title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2007/45/EÜ, 5. september 2007 , millega kehtestatakse eeskirjad kinnispakkides olevate toodete nimikoguste kohta, tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 75/106/EMÜ ja 80/232/EMÜ ning muudetakse nõukogu direktiivi 76/211/EMÜ

text:
               21.9.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 247/17

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2007/45/EÜ,
   5. september 2007,
   millega kehtestatakse eeskirjad kinnispakkides olevate toodete nimikoguste kohta, tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 75/106/EMÜ ja 80/232/EMÜ ning muudetakse nõukogu direktiivi 76/211/EMÜ
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 19. detsembri 1974. aasta direktiiv 75/106/EMÜ (teatud vedelike mahu järgi kinnispakkidesse villimist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (3) ja nõukogu 15. jaanuari 1980. aasta direktiiv 80/232/EMÜ (teatavate kinnispakkidesse pakendatud toodete nimikoguste ja nimimahtude valikuid käsitlevate liikmesriikide seaduste ühtlustamise kohta) (4) sätestavad nimikogused tervele reale vedelatele ja mittevedelatele kinnispakkidesse pakendatud toodetele eesmärgiga tagada nimetatud direktiivide nõuetele vastavate toodete vaba liikumine. Enamiku toodete puhul on lubatud kasutada riigisiseseid nimikoguseid kõrvuti ühenduse nimikogustega. Mõnede toodete puhul välistavad ühenduse nimikogused muude riigisiseste nimikoguste kasutamise.

               (2)

               Muutused tarbijate eelistustes ning uuendused pakendamise ja jaemüügi valdkonnas ühenduse ja liikmesriikide tasandil on tekitanud vajaduse hinnata, kas olemasolevad õigusaktid on endiselt asjakohased.

               (3)

               Oma 12. oktoobri 2000. aasta otsusega kohtuasjas C-3/99 Cidrerie Ruwet (5) sedastas Euroopa Kohus, et liikmesriigil ei ole õigust keelata seaduslikult mõnes teises liikmesriigis toodetud ning ühenduse valikutes nimetamata suurusega kinnispakis kauba turustamist, välja arvatud juhul, kui selline keeld järgib mõnda ülimuslikku tarbijakaitsega seotud nõuet, kehtib ühtmoodi nii kohalikele kui ka imporditud toodetele, on vajalik kõnealuse nõude järgmiseks ja on proportsionaalne taotletava eesmärgiga ning seda eesmärki ei ole võimalik saavutada muude meetmetega, mis avaldaksid ühenduse sisesele kaubandusele vähem piiravat mõju.

               (4)

               Tarbijakaitset on tõhustatud õigusaktidega, mis võeti vastu pärast direktiive 75/106/EMÜ ja 80/232/EMÜ, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiiviga 98/6/EÜ (tarbijakaitse kohta tarbijale pakutavate toodete hindade avaldamisel) (6). Liikmesriigid, kes ei ole seda veel teinud, peaksid kaaluma direktiivi 98/6/EÜ rakendamist ka teatavate väikeste jaemüügiettevõtete suhtes.

               (5)

               Mõju hindamine, mis hõlmas ka laiapõhjalisi konsultatsioone kõigi huvitatud isikutega, näitas, et mitmes sektoris suurendab nimikoguste vabakslaskmine tootjate vabadust pakkuda kliendi soovidele vastavaid kaupu ning suurendab siseturul konkurentsi toodete kvaliteedi ja hinna osas. Muudes sektorites on siiski asjakohasem kohustuslikud nimikogused tarbijate ja ettevõtluse huvides ajutiselt säilitada.

               (6)

               Ühikuhinna mõistmise parandamiseks peaks direktiivi rakendamisega kaasnema rohkem teavet tarbijatele ja tööstusele.

               (7)

               Järelikult ei tuleks nimikoguseid üldjuhul reguleerida ühenduse ega liikmesriigi tasandil ning kinnispakis tooteid peaks olema võimalik turule viia mis tahes nimikoguses.

               (8)

               Mõnes sektoris võib selline eeskirjade kaotamine siiski kaasa tuua ebaproportsionaalselt suuri lisakulusid, seda eriti väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele. Seetõttu tuleb nende sektorite osas kohandada olemasolevaid ühenduse õigusakte omandatud kogemuste valguses, eeskätt tagamaks, et ühenduse nimikogused oleksid fikseeritud vähemalt nende toodete puhul, mida tarbijatele kõige rohkem müüakse.

               (9)

               Kuna kohustuslike nimikoguste säilitamist tuleks käsitleda erandina, välja arvatud veini- ja kangete alkohoolsete jookide sektoris, millel on teatav eripära, siis tuleks seda kogemusi silmas pidades perioodiliselt ümber hinnata, et rahuldada tarbijate ja tootjate vajadusi. Kui komisjon tuvastab turutingimuste või tarbijakäitumise häirumise, eriti kõige haavatavamate tarbijate osas sektorites, kus võib kohustuslikke nimikoguseid säilitada, peaks komisjon kaaluma liikmesriikidele üleminekuperioodide säilitamise lubamist eelkõige selleks, et säilitada enim müüdud kohustuslikud suurused.

               (10)

               Liikmesriikides, kus kinnispakendatud leib moodustab suure osa tavapärasest tarbimisest, on tugev seos pakendi suuruse ja leiva kaalu vahel. Sarnaselt muudele kinnispakis olevatele toodetele ei mõjuta käesolev direktiiv olemasolevaid, traditsiooniliselt kasutatavaid leiva kinnispakendi suurusi ja neid võib jätkuvalt kasutada.

               (11)

               Läbipaistvuse parandamiseks tuleks kõik kinnispakkides toodete nimikogused sätestada ühe õigusaktiga ning sellest tulenevalt tuleks direktiivid 75/106/EMÜ ja 80/232/EMÜ kehtetuks tunnistada.

               (12)

               Selleks et suurendada tarbijate, eelkõige selliste tundlike tarbijate nagu puudega ja vanemaealised inimesed, kaitset, tuleks pöörata rohkem tähelepanu tarbekaupade märgistamisel massi ja mahu tähistusele, et need oleksid harilikes müügitingimustes kinnispakil paremini loetavad ja nähtavad.

               (13)

               Teatavate vedelate toodete osas sätestab direktiiv 75/106/EMÜ metroloogilised nõuded, mis on identsed nõukogu 20. jaanuari 1976. aasta direktiivis 76/211/EMÜ (teatavate toodete massi või mahu järgi pakendamist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (7) sätestatud nõuetega. Seetõttu tuleks direktiivi 76/211/EMÜ muuta nii, et selle reguleerimisala hõlmaks ka need tooted, mis on praegu hõlmatud direktiiviga 75/106/EMÜ.

               (14)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (8) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

