title: Nõukogu direktiiv, 28. märts 1983, üksikisikute isikliku vara liikmesriigist alalise importimise suhtes kohaldatava maksuvabastuse kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31983L0183

Euroopa Liidu Teataja L 105 , 23/04/1983 Lk 0064 - 0067 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 1 Lk 0117  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 09 Köide 1 Lk 0161  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 1 Lk 0117  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 09 Köide 1 Lk 0161

		Nõukogu direktiiv,28. märts 1983,üksikisikute isikliku vara liikmesriigist alalise importimise suhtes kohaldatava maksuvabastuse kohta(83/183/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse assamblee arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:selleks et liikmesriikide inimesed oleksid teadlikumad Euroopa Ühenduse olemasolust, tuleks võtta üksikisikutele tulu toovaid edasisi meetmeid, et luua ühenduses siseturuga sarnased tingimused;eelkõige on maksutõkked üksikisikute isikliku vara importimisel ühest liikmesriigist teise need, mis takistavad isikute vaba liikumist ühenduses; seetõttu tuleks need tõkked võimalikult suures osas kõrvaldada maksuvabastuse kehtestamise teel;maksuvabastust võib kohaldada ainult sellise kauba impordi suhtes, mis ei ole kaubanduslikku ega spekulatiivset laadi; seetõttu tuleks maksuvabastuse andmise suhtes kohaldada piiranguid ja tingimusi,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAOTISÜLDSÄTTEDArtikkel 1Kohaldamisala1. Iga liikmesriik võib allpool kehtestatud tingimustel ja juhtudel vabastada üksikisikute teisest liikmesriigist alaliselt imporditud isikliku vara kumuleeruvast käibemaksust, aktsiisist ja muudest tarbimismaksudest, mida tavaliselt sellise vara suhtes kohaldatakse.2. Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse ei kuulu eri- ja/või perioodilised lõivud ja maksud, mis on seotud sellise vara kasutamisega riigis, näiteks mootorsõiduki registreerimismaks, liiklusmaks ja televisioonimaks.Artikkel 2Vara suhtes kohaldatavad tingimused1. Käesolevas direktiivis tähendab "isiklik vara" asjaomaste isikute isiklikuks kasutamiseks mõeldud või nende majapidamises tarvisminevat vara. Selle vara laadi või kogusega ei tohi olla seotud ühtki kaubanduslikku huvi, samuti ei tohi see olla mõeldud majandustegevuseks direktiivi 77/388/EMÜ [4] artikli 4 tähenduses. Isikliku vara hulka loetakse siiski ka tööriistad ja instrumendid, mida asjaomane isik kasutab seoses oma kutsealaga.2. Artiklis 1 sätestatud erand tehakse isikliku vara suhtes:a) mis on omandatud kooskõlas liikmesriigi siseturul kehtivate üldiste maksustamistingimustega ja mille suhtes ei kohaldata seoses eksportimisega ühtki vabastust kumuleeruvast käibemaksust, aktsiisist või mis tahes muust tarbimismaksust ega tehta nende maksude tagasimakseid. Käesoleva direktiivi kohaldamisel loetakse, et direktiivi 77/388/EMÜ artikli 15 lõikes 10 osutatud tingimustel omandatud kaup vastab nendele tingimustele;b) mida asjaomane isik on liikmesriigis, kust see eksporditakse, kasutanud vähemalt:- kuus kuud enne elukoha vahetust mootorsõidukite (sealhulgas nende haagised), haagiselamute, vagunelamute, lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite puhul,- kolm kuud enne elukoha vahetust või lisaeluaseme sisseseadmist muu vara puhul.Kuid punkti a teises lauses osutatud kauba suhtes võivad liikmesriigid eespool nimetatud ajavahemikke pikendada 12 kuuni.3. Pädevad asutused nõuavad tõendeid lõike 2 tingimuste täitmise kohta mootorsõidukite (sealhulgas nende haagised), haagiselamute, vagunelamute, lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite puhul. Muu vara puhul nõuavad nad selliseid tõendeid ainult siis, kui on tõsised pettusekahtlused.Artikkel 3ImporditingimusedVara importimine võib toimuda ühes või mitmes osas vastavalt artiklites 7, 8, 9 ja 10 sätestatud ajavahemike jooksul.Artikkel 4Importimisjärgsed kohustusedImporditud vara ei tohi 12 kuu jooksul pärast maksuvaba importimist võõrandada, välja