taotluse kohta tehtud otsusest ning edastab talle artikli 15 lõikes 5 osutatud teabe. See liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et nimetatud teave saaks nõuetekohasel viisil kättesaadavaks tema territooriumi asjaomasele üldsusele."6. Lisatakse käesoleva direktiivi II lisas sätestatu kohaselt V lisa.Artikkel 5Aruandlus ja läbivaatamineKomisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva direktiivi kohaldamise ja tõhususe aruande 25. juuniks 2009. Pidades silmas keskkonnakaitsenõuete edasist integreerimist kooskõlas asutamislepingu artikliga 6 ja võttes arvesse käesoleva direktiivi rakendamisest liikmesriikides saadud kogemusi, lisatakse aruandele vajaduse korral käesoleva direktiivi muutmise ettepanekud. Eelkõige peab komisjon silmas vajadust laiendada käesoleva direktiivi kohaldamisala teistele keskkonnaga seotud kavadele ja programmidele.Artikkel 6RakendamineLiikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 25. juuniks 2005. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 7JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 8AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 26. mai 2003Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaG. Drys[1] EÜT C 154 E, 29.5.2001, lk 123.[2] EÜT C 221, 7.8.2001, lk 65.[3] EÜT C 357, 14.12.2001, lk 58.[4] Euroopa Parlamendi 23. oktoobri 2001. aasta arvamus (EÜT C 112, 9.5.2002, lk 125), nõukogu 25. aprilli 2002. aasta ühine seisukoht (EÜT C 170 E, 16.7.2002, lk 22) ja Euroopa Parlamendi 5. septembri 2002. aasta otsus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). Euroopa Parlamendi 30. jaanuari 2003. aasta otsus ja nõukogu 4. märtsi 2003. aasta otsus.[5] EÜT L 175, 5.7.1985, lk 40. Direktiivi on muudetud direktiiviga 97/11/EÜ (EÜT L 73, 14.3.1997, lk 5).[6] EÜT L 257, 10.10.1996, lk 26.[7] EÜT L 197, 21.7.2001, lk 30.[8] EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on muudetud otsusega nr 2455/2001/EÜ (EÜT L 331, 15.12.2001, lk 1).[9] EÜT L 41, 14.2.2003, lk 26.--------------------------------------------------I LISAARTIKLIS 2 OSUTATUD KAVADE JA PROGRAMMIDE SÄTTEDa) Nõukogu 15. juuli 1975 direktiivi 75/442/EMÜ (jäätmete kohta) [1] artikli 7 lõige 1.b) Nõukogu 18. märtsi 1991. aasta direktiivi 91/157/EMÜ (teatavaid ohtlikke aineid sisaldavate patareide ja akude kohta) [2] artikkel 6.c) Nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/676/EMÜ (veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest) [3] artikli 5 lõige 1.d) Nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/689/EMÜ (ohtlike jäätmete kohta) [4] artikli 6 lõige 1.e) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiivi 94/62/EÜ (pakendite ja pakendijäätmete kohta) [5] artikkel 14.f) Nõukogu 27. septembri 1996. aasta direktiivi 96/62/EÜ (välisõhu kvaliteedi hindamise ja reguleerimise kohta) [6] artikli 8 lõige 3.[1] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 39. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 96/350/EÜ (EÜT L 135, 6.6.1996, lk 32).[2] EÜT L 78, 26.3.1991, lk 38. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 98/101/EÜ (EÜT L 1, 5.1.1999, lk 1).[3] EÜT L 375, 31.12.1991, lk 1.[4] EÜT L 377, 31.12.1991, lk 20. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/31/EÜ (EÜT L 168, 2.7.1994, lk 28).[5] EÜT L 365, 31.12.1994, lk 10.[6] EÜT L 296, 21.11.1996, lk 55.--------------------------------------------------II LISADirektiivile 96/61 lisatakse järgmine lisa:"V LISAÜldsuse kaasamine otsuste tegemisse1. Üldsust teavitatakse (kas avalike teadaannete või muude sobivate vahendite, näiteks võimalusel elektroonilise ajakirjanduse abil) järgmistest küsimustest otsuse tegemise varases etapis või hiljemalt siis, kui teavet saab nõuetekohaselt esitada:a) loataotlus või vajadusel loa või loatingimuste ajakohastamise ettepanek vastavalt artikli 15 lõikele 1, sealhulgas artikli 6 lõikes 1 loetletud osade kirjeldus;b) vajadusel tõsiasi, et otsuse puhul tuleb viia läbi riikliku või piiriülese keskkonnamõju hindamine või liikmesriikide vahelised konsultatsioonid vastavalt artiklile 17;c) üksikasjad pädevate asutuste kohta, kes vastutavad otsuse tegemise eest, asutuste kohta, kust saab ajakohast teavet, asutuste kohta, kellele võib esitada märkusi ja küsimusi, ning märkuste ja küsimuste edastamise ajakava koha;d) võimaliku otsuse laad ja olemasolu korral otsuse eelnõu;e) vajadusel loa või loatingimuste ajakohastamise ettepaneku üksikasjad;f) teadaanne selle kohta, millal, kus ja kuidas tehakse asjakohane teave kättesaadavaks;g) üksikasjad punkti 5 kohase üldsuse kaasamise korra ja konsultatsioonide läbiviimise kohta.2. Liikmesriigid tagavad, et üldsusele tehakse asjakohaste tähtaegade jooksul kättesaadavaks järgmine:a) kooskõlas siseriiklike õigusaktidega peamised aruanded ja nõuanded, mis on pädevale asutusele või pädevatele asutustele esitatud ajal, mil asjaomast üldsust teavitati punkti 1 kohaselt;b) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivis 2003/4/EÜ (keskkonnateabele avaliku juurdepääsu kohta) [1] sätete kohaselt muu kui punktis 1 nimetatud teave, mis on vajalik otsuse tegemiseks vastavalt artiklile 8 ja mis saab kättesaavaks alles pärast seda, kui asjaomast üldsust on punkti 1 kohaselt teavitatud.3. Asjaomasel üldsusel on õigus esitada pädevale asutusele enne otsuse tegemist märkusi ja arvamusi.4. Käesoleva lisa kohaselt peetud konsultatsioonide tulemusi tuleb otsuse tegemisel nõuetekohaselt arvesse võtta.5. Üldsuse teavitamise (näiteks müürilehtede kasutamine teatavas ümbruskonnas, avaldamine kohalikes ajalehtedes) ning ajaomase üldsusega konsulteerimise (näiteks kirjalike esildiste või avalike küsitluste teel) üksikasjaliku korra määravad kindlaks liikmesriigid. Menetluse eri etappideks nähakse ette mõistlikud tähtajad, jättes piisavalt aega üldsuse teavitamiseks ja asjaomase avalikkuse ettevalmistuseks ja tõhusaks kaasamiseks keskkonnaalaste otsuste tegemisse vastavalt käesolevas artikli sätetele."[1] EÜT L 41, 14.2.2003, lk 26.--------------------------------------------------