               (15)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning kuna neid on parem saavutada ühenduse tasandil, sest kehtetuks tuleb tunnistada ühenduse suurusvalikud ning kehtestada vajadusel ühtsed ühenduse nimikogused, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   I PEATÜKK
   ÜLDSÄTTED
   Artikkel 1
   Sisu ja reguleerimisala
   1.   Käesolev direktiiv sätestab reeglid kinnispakkidesse pakendatud toodete nimikoguste kohta. Seda kohaldatakse kõigi direktiivi 76/211/EMÜ artiklis 2 määratletud kinnispakis olevate toodete ja kinnispakkide suhtes.
   2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata lisas nimetatud toodete suhtes, mida müüakse tollimaksuvabades kauplustes tarbimiseks väljaspool Euroopa Liitu.
   Artikkel 2
   Kaupade vaba liikumine
   1.   Kui artiklites 3 ja 4 ei ole sätestatud teisiti, ei tohi liikmesriigid kinnispakis toodete turuleviimist keelata, piirata või sellest keelduda pakendi nimikogustega seotud põhjustel.
   2.   Austades EÜ asutamislepingus esitatud põhimõtteid ja eelkõige kaupade vaba liikumise põhimõtet, võivad liikmesriigid, kes käesoleval hetkel näevad ette piima, või, kuivatatud pastatoodete ja kohvi kohustuslikud nimikogused, seda jätkuvalt teha kuni 11. oktoobrini 2012.
   Liikmesriigid, kes käesoleval hetkel näevad ette valge suhkru kohustuslikud nimikogused, võivad seda jätkuvalt teha kuni 11. oktoobrini 2013.
   II PEATÜKK
   ERISÄTTED
   Artikkel 3
   Teatavate toodete turuleviimine ja vaba liikumine
   Liikmesriigid tagavad, et lisa punktis 2 loetletud tooteid, mis on pakendatud lisa punktis 1 nimetatud suurusega kinnispakkidesse, viiakse turule üksnes juhul, kui nad on pakendatud lisa punktis 1 loetletud suurusega nimikoguses kinnispakkidesse.
   Artikkel 4
   Aerosoolid
   1.   Aerosoolide puhul märgitakse ballooni nimimaht. Märgistus peab olema selline, mis ei tekita segadust sisu nimimahu suhtes.
   2.   Erandina nõukogu 20. mai 1975. aasta direktiivi 75/324/EMÜ (aerosoole käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (9) artikli 8 lõike 1 punktist e ei ole vaja aerosoolballoonides müüdavatele toodetele nende sisu nimimassi märkida.
   Artikkel 5
   Rühmapakendid ja individuaalpakenditest koosnevad kinnispakid, mis pole mõeldud eraldi müügiks
   1.   Artikli 3 kohaldamisel, kui rühmapakend koosneb kahest või enamast individuaalkinnispakendist, kohaldatakse lisa punktis 1 loetletud nimikoguseid iga individuaalkinnispakendi suhtes.
   2.   Kui kinnispakk koosneb kahest või enamast individuaalpakendist, mis pole mõeldud eraldi müügiks, kohaldatakse lisa punktis 1 loetletud nimikoguseid kinnispaki suhtes.
   III PEATÜKK
   KEHTETUKS TUNNISTAMINE, MUUTMINE JA LÕPPSÄTTED
   Artikkel 6
   Kehtetuks tunnistamine
   Direktiivid 75/106/EMÜ ja 80/232/EMÜ tunnistatakse kehtetuks.
   Artikkel 7
   Direktiivi 76/211/EMÜ muutmine
   Direktiivi 76/211/EMÜ artiklist 1 jäetakse välja sõnad „välja arvatud need, mida nimetatakse nõukogu 19. detsembri 1974. aasta direktiivis 75/106/EMÜ teatud vedelike mahu järgi kinnispakkidesse villimist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta”.
   Artikkel 8
   Ülevõtmine
   1.   Hiljemalt 11. oktoobriks 2008 võtavad liikmesriigid vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   Nad kohaldavad kõnealuseid meetmeid alates 11. aprillist 2009.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 9
   Aruandlus, eranditest teatamine ja kontroll
   1.   Komisjon esitab hiljemalt 11. oktoobriks 2015 ja seejärel iga kümne aasta tagant aruande käesoleva direktiivi kohaldamise ja mõju kohta Euroopa Parlamendile, nõukogule ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele. Vajaduse korral lisatakse kõnealustele aruannetele ettepanekud käesoleva direktiivi läbivaatamise kohta.
   2.   Artikli 2 lõikes 2 nimetatud liikmesriigid teatavad komisjonile hiljemalt 11. aprilliks 2009, milliste sektorite suhtes kohaldatakse nimetatud lõikes osutatud erandit, samuti sellise erandi kestuse, kehtestatud kohustuslike nimikoguste valiku ja suuruste asjaomase vahemiku.
   3.   Komisjon kontrollib artikli 2 lõike 2 kohaldamist oma uurimistulemuste ning asjaomaste liikmesriikide aruannete põhjal. Eelkõige uurib komisjon pärast käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmist tekkivaid turusuundumusi ja kaalub nimetatud uurimistulemuste valguses käesoleva direktiivi suhtes järelmeetmete kohaldamist, säilitades artikli 2 lõikes 2 osutatud kaupade kohustuslikud nimikogused.
   Artikkel 10
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikleid 2, 6 ja 7 kohaldatakse alates 11. aprillist 2009.
   Artikkel 11
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 5. september 2007

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  ELT C 255, 14.10.2005, lk 36.

      (2)  Euroopa Parlamendi 2. veebruari 2006. aasta arvamus (ELT C 288 E, 25.11.2006, lk 52), nõukogu 4. detsembri 2006. aasta ühine seisukoht (ELT C 311 E, 19.12.2006, lk 21), Euroopa Parlamendi 10. mai 2007. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 16. juuli 2007. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 42, 15.2.1975, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.

      (4)  EÜT L 51, 25.2.1980, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 87/356/EMÜ (EÜT L 192, 11.7.1987, lk 48).

      (5)  [2000] EKL I-8749.

      (6)  EÜT L 80, 18.3.1998, lk 27.

      (7)  EÜT L 46, 21.2.1976, lk 1. Direktiivi on muudetud komisjoni direktiiviga 78/891/EMÜ (EÜT L 311, 4.11.1978, lk 21).

      (8)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (9)  EÜT L 147, 9.6.1975, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36).

      LISA
      KINNISPAKKIDE NIMIKOGUSTE VALIK
      1.   Mahu alusel müüdavad tooted (kogus ml)

                  Gaseerimata vein

                  Vahemikus 100 ml kuni 1 500 ml ainult järgmised 8 nimikogust:
                  ml: 100 – 187 – 250 – 375 – 500 – 750 – 1 000 – 1 500

                  Kollane vein

                  Vahemikus 100 ml kuni 1 500 ml ainult järgmine nimikogus:
                  ml: 620

                  Vahuvein

                  Vahemikus 125 ml kuni 1 500 ml ainult järgmised 5 nimikogust:
                  ml: 125 – 200 – 375 – 750 – 1 500

                  Liköörvein

                  Vahemikus 100 ml kuni 1 500 ml ainult järgmised 7 nimikogust:
                  ml: 100 – 200 – 375 – 500 – 750 – 1 000 – 1 500

                  Aromatiseeritud vein

                  Vahemikus 100 ml kuni 1 500 ml ainult järgmised 7 nimikogust:
                  ml: 100 – 200 – 375 – 500 – 750 – 1 000 – 1 500

                  Kanged alkohoolsed joogid

                  Vahemikus 100 ml kuni 2 000 ml ainult järgmised 9 nimikogust:
                  ml: 100 – 200 – 350 – 500 – 700 – 1 000 – 1 500 – 1 750 – 2 000

            2.   Toote määratlused

                  Gaseerimata vein

                  Vein, mis on määratletud nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1493/1999 (veinituru ühise korralduse kohta) (1) artikli 1 lõike 2 punktis b (CN-kood ex 2204).

                  Kollane vein

                  Vein, mis on määratletud määruse (EÜ) nr 1493/1999 artikli 1 lõike 2 punktis b (ühise tollitariifistiku rubriik: CN-kood ex 2204), mis kannab päritolunimetust: „Côtes du Jura”, „Arbois”, „L'Étoile” ja „Château-Chalon” pudelites, mis on määratletud komisjoni 29. aprilli 2002. aasta määruse (EÜ) nr 753/2002 (milles sätestatakse teatavad nõukogu määruse (EÜ) nr 1493/1999 rakenduseeskirjad veinisektori toodete kirjeldamise, nimetamise, esitlemise ja kaitse osas) (2) I lisa punktis 3.

                  Vahuvein

                  Vein, mis on määratletud määruse (EÜ) nr 1493/1999 artikli 1 lõike 2 punktis b ja määruse I lisa punktides 15, 16, 17 ja 18 (CN-kood 2204 10).

                  Liköörvein

                  Vein, mis on määratletud määruse (EÜ) nr 1493/1999 artikli 1 lõike 2 punktis b ja määruse I lisa punktis 14 (CN-kood 2204 21 – 2204 29).

                  Aromatiseeritud vein

                  Aromatiseeritud vein, mis on määratletud nõukogu 10. juuni 1991. aasta määruse (EMÜ) nr 1601/91 (millega sätestatakse aromatiseeritud veinide, aromatiseeritud veinijookide ja aromatiseeritud veinikokteilide määratlemise, kirjeldamise ja esitlemise üldeeskirjad) (3) artikli 2 lõike 1 punktis a (CN-kood 2205).

                  Kanged alkohoolsed joogid

                  Kanged alkohoolsed joogid, mis on määratletud nõukogu 29. mai 1989. aasta määruse (EMÜ) nr 1576/89 (millega sätestatakse piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise ja esitlemise üldeeskirjad) (4) artikli 1 lõikes 2 (CN-kood 2208).

         (1)  EÜT L 179, 14.7.1999, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1791/2006 (ELT L 363, 20.12.2006, lk 1).

         (2)  EÜT L 118, 4.5.2002, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 382/2007 (ELT L 95, 5.4.2007, lk 12).

         (3)  EÜT L 149, 14.6.1991, lk 1. Määrust on viimati muudetud 2005. aasta ühinemisaktiga.