rentida ega laenutada, välja arvatud olukorras, mille puhul impordiliikmesriigi pädevad asutused loevad seda nõuetekohaselt põhjendatuks.Artikkel 5Teatavate varaliikide suhtes kohaldatavad eritingimused1. Liikmesriigid võivad sätestada, et direktiivi 69/169/EMÜ [5] (viimati muudetud direktiiviga 82/443/EMÜ [6] artikli 4 lõikes 1 loetletud kaupa tohib maksuvabalt importida ainult selles artiklis liikmesriikidevahelise reisimise korral ettenähtud kogustes.2. Ratsahobuste, maantee-mootorsõidukite (sealhulgas nende haagised), haagiselamute, vagunelamute, lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite impordile antakse maksuvabastus ainult siis, kui üksikisik muudab oma alalist elukohta, viies selle impordiliikmesriiki.Artikkel 6Elukoha kindlaksmääramise üldeeskirjad1. Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab "alaline elukoht" kohta, kus isik tavaliselt elab iga kalendriaasta jooksul vähemalt 185 päeva seoses isiklike ja tööalaste sidemetega või, kui tööalased sidemed puuduvad, seoses isiklike sidemetega, millest ilmneb nimetatud isiku märkimisväärne seos tema elukohaga.Kui isiku tööalased ja isiklikud sidemed on eri kohtades ja ta elab seetõttu järgemööda kahes või enamas liikmesriigis asuvates eri kohtades, loetakse tema alaliseks elukohaks tema isiklike sidemetega seotud kohta, kui ta sinna korrapäraselt tagasi pöördub. Viimati nimetatud tingimus ei pea olema täidetud, kui isik elab liikmesriigis kindla kestusega ülesande täitmiseks. Koolis või ülikoolis õppimine ei tähenda alalise elukoha muutust.2. Üksikisikud tõendavad oma alalise elukoha kohaste vahenditega, näiteks isikutunnistuse või mis tahes muu kehtiva dokumendiga.3. Kui impordiliikmesriigi pädevatel asutustel on kahtlusi seoses vastavalt lõikele 2 esitatud väidetega alalise elukoha kohta või kui nad soovivad teha teatavat erikontrolli, võivad nad nõuda mis tahes neile vajalikku teavet või lisatõendite esitamist.II JAOTISISIKLIKU VARA IMPORTIMINE SEOSES ALALISE ELUKOHA MUUTUSEGAArtikkel 71. Artiklis 1 sätestatud maksuvabastus antakse artiklites 2–5 ettenähtud tingimustel isikliku vara impordile üksikisiku poolt seoses tema alalise elukoha muutusega.2. Vara viimane importimiskord peab olema hiljemalt 12 kuud pärast alalise elukoha muutust.III JAOTISISIKLIKU VARA IMPORTIMINE SEOSES LISAELUASEME SISSESEADMISE VÕI SELLEST LOOBUMISEGAArtikkel 81. Artiklis 1 sätestatud maksuvabastus antakse artiklites 2–5 ettenähtud tingimustel isikliku vara impordile üksikisiku poolt seoses lisaeluaseme sisseseadmisega.Maksuvabastus antakse ainult siis, kui:i) asjaomane isik on lisaeluaseme omanik või rendib seda vähemalt 12 kuuks;ii) imporditav vara vastab lisaeluaseme tavalisele sisustusele.2. Maksuvabastus antakse lõikes 1 nimetatud tingimustel ka, kui pärast lisaeluasemest loobumist imporditakse vara alalisse elukohta või teisele lisaeluasemele, eeldusel et kõnealune vara on tegelikult olnud asjaomase isiku valduses ja ta on seda kasutanud vähemalt 12 kuud.Vara viimane importimine peab toimuma hiljemalt 12 kuud pärast lisaeluasemest loobumist.Artiklit 4 ei kohaldata siis, kui vara reimporditakse.IV JAOTISVARA IMPORTIMINE SEOSES ABIELLUMISEGAArtikkel 91. Erandina artikli 2 lõike 2 punkti b teisest taandest, kuid piiramata artiklite 2–5 muude sätete kohaldamist, on isikul õigus saada artiklis 1 osutatud maksuvabastust isikliku vara importimise korral seoses abiellumisega liikmesriiki, kuhu ta kavatseb viia oma alalise elukoha, kui ta on selle vara omandanud või saanud oma valdusse vähem kui kolm kuud tagasi, eeldusel et:a) importimine toimub aja jooksul, mis algab kaks kuud enne kavandatavat abiellumiskuupäeva ja lõpeb nelja kuu möödumisel tegelikust abiellumiskuupäevast;b) asjaomane isik tõendab, et abielu on sõlmitud või on alustatud vajalike abiellumiseelsete formaalsustega.2. Maksuvabastus antakse ka abielu sõlmimise puhul tavapäraselt tehtavatele kingitustele, mille on saatnud lõikes 1 sätestatud tingimustele vastavale isikule muus liikmesriigis kui impordiliikmesriigis