         (4)  EÜT L 160, 12.6.1989, lk 1. Määrust on viimati muudetud 2005. aasta ühinemisaktiga.


title: Nõukogu direktiiv, 25. juuli 1978, hambaarstide tegevust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31978L0687

Euroopa Liidu Teataja L 233 , 24/08/1978 Lk 0010 - 0014 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0006  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 05 Köide 3 Lk 0021  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0006  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 2 Lk 0040  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 06 Köide 2 Lk 0040

		Nõukogu direktiiv,25. juuli 1978,hambaarstide tegevust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta(78/687/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 49, 57, 66 ja 235,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:nõukogu 25. juuli 1978. aasta direktiivis 78/686/EMÜ, mis käsitleb hambaarsti diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist ja mis sisaldab meetmeid asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamise hõlbustamiseks, [3] sätestatud hambaarsti diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist silmas pidades võimaldab liikmesriikide koolituskursuste võrreldavus piirduda sellealase kooskõlastamise puhul tingimusega pidada kinni miinimumnõuetest ja jätta liikmesriikidele vabadus korraldada õppetööd vastavalt oma soovile;pidades silmas spetsialiseerunud hambaarsti diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist ja selleks, et anda kõigile selle kutseala liikmesriikide kodanikest esindajatele ühenduses võrdsed võimalused, näib oluline spetsialiseerunud hambaarstide koolituse nõudeid kooskõlastada; selleks tuleks ette näha teatavad miinimumnõuded, mis käsitlevad õigust alustada eriarsti koolitust, minimaalset koolituse aega, koolituse meetodeid ja toimumiskohta ning järelevalvet selle üle; need kriteeriumid puudutavad üksnes erialasid, mis on mitmes liikmesriigis ühised;rahva tervise huvides tuleb ühenduses kehtestada kõnealuste spetsialistide tegevusvaldkonna ühine määratlus; selles etapis ei võimalda käesolev direktiiv saavutada eri liikmesriikide hambaarstide tegevuse valdkonnas täielikku kooskõlastatust;liikmesriigid tagavad, et alates käesoleva direktiivi jõustumisest annab hambaarsti koolitus hambaarstidele oskused, mis on vajalikud kõigi hammaste, suu, lõualuu ja nendega seotud kudede anomaalia ja haiguste ennetust, diagnoosimist ja ravi hõlmavate tegevuste jaoks;kõnealusel tegevusalal tegutsemise tingimuste kooskõlastamine vastavalt käesolevale direktiivile ei välista edaspidist kooskõlastamist;käesolevas direktiivis kavandatud kooskõlastamine hõlmab hambaarstide tööalast koolitust; koolituse osas ei tee enamik liikmesriike praegu vahet hambaarstidel, kes tegutsevad palgatöötajatena, ja hambaarstidel, kes on füüsilisest isikust ettevõtjad; seepärast tuleb spetsialistide vaba liikumise võimalikult tõhusaks edendamiseks ühenduses laiendada käesoleva direktiivi kohaldamisala palgatöötajatest hambaarstidele;käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal tegutsevad Itaalias stomatoloogia alal üksnes arstid, sõltumata sellest, kas nad on spetsialiseerunud odontoloogiale või mitte; käesoleva direktiivi kohaselt on Itaalia kohustatud looma uue kategooria, mis hõlmaks spetsialiste, kellel on õigus tegelda stomatoloogiaga muud kui arsti kutsenimetust kasutades; uut kutseala luues peab Itaalia lisaks käesolevas direktiivis sätestatud kriteeriumidele vastava konkreetse koolitussüsteemi kehtestamisele looma ka selle uue kutseala jaoks asjakohased struktuurid, näiteks nõukogu; võetavate meetmete ulatust silmas pidades tuleks Itaaliale anda käesoleva direktiivi nõuete täitmise võimaldamiseks lisaaega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKKOOLITUSE NÕUDEDArtikkel 11. Liikmesriigid nõuavad mõne direktiivi 78/686/EMÜ artiklis 1 nimetatud kutsenimetuse all hambaarstina tegutsemist alustada või tegutseda soovivalt isikult kõnealuse direktiivi artiklis 3 nimetatud diplomit, tunnistust või muud kvalifikatsiooni tõendavat dokumenti, mis tagab, et kõnealune isik on koolituse ajal omandanud:a) piisavad teadmised stomatoloogiaga seotud teadusharudest ning oskab hästi rakendada teadusmeetodeid, sealhulgas bioloogiliste funktsioonide mõõtmine, teaduslikult tõendatud faktide hindamine ja andmete analüüsimine;b) piisavad teadmised tervete ja haigete inimeste ehitusest, füsioloogiast ja käitumisest, samuti inimese tervisliku seisundi ning tema elukeskkonna vahelistest suhetest niivõrd, kuivõrd need mõjutavad stomatoloogiat;c) piisavad teadmised tervete ja haigete hammaste, suu, lõualuu ja nendega seotud kudede struktuurist ja funktsioonidest ning nende toimest patsiendi üldisele tervislikule seisundile ning füüsilisele ja sotsiaalsele heaolule;d) piisavad teadmised kliinilistest distsipliinidest ja metoodikast, mis annavad hambaarstile tervikliku pildi hammaste, suu, lõualuu ja nendega seotud kudede anomaaliatest, kahjustustest ja haigustest, ning ennetamisest, diagnoosimisest ja ravist stomatoloogia valdkonnas;e) asjakohase järelevalve all küllaldased kliinilised kogemused.Kõnealune koolitus annab hambaarstile oskused, mis on vajalikud kõigi hammaste, suu, lõualuu ja nendega seotud kudede anomaalia ja haiguste ennetust, diagnoosimist ja ravi hõlmavate tegevuste jaoks.2. Sellise stomatoloogiaalase koolituse täispikkus peab sisaldama vähemalt viieaastast teoreetilist ja praktilist täisajaga kursust ülikoolis, samatasemeliseks tunnistatud kõrgkoolis või ülikooli järelevalve all ning hõlmama vähemalt lisas nimetatud õppeaineid.3. Koolituse alustamiseks peab kandidaadil olema diplom või tunnistus, mille alusel võib ta vastu võtta liikmesriigi ülikoolidesse või samatasemeliseks tunnistatud kõrgkoolidesse asjaomasele õppekursusele.4. Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust anda vastavalt siseriiklikele eeskirjadele oma territooriumil välja luba, mis annab mujal kui liikmesriigis saadud diplomi, tunnistuse või muu kvalifikatsiooni tõendava dokumendi omanikule õiguse hambaarstina tegutsemist alustada ja tegutseda.Artikkel 21. Liikmesriigid tagavad, et spetsialiseerunud hambaarsti diplomi, tunnistuse või muu eriarsti kvalifikatsiooni tõendava dokumendini viiv koolitus vastab vähemalt järgmistele tingimustele:a) hõlmab artiklis 1 nimetatud koolituse raames viieaastase teoreetilise ja praktilise täisajaga kursuse lõpetamist ja selle tõendamist või direktiivi 78/686/EMÜ artikli 7 lõikes 1 nimetatud dokumentide omamist;b) sisaldab teoreetilist ja praktilist koolitust;c) on vähemalt kolmeaastane täisajaga kursus pädevate asutuste järelevalve all;d) toimub ülikoolikeskuses, ravi-, õppe- ja uurimiskeskuses või võimaluse korral tervishoiuasutuses, mille pädevad asutused on selleks otstarbeks sobivaks tunnistanud;e) hõlmab hambaarsti koolitust saava arsti isiklikku osalust asjaomaste asutuste tegevuses ja vastutusalas.2. Liikmesriigid seavad spetsialiseerunud hambaarsti diplomi, tunnistuse või muu kvalifikatsiooni tõendava dokumendi saamise tingimuseks mõne artiklis 1 nimetatud hambaarsti diplomi, tunnistuse või muu hambaarsti kvalifikatsiooni tõendava dokumendi omamise või direktiivi 78/686/EMÜ artikli 7 lõikes 1 nimetatud dokumentide omamise.3. Artiklis 8 sätestatud tähtaja jooksul määravad liikmesriigid asutuse või organi, kelle pädevusse kuulub lõikes 1 nimetatud diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide väljaandmine.4. Liikmesriigid võivad teha lõike 1 punktist a erandeid. Isikutel, kelle suhtes selline erand tehakse, ei ole õigus toetuda direktiivi 78/686/EMÜ artiklile 4.Artikkel 31. Ilma et see piiraks artikli 2 lõike 1 punktis c sätestatud täisajaga koolituse põhimõtet ja kuni nõukogu teeb kooskõlas lõikega 3 otsuse, võivad liikmesriigid lubada spetsialiseeritud osalise ajaga koolitust pädevate siseriiklike asutuste heakskiidetud tingimustel, kui täisajaga koolitus ei ole põhjendatud juhtudel võimalik.2. Spetsialiseeritud koolituse kogukestust ei või lõike 1 kohaselt lühendada. Koolituse osaajalisus või eraviisiline tasustatud kutsealane praktiseerimine ei või mõjutada koolituse kvaliteeti.3. Hiljemalt nelja aasta pärast alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest ja olukorra ülevaatamise tulemusi silmas pidades otsustab nõukogu komisjoni ettepanekul ja pidades meeles, et osalise ajaga koolituse võimalus peaks jääma teatavatel asjaoludel, mis tuleb iga eriala puhul eraldi läbi vaadata, kas lõigete 1 ja 2 sätted tuleks säilitada või neid muuta.Artikkel 4Üleminekumeetmena ning artikli 2 lõike 1 punktist c ja artiklist 3 olenemata võivad liikmesriigid, kelle õigus- ja haldusnormidega on käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal spetsialiseeritud osalise ajaga koolituse võimalus lubatud, jätkata nende sätete kohaldamist kandidaatide suhtes, kes on alustanud spetsialiseeritud koolitust hiljemalt nelja aasta jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest. Kõnealust ajavahemikku võib pikendada, kui nõukogu ei ole teinud artikli 3 lõikele 3 vastavat otsust.II PEATÜKKTEGEVUSVALDKONDArtikkel 5Liikmesriigid tagavad, et hambaarstidel on üldiselt õigus alustada hammaste, suu, lõualuu ja nendega seotud kudede anomaaliate ja haiguste ennetust, diagnoosimist ja ravi hõlmavat tegevust või sellise tegevusega tegelda kooskõlas kõnealust kutseala käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal reguleerivate õigusnormide ja ametialase käitumise reeglitega.Need liikmesriigid, kellel selliseid õigusnorme ega reegleid pole, võivad teatavate esimeses lõigus nimetatud tegevustega tegelemist määratleda või piirata teistes liikmesriikides kehtivate õigusnormide ja reeglitega võrreldavas ulatuses.III PEATÜKKLÕPPSÄTTEDArtikkel 6Direktiivi 78/686/EMÜ artiklis 19 käsitletud isikuid loetakse artikli 2 lõike 1 punktis a sätestatud nõuetele vastavateks.Artikli 2 lõike 2 kohaldamisel koheldakse direktiivi 78/686/EMÜ artiklis 19 käsitletud isikuid samaväärselt artiklis 1 nimetatud hambaarsti diplomite, tunnistuste või muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide omanikega.Artikkel 7Käesolevat direktiivi kohaldatakse ka nende liikmesriikide kodanike suhtes, kes nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 (töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduses) [4] kohaselt tegelevad või kavatsevad tegelda mõne direktiivi 78/686/EMÜ artiklis 1 nimetatud tegevusega palgatöötajatena.Artikkel 81. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed 18 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ja teatavad sellest viivitamata komisjonile. Itaalia võtab need meetmed hiljemalt kuue aasta jooksul.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 9Kui liikmesriigil on käesoleva direktiivi kohaldamisel teatavates valdkondades suuri raskusi, uurib komisjon neid raskusi koos selle riigiga ja taotleb otsuse 75/365/EMÜ, [5] muudetud otsusega 78/689/EMÜ, [6] alusel moodustatud kõrgemate tervishoiuametnike komitee arvamust.Vajaduse korral esitab komisjon nõukogule asjakohaseid ettepanekuid.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 25. juuli 1978Nõukogu nimeleesistujaK. von Dohnanyi[1] EÜT C 101, 4.8.1970, lk 19.[2] EÜT C 36, 28.3.1970, lk 19.[3] EÜT L 233, 24.8.1978, lk 1.[4] EÜT L 257, 19.10.1968, lk 2.[5] EÜT L 167, 30.6.1975, lk 19.[6] EÜT L 233, 24.8.1978, lk 17.--------------------------------------------------LISAHambaarstide koolitusprogrammHambaarsti diplomi, tunnistuse või muu kvalifikatsiooni tõendava dokumendi saamisega lõppev koolitusprogramm hõlmab vähemalt järgmisi õppeaineid. Üht või mitut kõnealust õppeainet võib õpetada teiste distsipliinide raames või nendega seoses.a) Põhiainedkeemia,füüsika,bioloogia.b) Meditsiinilis-bioloogilised õppeained ja üldmeditsiinilised õppeainedanatoomia,embrüoloogia,histoloogia, sealhulgas tsütoloogia,füsioloogia,biokeemia (või füsioloogiline keemia),patoloogiline anatoomia,üldpatoloogia,farmakoloogia,mikrobioloogia,hügieen,ennetav meditsiin ja epidemioloogia,radioloogia,füsioteraapia,üldkirurgia,üldmeditsiin, sealhulgas pediaatria,otorinolarüngoloogia,dermatoloogia ja veneroloogia,üldine psühholoogia – psühhopatoloogia – neuropatoloogia,anesteesia.c) Otseselt stomatoloogiaga seotud õppeainedhambaproteetika,hambaravimaterjalid ja -seadmed,konservatiivne stomatoloogia,ennetav stomatoloogia,stomatoloogiaga seotud valuvaigistid ja rahustid,erikirurgia,eripatoloogia,kliiniline praktika,pedodontia,lõualuuortopeedia,periodontia,hambaravialane radioloogia,hambumus ja lõualuu funktsioonid,kutseala korraldus, kutse-eetika ja kutsealased õigusnormid,hambaravi sotsiaalsed aspektid.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2015/1535, 9. september 2015, millega nähakse ette tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               17.9.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 241/1

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2015/1535,
   9. september 2015,
   millega nähakse ette tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (kodifitseeritud tekst)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 114, 337 ja 43,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamusi (1),
   toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/34/EÜ (3) on korduvalt oluliselt muudetud (4). Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune direktiiv kodifitseerida.

               (2)

               Siseturg kujutab endast sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine. Kaupade liikumise koguseliste piirangute ning samaväärse toimega meetmete keelamine on seetõttu üks liidu peamisi põhimõtteid.

               (3)

               Siseturu tõrgeteta toimimise huvides tuleks tagada, et siseriiklikud algatused tehniliste eeskirjade kehtestamisel oleksid võimalikult läbipaistvad.

               (4)

               Toodetega seotud tehnilistest eeskirjadest tulenevaid kaubandustõkkeid võib lubada ainult siis, kui need on vajalikud oluliste nõuete täitmiseks ja nende eesmärk on avalike huvide tagamine.

               (5)

               On oluline, et komisjon saaks vajaliku teabe oma käsutusse enne tehniliste sätete vastuvõtmist. Seepärast peavad liikmesriigid, kellelt vastavalt Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 4 lõikele 3 nõutakse komisjoni abistamist tema ülesande täitmisel, teatama komisjonile oma projektidest tehniliste eeskirjade valdkonnas.

               (6)

               Kõiki liikmesriike tuleb samuti teavitada ükskõik missuguse liikmesriigi kavandatavatest tehnilistest eeskirjadest.

               (7)

               Siseturu eesmärk on luua ettevõtjate konkurentsivõimet soosiv keskkond. Laialdasem teavitamine on üks võimalus, kuidas aidata ettevõtjatel paremini selle turu eeliseid kasutada. Seetõttu on vaja võimaldada ettevõtjatel teatatud eelnõude pealkirjade korrapärase avaldamise ja nende eelnõude salastatuse sätete alusel hinnata teiste liikmesriikide esitatud siseriiklike tehniliste eeskirjade mõju.

               (8)

               Õiguskindluse huvides on asjakohane, et liikmesriigid teatavad avalikult, et siseriiklik tehniline eeskiri on vastu võetud kooskõlas käesoleva direktiivi nõuetega.

               (9)

               Toodete tehniliste eeskirjade puhul hõlmavad turu nõuetekohase toimimise või jätkuva arengu tagamiseks kavandatud meetmed siseriiklike kavatsuste suuremat läbipaistvust ning esitatud eeskirjade võimaliku turumõju hindamiskriteeriumide ja -tingimuste laiendamist.

               (10)

               Seetõttu on vaja hinnata kõiki tootele esitatavaid nõudeid ning arvestada toodete kohta kehtivate siseriiklike tavade arengut.

               (11)

               Nõuded, välja arvatud tehnilised spetsifikatsioonid, mis osutavad turulelastud toote elutsüklile, võivad mõjutada selle toote vaba liikumist või luua takistusi siseturu nõuetekohasele toimimisele.

               (12)

               On vaja selgitada de facto tehniliste eeskirjade mõiste. Eelkõige need sätted, millega ametiasutused osutavad tehnilistele spetsifikatsioonidele või teistele nõuetele või soodustavad nende järgimist, samuti nendele toodetele osutavad sätted, millega ametiasutused avalikes huvides on seotud, muudavad nimetatud nõuded või spetsifikatsioonid siduvamaks kui nad oma individuaalse algupära tõttu oleksid.

               (13)

               Komisjonile ja liikmesriikidele tuleb anda ka küllaldaselt aega kavandatud meetmesse muudatusettepanekute tegemiseks, et kõrvaldada või vähendada tõkkeid, mida see meede võib põhjustada kaupade vabale liikumisele.

               (14)

               Asjaomane liikmesriik peab kavandatud meetme lõpliku teksti sõnastamisel kõnealuseid muudatusettepanekuid arvesse võtma.

               (15)

               Siseturg eeldab, et eelkõige juhul, kui liikmesriigid ei saa vastastikuse tunnustamise põhimõtet rakendada, võtab komisjon vastu siduvad õigusaktid või teeb ettepaneku need vastu võtta. On kehtestatud konkreetne ajutine ooteaeg vältimaks olukorda, kus siseriiklike meetmete vastuvõtmine ohustaks samas valdkonnas siduvate õigusaktide vastuvõtmist Euroopa Parlamendi ja nõukogu või komisjoni poolt.

               (16)

               Vastavalt ELi lepingu artikli 4 lõikes 3 sätestatud üldistele kohustustele lükkab asjaomane liikmesriik kavandatud meetme rakendamise niikauaks edasi, et oleks võimalik kas esitatud muudatusettepanekud ühiselt läbi vaadata või ette valmistada seadusandliku akti ettepanek või vastu võtta komisjoni siduv õigusakt.

               (17)

               Hõlbustamaks meetmete vastuvõtmist Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt, peaksid liikmesriigid hoiduma tehniliste eeskirjade vastuvõtmisest, kui nõukogu on seda sektorit käsitleva komisjoni ettepaneku kohta vastu võtnud esimese lugemise seisukoha.

               (18)

               On vaja luua alaline komitee, mille liikmed on liikmesriikide nimetatud ja kelle ülesanne on aidata komisjoni selle pingutustes vähendada kaupade vabale liikumisele tekkida võivaid kahjulikke mõjusid.

               (19)

               Käesolev direktiiv ei tohi mõjutada liikmesriikide kohustusi seoses direktiivide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtpäevadega, mis on esitatud III lisa B osas,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   1.   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   a)   „toode”– iga tööstuslikult valmistatud toode ja põllumajandustoode, sealhulgas kalatoode;
   b)   „teenus”– infoühiskonna iga teenus ehk kõik vahemaa tagant elektroonilisel teel ja teenusesaaja isikliku taotluse alusel ning tavaliselt tasu eest osutatavad teenused;
   käesoleva mõiste puhul tähendab:

               i)

               „vahemaa tagant”, et teenust osutatakse ilma poolte üheaegse kohalolekuta,

               ii)

               „elektroonilisel teel”, et teenus saadetakse lähtepunktist ja võetakse sihtkohas vastu elektrooniliste andmetöötlus- (sh pakkimisseadmete) ja säilitusseadmete abil ning see saadetakse, edastatakse ja võetakse vastu täielikult juhtmete või raadio kaudu, optiliselt või muude elektromagnetiliste vahendite abil,

               iii)

               „teenusesaaja isikliku taotluse alusel”, et teenust osutatakse andmeedastusena isikliku taotluse alusel;

         Käesoleva mõiste alla mittekuuluvate teenuste näidisloetelu on sätestatud I lisas;
   c)   „tehniline spetsifikatsioon”– dokumendis sisalduv spetsifikatsioon, millega nähakse ette toote nõutavad omadused, nagu kvaliteet, kasutusotstarve, ohutus või mõõtmed, sealhulgas nõuded toote müüginimetuse, terminite, tunnuste, kontrollimise ja kontrollimeetodite, pakendamise, märgistamise või etikettimise ning vastavushindamismenetluse kohta;
   Termin „tehniline spetsifikatsioon” hõlmab Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 38 lõike 1 teise lõigu kohaselt ka põllumajandustoodetega seotud tootmismeetodeid ja -protsesse, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83/EÜ (5) artiklis 1 määratletud inimtarbeks ja loomadele mõeldud tooteid ning ravimeid, samuti teiste toodetega seotud tootmismeetodeid ja -protsesse, kui need mõjutavad toodete omadusi;
   d)   „muud nõuded”– nõuded, mis ei ole tehniline spetsifikatsioon ja mis esitatakse tootele eelkõige tarbijate või keskkonna kaitsmise eesmärgil ning mis mõjutavad tema elutsüklit pärast turulelaskmist, nagu kasutamise, ringlussevõtu, taaskasutamise või kõrvaldamise tingimused, kui need võivad oluliselt mõjutada toote koostist, olemust või turustamist;
   e)   „teenuseid puudutav eeskiri”– üldist laadi nõuded, mis puudutavad teenuste pakkumisele juurdepääsu ja nende pakkumist punkti b tähenduses, eelkõige aga teenusepakkujat, teenuseid ja teenuste tarbijat puudutavad sätted, välja arvatud sätted, mis ei puuduta otseselt nimetatud punktis määratletud teenuseid;
   Käesoleva mõiste puhul:

               i)

               peetakse eeskirja konkreetselt infoühiskonna teenustele suunatuks, kui selle põhjenduste või regulatiivosa kõigi sätete või mõne üksiksätte konkreetseks eesmärgiks on reguleerida nimetatud teenuseid otsesel ja sihikindlal viisil,

               ii)

               eeskirja ei peeta konkreetselt infoühiskonna teenustele suunatuks, kui see puudutab nimetatud teenuseid ainult kaudselt ja juhuslikult;

         f)   „tehnilised eeskirjad”– tehnilised spetsifikatsioonid ja muud nõuded või teenuseid puudutavad eeskirjad, sealhulgas vastavad haldusnormid, mille järgimine turustamisel, teenuste pakkumisel, teenusepakkuja asutamisel või teenuste kasutamisel liikmesriigis või selle põhiosas on de jure või de facto kohustuslik, samuti liikmesriikide õigus- ja haldusnormid, mis keelavad toote valmistamise, impordi, turustamise, kasutamise või keelavad teenuste pakkumise või kasutamise või teenusepakkuja asutamise, välja arvatud need normid, mis on sätestatud artiklis 7;

      De facto tehniliste eeskirjade hulka kuuluvad:

               i)

               liikmesriigi õigus- ja haldusnormid, milles osutatakse kas tehnilistele spetsifikatsioonidele, muudele nõuetele või teenuseid puudutavatele eeskirjadele või ametiala- või tegevusjuhistele, milles omakorda osutatakse tehnilistele spetsifikatsioonidele, muudele nõuetele või teenuseid puudutavatele eeskirjadele ning mille järgimine lubab oletada vastavust eespool nimetatud õigus- ja haldusnormidega kehtestatud kohustustele,

               ii)

               vabatahtlikud kokkulepped, mille puhul ametiasutus on üks lepinguosaline ja mis üldistes huvides näevad ette tehniliste spetsifikatsioonide, muude nõuete või teenuseid puudutavate eeskirjade järgimise, välja arvatud riigihangete pakkumistingimused,

               iii)

               tehnilised spetsifikatsioonid, muud nõuded või teenuseid puudutavad eeskirjad, mis on seotud toodete või teenuste tarbimist mõjutavate fiskaal- või finantsmeetmetega, soodustades selliste tehniliste spetsifikatsioonide, muude nõuete või teenuseid puudutavate eeskirjade järgimist; siia ei kuulu siseriiklike sotsiaalkindlustussüsteemidega seotud tehnilised spetsifikatsioonid ega muud nõuded.

         Kaasa arvatakse liikmesriikide nimetatud asutuste kehtestatud tehnilised eeskirjad, mis esitatakse loetelus, mille koostab ja asjakohasel juhul ajakohastab komisjon artiklis 2 osutatud komitee töö raames.
   Selle loetelu muutmisel kasutatakse sama menetlust;
   g)   „tehniliste eeskirjade eelnõu”– tehnilise spetsifikatsiooni, muu nõude või teenuseid puudutava eeskirja tekst, sealhulgas haldusnormid, mis on koostatud eesmärgiga need tehniliste eeskirjadena jõustada või lõpuks jõustada lasta, ja mis on ettevalmistusetapis, kus saab veel teha olulisi muudatusi.
   2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata:

               a)

               raadioringhäälingu teenustele;

               b)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/13/EL (6) artikli 1 lõike 1 punktis e sätestatud teleringhäälingu teenustele.

         3.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata nende küsimuste kohta, mida reguleeritakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2002/21/EÜ (7) määratletud telekommunikatsiooniteenuste kohta antud liidu õigusaktidega.
   4.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata eeskirjadele nende küsimuste kohta, mida reguleeritakse finantsteenuste kohta antud liidu õigusaktidega ja mille mittetäielik loetelu on toodud käesoleva direktiivi II lisas.
   5.   Käesolevat direktiivi, välja arvatud selle artikli 5 lõiget 3, ei kohaldata eeskirjadele, mis on kehtestatud reguleeritud turgude (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ (8) tähenduses) või teiste turgude poolt või jaoks või nimetatud turgudele kliiring- või maksearveldusi tegevate asutuste poolt või jaoks.
   6.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata nende meetmete suhtes, mida liikmesriigid peavad aluslepingute alusel vajalikuks isikute, eelkõige töötajate kaitse tagamiseks toodete kasutamisel, eeldades, et need meetmed ei avalda mõju toodetele.
   Artikkel 2
   Liikmesriikide nimetatud esindajatest luuakse alaline komitee, kes võib paluda ekspertide või nõustajate abi; komitee esimees on komisjoni esindaja.
   Komitee koostab ise oma töökorra.
   Artikkel 3
   1.   Komitee tuleb kokku vähemalt kaks korda aastas.
   Komitee tuleb kokku erikoosseisus, kui on vaja käsitleda infoühiskonna teenuseid puudutavaid küsimusi.
   2.   Komisjon esitab komiteele aruande käesolevas direktiivis ettenähtud korra rakendamise ja kohaldamise kohta ning ettepanekud olemasolevate või prognoositavate kaubandustõkete kõrvaldamiseks.
   3.   Komitee avaldab arvamust lõikes 2 osutatud teavitamise ja ettepanekute kohta ning võib sellega seoses teha eelkõige ettepaneku, et komisjon:

               a)

               tagaks kaubandustõkete ohu vältimiseks vajaduse korral, et asjaomased liikmesriigid otsustaksid esialgu omavahel asjakohaste meetmete üle;

               b)

               võtaks kõik asjakohased meetmed;

               c)

               määratleks valdkonnad, kus ühtlustamine tundub vajalik, ja niisuguse olukorra tekkimisel võtaks ette asjakohase ühtlustamise selles sektoris.

         4.   Komisjonil on kohustus komiteega nõu pidada, kui:

               a)

               ta teeb otsuseid käesoleva direktiiviga ettenähtud teabevahetuse süsteemi toimimise, samuti kõigi süsteemis tehtavate muudatuste kohta;

               b)

               ta kontrollib käesoleva direktiiviga ettenähtud süsteemi toimimist.

         5.   Komisjon võib komiteega nõu pidada iga saadud esialgse tehniliste eeskirjade eelnõu üle.
   6.   Käesoleva direktiivi rakendamisega seotud küsimused võib komiteele käsitlemiseks esitada selle esimehe või liikmesriigi algatusel.
   7.   Komitee menetlused ja talle esitatav teave on salajased.
   Komitee ja siseriiklikud asutused võivad eksperdiarvamuse saamiseks siiski nõu pidada füüsiliste või juriidiliste isikutega, sealhulgas erasektorisse kuuluvatega, kui nad kasutavad vajalikke ettevaatusabinõusid.
   8.   Teenuseid puudutavate eeskirjade osas võivad komisjon ja komitee konsulteerida tööstuse või teadusmaailma füüsiliste või juriidiliste isikutega ning võimalusel esindusorganitega, kes on võimelised andma ekspertarvamust ükskõik milliste teenuseid puudutavate eeskirjaeelnõude sotsiaalsete ja ühiskondlike eesmärkide ja tagajärgede kohta, ning võivad nende arvamusega arvestada, kui neilt seda nõutakse.
   Artikkel 4
   Liikmesriigid teavitavad artikli 5 lõike 1 alusel komisjoni kõigist standardiorganitele esitatud taotlustest koostada tehniline spetsifikatsioon või konkreetse toote standard, et neid tooteid käsitleva tehnilise eeskirja jõustamiseks koostada tehnilise eeskirja eelnõu, ning esitavad nende jõustamise põhjused.
   Artikkel 5
   1.   Piiramata artikli 7 kohaldamist, edastavad liikmesriigid viivitamata komisjonile kõik tehniliste eeskirjade eelnõud, välja arvatud siis, kui tegemist on rahvusvahelise või Euroopa standardi täieliku teksti ülevõtmisega, mille puhul piisab teatest asjaomase standardi kohta; nad teatavad komisjonile ka põhjused, miks selliste tehniliste eeskirjade jõustamine oli vajalik, kui neid põhjusi ei ole eelnõus juba selgitatud.
   Asjakohasel juhul edastavad liikmesriigid komisjonile samaaegselt oluliselt ja otseselt asjaga seotud põhiliste õigusnormide tekstid, kui see on vajalik tehniliste eeskirjade eelnõu mõju hindamiseks ja kui seda ei ole varem edastatud.
   Liikmesriigid edastavad komisjonile tehniliste eeskirjade eelnõu käesoleva lõike esimeses ja teises lõigus nimetatud tingimustel uuesti, kui nad teevad sellesse muudatusi, mis oluliselt muudavad eelnõu reguleerimisala, lühendavad algselt planeeritud rakendamise ajakava, lisavad spetsifikatsioone või nõudeid või teevad viimati nimetatuid rangemaks.
   Kui tehniliste eeskirjade eelnõuga püütakse eelkõige tervishoiust või tarbijate või keskkonna kaitsmisest lähtudes keemilise aine, valmistise või toote turustamist või kasutamist piirata, siis edastavad liikmesriigid ka kõnealuse aine, valmistise või toote kohta asjaomaste andmete kokkuvõtte või viited ning teada olevate ja kättesaadavate asendusainete kohta andmete viited, kui selline teave on kättesaadav, ja samuti meetme prognoositava mõju tervishoiule ning tarbija ja keskkonna kaitsele, esitades ühtlasi riskianalüüsi, mis tehakse kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1907/2006 (9) XV lisa II.3 peatüki asjaomases osas sätestatud põhimõtetega.
   Komisjon teatab liikmesriikidele viivitamata tehniliste eeskirjade eelnõust ja kõikidest temale edastatud dokumentidest; ta võib arvamuse saamiseks suunata selle eelnõu ka käesoleva artikli artiklis 2 osutatud komiteele ja asjakohasel juhul kõnealuse valdkonna eest vastutavale komiteele.
   Käesoleva direktiivi artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu punktis iii osutatud tehniliste spetsifikatsioonide, muude nõuete või teenuseid puudutavate eeskirjade osas võivad komisjoni või liikmesriikide märkused või üksikasjalikud arvamused kajastada ainult neid aspekte, mis võivad takistada kaubandust või, teenuseid puudutavate eeskirjade osas, teenuste vaba liikumist või teenusepakkujate asutamisvabadust, mitte aga meetme fiskaal- või finantsaspekte.
   2.   Komisjon ja liikmesriigid võivad tehniliste eeskirjade eelnõu edastanud liikmesriigile märkusi teha; liikmesriik arvestab neid märkusi tehniliste eeskirjade edaspidisel ettevalmistamisel nii palju kui võimalik.
   3.   Liikmesriigid edastavad tehniliste eeskirjade lõpliku teksti viivitamata komisjonile.
   4.   Käesoleva artikli alusel antav teave ei ole salajane, välja arvatud teavitava liikmesriigi sõnaselge nõudmise korral. Iga selline nõue peab olema põhjendatud.
   Kõnealustel juhtudel võivad artiklis 2 osutatud komitee ja siseriiklikud asutused vajalike ettevaatusabinõude kasutuselevõtmisel taotleda erasektori füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt eksperdiabi.
   5.   Kui tehniliste eeskirjade eelnõu moodustab osa meetmetest, mille eelnõuna edastamist komisjonile nõutakse mõne teise liidu õigusakti alusel, võivad liikmesriigid lõikes 1 ettenähtud teate edastada selle teise õigusakti alusel, kui nad näitavad vormikohaselt, et nimetatud teade puudutab ka käesolevat direktiivi.
   Kui komisjon käesoleva direktiivi kohaselt ei reageeri tehniliste eeskirjade eelnõule, ei piira see ühtki otsust, mis võidakse teha teiste liidu õigusaktide alusel.
   Artikkel 6
   1.   Liikmesriigid lükkavad tehniliste eeskirjade eelnõu vastuvõtmise edasi kolme kuu võrra alates päevast, mil komisjon sai artikli 5 lõikes 1 osutatud teate.
   2.   Liikmesriigid lükkavad:

               —

               nelja kuu võrra edasi sellise tehniliste eeskirjade eelnõu vastuvõtmise, mis artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu punkti ii tähenduses on koostatud vabatahtliku kokkuleppe vormis,

               —

               kuue kuu võrra edasi iga muu tehniliste eeskirjade eelnõu vastuvõtmise, piiramata seejuures käesoleva artikli lõigete 3, 4 ja 5 kohaldamist (välja arvatud teenuseid puudutavate eeskirjade eelnõude puhul),

         alates päevast, mil komisjon saab artikli 5 lõikes 1 osutatud teate, kui komisjon või teine liikmesriik esitab kolme kuu jooksul, alates kõnealusest kuupäevast, üksikasjaliku arvamuse, mille kohaselt kavandatud meede võib põhjustada takistusi kaupade vabale liikumisele siseturul,

               —

               nelja kuu võrra edasi iga muu teenuseid puudutavate eeskirjade eelnõu, piiramata seejuures lõigete 4 ja 5 kohaldamist, alates päevast, mil komisjon saab artikli 5 lõikes 1 osutatud teate, kui komisjon või teine liikmesriik esitab kolme kuu jooksul alates kõnealusest kuupäevast üksikasjaliku arvamuse, mille kohaselt kavandatud meede võib põhjustada takistusi teenuste vabale liikumisele või teenusepakkuja asutamisele siseturul.

         Komisjoni või liikmesriikide üksikasjalikud arvamused teenuseid puudutavate eeskirjade eelnõude kohta ei tohi mõjutada kultuuripoliitilisi meetmeid, eelkõige audiovisuaalses valdkonnas, mida liikmesriigid võivad ellu viia liidu õiguse alusel, arvestades nende keelelist mitmekesisust, konkreetseid riiklikke ja piirkondlikke iseärasusi ning kultuuripärandit.
   Asjaomane liikmesriik teatab komisjonile meetmetest, mille võtmist ta nende üksikasjalike arvamuste tõttu kavandab. Komisjon avaldab selle kohta arvamust.
   Asjaomane liikmesriik toob vajadusel ära põhjused, miks ta ei saa teenuseid puudutavate eeskirjade puhul üksikasjalikke arvamusi arvesse võtta.
   3.   Liikmesriigid lükkavad tehniliste eeskirjade, välja arvatud teenuseid puudutavate eeskirjade eelnõu vastuvõtmise edasi 12 kuu võrra alates päevast, mil komisjon saab käesoleva direktiivi artikli 5 lõikes 1 osutatud teate, kui komisjon teatab kolme kuu jooksul alates kõnelausest kuupäevast oma kavatsusest võtta samas küsimuses vastu direktiiv, määrus või otsus vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 288 või teha sellekohane ettepanek.
   4.   Liikmesriigid lükkavad tehniliste eeskirjade eelnõu vastuvõtmise edasi 12 kuu võrra alates päevast, mil komisjon sai käesoleva direktiivi artikli 5 lõikes 1 osutatud teate, kui komisjon jõuab kolme kuu jooksul alates kõnealusest kuupäevast järeldusele, et tehniliste eeskirjade eelnõu käsitleb küsimust, mida käsitleb vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 288 Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud direktiivi-, määruse- või otsuse ettepanek.
   5.   Kui nõukogu võtab lõigetes 3 ja 4 osutatud ooteaja jooksul vastu esimese lugemise seisukoha, pikendatakse seda tähtaega lõike 6 kohaselt 18 kuuni.
   6.   Lõigetes 3, 4 ja 5 osutatud kohustused kaotavad kehtivuse, kui:

               a)

               komisjon teatab liikmesriikidele oma kavatsusest loobuda siduva õigusakti kohta ettepaneku tegemisest või selle vastuvõtmisest;

               b)

               komisjon teatab liikmesriikidele oma eelnõu või ettepaneku tagasivõtmisest;

               c)

               Euroopa Parlament ja nõukogu või komisjon on vastu võtnud siduva õigusakti.

         7.   Lõikeid 1 kuni 5 ei kohaldata sellistel juhtudel, kui:

               a)

               rahva tervise või ohutuse või loomade või taimede kaitsmisega ning teenuseid puudutavate eeskirjade puhul ka avaliku korra, eriti alaealiste kaitsmisega seotud tõsistest ja ettenägematutest asjaoludest tekkinud kiireloomulistel põhjustel peab liikmesriik väga lühikese aja jooksul ette valmistama tehnilised eeskirjad nende viivitamatuks avaldamiseks ja kehtestamiseks, kus nõupidamine pole võimalik, või

               b)

               finantssüsteemi turvalisuse ja terviklikkuse kaitsmise, eriti hoiustajate, investorite ja kindlustatud isikute kaitsmisega seotud tõsistest asjaoludest tekkinud kiireloomulistel põhjustel peab liikmesriik viivitamata rakendama finantsteenuseid puudutavaid eeskirju.

         Liikmesriik põhjendab võetud meetmete kiireloomulisust artiklis 5 osutatud teates. Komisjon avaldab arvamust selle teate kohta niipea kui võimalik. Juhtudel, kus kirjeldatud menetlust on kasutatud vääriti, võtab komisjon asjakohaseid meetmeid. Komisjon teavitab Euroopa Parlamenti.
   Artikkel 7
   1.   Artikleid 5 ja 6 ei kohaldata liikmesriikide nende õigus- ja haldusnormide või vabatahtlike kokkulepete suhtes, mille abil liikmesriigid:

               a)

               järgivad siduvaid liidu õigusakte, mille tulemusena võetakse vastu tehnilised spetsifikatsioonid või teenuseid puudutavad eeskirjad;

               b)

               täidavad rahvusvahelistest kokkulepetest tulenevaid kohustusi, mille tulemusena võetakse liidus vastu ühtsed tehnilised spetsifikatsioonid või teenuseid puudutavad eeskirjad;

               c)

               kasutavad siduvates liidu õigusaktides sätestatud kaitseklausleid;

               d)

               kohaldavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/95/EÜ (10) artikli 12 lõiget 1;

               e)

               täidavad üksnes Euroopa Liidu Kohtu otsuseid;

               f)

               muudavad komisjoni nõudel üksnes tehniliste eeskirju artikli 1 lõike 1 punkti f tähenduses, et kõrvaldada kaubandustõke või, teenuseid puudutavate eeskirjade puhul, tõke teenuste vabale liikumisele või teenusepakkujate asutamisvabadusele.

         2.   Artiklit 6 ei kohaldata liikmesriikide õigus- ja haldusnormide suhtes, mis keelavad toote valmistamise, kuivõrd need normid ei takista toodete vaba liikumist.
   3.   Artikli 6 lõikeid 3 kuni 6 ei kohaldata artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu punktis ii osutatud vabatahtlike kokkulepete suhtes.
   4.   Artiklit 6 ei kohaldata artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu punktis iii osutatud tehniliste spetsifikatsioonide või muude nõuete või teenuseid puudutavate eeskirjade suhtes.
   Artikkel 8
   Komisjon esitab iga kahe aasta järel Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande käesoleva direktiivi kohaldamise tulemuste kohta.
   Komisjon avaldab saadud teatiste iga-aastase statistika Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 9
   Kui liikmesriigid tehnilised eeskirjad vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 10
   Direktiiv 98/34/EÜ, mida on muudetud käesoleva direktiivi III lisa A osas loetletud õigusaktidega, tunnistatakse kehtetuks; see ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud kehtetuks tunnistatud direktiivi III lisa B osas ja käesoleva direktiivi III lisa B osas esitatud direktiivide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtaegadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse vastavalt IV lisas esitatud vastavustabelile.
   Artikkel 11
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 12
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 9. september 2015

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         M. SCHULZ

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         N. SCHMIT

      (1)  14. juuli 2010. aasta arvamus (ELT C 44, 11.2.2011, lk 142) ja 26. veebruari 2014. aasta arvamus (ELT C 214, 8.7.2014, lk 55).

      (2)  Euroopa Parlamendi 15. aprilli 2014. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 13. juuli 2015. aasta otsus.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiiv 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37). Algne pealkiri oli „Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiiv 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord”. Seda muudeti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ, millega muudetakse direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT L 217, 5.8.1998, lk 18).

      (4)  Vt III lisa A osa.

      (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiv 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, 28.11.2001, lk 67).

      (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2010. aasta direktiiv 2010/13/EL audiovisuaalmeedia teenuste osutamist käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide koordineerimise kohta (audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv) (ELT L 95, 15.4.2010, lk 1).

      (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002 aasta direktiiv 2002/21/EÜ, elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) (EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33).

      (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004 aasta direktiiv 2004/39/EÜ, finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ (ELT L 145, 30.4.2004, lk 1).

      (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT L 396, 30.12.2006, lk 1).

      (10)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. detsembri 2001. aasta direktiiv 2001/95/EÜ üldise tooteohutuse kohta (EÜT L 11, 15.1.2002, lk 4).

      I LISA

         Näidisloetelu teenustest, mis ei kuulu artikli 1 lõike 1 punkti b teises lõigus viidatud teenuste hulka

      1.   Teenused, mida ei osutata „vahemaa tagant”

      Teenused, mida osutatakse teenusepakkuja ja teenuse tarbija füüsilisel juuresolekul, isegi kui seejuures kasutatakse elektroonilisi seadmeid:

                  a)

                  arsti vastuvõturuumides toimuvad arstlikud läbivaatused, mille käigus kasutatakse elektroonilisi seadmeid patsiendi füüsilisel juuresolekul;

                  b)

                  elektroonilises vormis esitatud kataloogide sirvimine kaupluses kliendi füüsilisel juuresolekul;

                  c)

                  arvutivõrgu kaudu lennupileti broneerimine reisibüroos kliendi füüsilisel juuresolekul;

                  d)

                  mängukohtades elektrooniliste mängude andmine kliendi kasutusse kliendi füüsilisel juuresolekul.

            2.   Teenused, mida ei osutata „elektroonilisel teel”

                  —

                  Materiaalse sisuga teenused, kuigi neid osutatakse elektrooniliste seadmete abil:

                              a)

                              raha- ja piletiautomaatide abil osutatavad teenused;

                              b)

                              juurdepääs tasulistele teelõikudele, parklatele vms, kuigi sisse- või väljapääsude juures on elektroonilised seadmed juurdepääsuõiguse ja/või õigesti sooritatud makse kontrollimiseks.

                  —

                  Sidusühenduseta teenused: CD-ROM-idel ja diskettidel oleva tarkvara levitamine.

                  —

                  Teenused, mida ei osutata andmete elektrooniliste töötlus-/talletussüsteemide abil:

                              a)

                              kõnesuunamisteenused;

                              b)

                              telefaksi- ja teleksiteenused;

                              c)

                              telefoni või faksi teel osutatavad teenused;

                              d)

                              arsti poolt telefoni või faksi teel antav konsultatsioon;

                              e)

                              advokaadi poolt telefoni või faksi teel antav konsultatsioon;

                              f)

                              telefoni või faksi teel toimuv otseturustamine.

            3.   Teenused, mida ei osutata „teenusesaaja isikliku taotluse põhjal”

      Teenused, mida osutatakse, edastades andmeid üksikisiku nõudeta, ning mis on mõeldud samaaegselt piiramatule arvule vastuvõtjatele (rühmaedastus):

                  a)

                  direktiivi 2010/13/EL artikli 1 lõike 1 punktis e sätestatud teleringhäälingu teenused (kaasa arvatud tellitavad videosaated – mitmekanalisüsteem);

                  b)

                  raadioringhäälingu teenused;

                  c)

                  (televisiooni kaudu edastatav) teletekst.

      II LISA

         Artikli 1 lõikega 4 hõlmatud finantsteenuste näidisloetelu

                  —

                  Investeerimisteenused

                  —

                  Kindlustus- ja edasikindlustusteenused

                  —

                  Pangateenused

                  —

                  Pensionifondidega seotud teenused

                  —

                  Futuuri- või optsioonitehingutega seotud teenused.

            Selliste teenuste hulka kuuluvad eelkõige:

                  a)

                  direktiivi 2004/39/EÜ lisas osutatud investeerimisteenused; ühisinvesteerimisettevõtjate teenused;

                  b)

                  teenused seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (1) I lisas osutatud tegevustega, mis eeldavad vastastikust tunnustamist;

                  c)

                  kindlustus- ja edasikindlustustegevusega hõlmatavad toimingud, millele on osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2009/138/EÜ (2).

         (1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).

         (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II) (ELT L 335, 17.12.2009, lk 1).

      III LISA
      A OSA

         Kehtetuks tunnistatud direktiiv koos hilisemate muudatustega

      (osutatud artiklis 10)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/34/EÜ
                  (EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37)

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/48/EÜ
                  (EÜT L 217, 5.8.1998, lk 18)

                  2004. aasta ühinemisakti II lisa 1. osa H jaotis
                  (ELT L 236, 23.9.2003, lk 68)

                  Ainult osas, mis puudutab viiteid direktiivile 98/34/EÜ punktis 2

                  Nõukogu direktiiv 2006/96/EÜ
                  (ELT L 363, 20.12.2006, lk 81)

                  Ainult osas, mis puudutab viiteid direktiivile 98/34/EÜ artiklis 1

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1025/2012
                  (ELT L 316, 14.11.2012, lk 12)

                  Ainult artikli 26 lõige 2

            B OSA

         Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtajad

      (osutatud artiklis 10)

                  Direktiiv

                  Ülevõtmise tähtaeg

                  98/34/EÜ

                  —

                  98/48/EÜ

                  5. august 1999

                  2006/96/EÜ

                  1. jaanuar 2007

      IV LISA

         Vastavustabel

                  Direktiiv 98/34/EÜ

                  Käesolev direktiiv

                  Artikli 1 esimese lõigu sissejuhatav osa

                  Artikli 1 lõike 1 sissejuhatav osa

                  Artikli 1 esimese lõigu punkt 1

                  Artikli 1 lõike 1 punkt a

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 esimene lõik

                  Artikli 1 lõike 1 punkti b esimene lõik

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 teise lõigu esimene taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti b teise lõigu alapunkt i

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 teise lõigu teine taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti b teise lõigu alapunkt ii

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 teise lõigu kolmas taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti b teise lõigu alapunkt iii

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 kolmas lõik

                  Artikli 1 lõike 1 punkti b kolmas lõik

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 neljanda lõigu sissejuhatav osa

                  Artikli 1 lõike 2 sissejuhatav osa

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 neljanda lõigu esimene taane

                  Artikli 1 lõike 2 punkt a

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 2 neljanda lõigu teine taane

                  Artikli 1 lõike 2 punkt b

                  Artikli 1 esimese lõigu punkt 3

                  Artikli 1 lõike 1 punkt c

                  Artikli 1 esimese lõigu punkt 4

                  Artikli 1 lõike 1 punkt d

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 5 esimene lõik

                  Artikli 1 lõike 1 punkti e esimene lõik

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 5 teine lõik

                  Artikli 1 lõige 3

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 5 kolmas lõik

                  Artikli 1 lõige 4

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 5 neljas lõik

                  Artikli 1 lõige 5

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 5 viienda lõigu sissejuhatav lause

                  Artikli 1 lõike 1 punkti e teise lõigu sissejuhatav lause

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 5 viienda lõigu esimene taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti e teise lõigu alapunkt i

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 5 viienda lõigu teine taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti e teise lõigu alapunkt ii

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 11 esimene lõik

                  Artikli 1 lõike 1 punkti f esimene lõik

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 11 teise lõigu sissejuhatav lause

                  Artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu sissejuhatav lause

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 11 teise lõigu esimene taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu alapunkt i

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 11 teise lõigu teine taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu alapunkt ii

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 11 teise lõigu kolmas taane

                  Artikli 1 lõike 1 punkti f teise lõigu alapunkt iii

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 11 kolmas lõik

                  Artikli 1 lõike 1 punkti f kolmas lõik

                  Artikli 1 esimese lõigu punkti 11 neljas lõik

                  Artikli 1 lõike 1 punkti f neljas lõik

                  Artikli 1 esimese lõigu punkt 12

                  Artikli 1 lõike 1 punkt g

                  Artikli 1 teine lõik

                  Artikli 1 lõige 6

                  Artikkel 5

                  Artikkel 2

                  Artikli 6 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 3 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 6 lõike 3 sissejuhatav osa

                  Artikli 3 lõike 3 sissejuhatav osa

                  Artikli 6 lõike 3 teine taane

                  Artikli 3 lõike 3 punkt a

                  Artikli 6 lõike 3 kolmas taane

                  Artikli 3 lõike 3 punkt b

                  Artikli 6 lõike 3 neljas taane

                  Artikli 3 lõike 3 punkt c

                  Artikli 6 lõike 4 sissejuhatav osa

                  Artikli 3 lõike 4 sissejuhatav osa

                  Artikli 6 lõike 4 punkt c

                  Artikli 3 lõike 4 punkt a

                  Artikli 6 lõike 4 punkt d

                  Artikli 3 lõike 4 punkt b

                  Artikli 6 lõiked 5 kuni 8

                  Artikli 3 lõiked 5 kuni 8

                  Artikkel 7

                  Artikkel 4

                  Artikkel 8

                  Artikkel 5

                  Artikli 9 lõiked 1 kuni 5

                  Artikli 6 lõiked 1 kuni 5

                  Artikli 9 lõike 6 sissejuhatav osa

                  Artikli 6 lõike 6 sissejuhatav osa

                  Artikli 9 lõike 6 esimene taane

                  Artikli 6 lõike 6 punkt a

                  Artikli 9 lõike 6 teine taane

                  Artikli 6 lõike 6 punkt b

                  Artikli 9 lõike 6 kolmas taane

                  Artikli 6 lõike 6 punkt c

                  Artikli 9 lõike 7 esimese lõigu sissejuhatav osa

                  Artikli 6 lõike 7 esimene lõik sissejuhatav osa

                  Artikli 9 lõike 7 esimese lõigu esimene taane

                  Artikli 6 lõike 7 esimese lõigu punkt a

                  Artikli 9 lõike 7 esimese lõigu teine taane

                  Artikli 6 lõike 7 esimese lõigu punkt b

                  Artikli 9 lõike 7 teine lõik

                  Artikli 6 lõike 7 teine lõik

                  Artikli 10 lõike 1 sissejuhatav osa

                  Artikli 7 lõike 1 sissejuhatav osa

                  Artikli 10 lõike 1 esimene taane

                  Artikli 7 lõike 1 punkt a

                  Artikli 10 lõike 1 teine taane

                  Artikli 7 lõike 1 punkt b

                  Artikli 10 lõike 1 kolmas taane

                  Artikli 7 lõike 1 punkt c

                  Artikli 10 lõike 1 neljas taane

                  Artikli 7 lõike 1 punkt d

                  Artikli 10 lõike 1 viies taane

                  Artikli 7 lõike 1 punkt e

                  Artikli 10 lõike 1 kuues taane

                  Artikli 7 lõike 1 punkt f

                  Artikli 10 lõiked 2, 3 ja 4

                  Artikli 7 lõiked 2, 3 ja 4

                  Artikli 11 esimene lause

                  Artikli 8 esimene lõik

                  Artikli 11 teine lause

                  Artikli 8 teine lõik

                  Artikkel 12

                  Artikkel 9

                  Artikkel 13

                  —

                  —

                  Artikkel 10

                  Artikkel 14

                  Artikkel 11

                  Artikkel 15

                  Artikkel 12

                  Lisa III

                  —

                  Lisa IV

                  —

                  Lisa V

                  Lisa I

                  Lisa VI

                  Lisa II

                  —

                  Lisa III

                  —

                  Lisa IV