alaliselt elavad isikud. Maksuvabastust kohaldatakse kingituste suhtes, mille ühikuväärtus ei ületa 200 eküüd. Liikmesriigid võivad siiski anda maksuvabastuse ka 200 eküü ületamise korral, kui iga maksust vabastatud kingituse väärtus ei ületa 1000 eküüd.3. Liikmesriigid võivad sellise maksuvabastuse andmise tingimuseks seada piisava tagatise esitamise, kui vara imporditakse enne abiellumiskuupäeva.4. Kui üksikisik ei suuda tõendada abielu sõlmimist nelja kuu jooksul pärast esitatud abiellumiskuupäeva, tuleb importimiskuupäeval maksud tasuda.V JAOTISPÄRIMISE TEEL SAADUD SURNU ISIKLIKU VARA IMPORTIMINEArtikkel 101. Erandina artikli 2 lõigetest 2 ja 3, artiklist 4 ning artikli 5 lõikest 2, kuid piiramata artiklite 2, 3 ja 5 muude sätete kohaldamist, on pärimise teel (causa mortis) liikmesriigis asuva surnu isikliku vara omanikuks või kasutajaks saanud üksikisikul õigus saada artiklis 1 osutatud maksuvabastust selle vara importimise korral teise liikmesriiki, kus ta elab, eeldusel et:a) üksikisik esitab liikmesriigi pädevale asutusele ekspordiliikmesriigi notari või muu pädeva asutuse väljaantud tõendi, et ta on imporditava vara saanud pärimise teel;b) vara imporditakse hiljemalt kaks aastat pärast kuupäeva, mil vara läks nimetatud üksikisiku valdusse.VI JAOTISLÕPPSÄTTEDArtikkel 111. Kuni direktiivi 77/388/EMÜ artikli 14 lõike 2 alusel vastuvõetud ühenduse maksueeskirjade jõustumiseni püüavad liikmesriigid nii palju kui võimalik vähendada impordiformaalsusi, kui üksikisik impordib selles direktiivis sätestatud piires ja tingimustel, ning püüavad vältida impordiformaalsusi, mis sisaldavad piiril märkimisväärset maha- ja pealelaadimist põhjustavat kontrollimist.2. Liikmesriigid võivad säilitada ja/või kehtestada liberaalsemad maksuvabastuse andmise tingimused, kui on sätestatud käesolevas direktiivis, välja arvatud artikli 2 lõikes 2 sätestatud maksuvabastus.3. Piiramata artikli 2 lõike 2 kohaldamist, ei või liikmesriigid käesolevast direktiivist tulenevalt kohaldada ühenduses maksuvabastust, mis on vähem soodne kui see, mida nad kohaldavad üksikisikute isikliku vara importimise suhtes kolmandatest riikidest.Artikkel 121. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 1984. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile. Kuid Kreeka Vabariik võib ühise käibemaksusüsteemi kehtestamiseni säilitada oma praegu kehtiva maksusüsteemi, eeldusel et välditakse topeltmaksustamist.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti, eelkõige artikli 11 lõigete 2 ja 3 kohaldamisest tulenevate õigusnormide teksti. Komisjon teatab viimati nimetatud normidest teistele liikmesriikidele.3. Iga kahe aasta järel esitab komisjon, olles konsulteerinud liikmesriikidega, nõukogule ja Euroopa Parlamendile aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta liikmesriikides.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 28. märts 1983Nõukogu nimeleesistujaJ. Ertl[1] EÜT C 267, 21.11.1975, lk 11.[2] EÜT C 53, 8.3.1976, lk 39.[3] EÜT C 131, 12.6.1976, lk 49.[4] EÜT L 145, 13.6.1977, lk 1.[5] EÜT L 133, 4.6.1969, lk 6.[6] EÜT L 206, 14.7.1982, lk 35.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/22/EÜ, 30. mai 1994, süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis- ning kasutamistingimuste kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31994L0022

Euroopa Liidu Teataja L 164 , 30/06/1994 Lk 0003 - 0008 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 4 Lk 0237  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 4 Lk 0237

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/22/EÜ,30. mai 1994,süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis- ning kasutamistingimuste kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõike 2 esimest ja kolmandat lauset ning artikleid 66 ja 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189b ettenähtud menetluse kohaselt [3]ning arvestades, et:siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, teenuste, isikute ja kapitali vaba liikumine; selle toimimiseks on vaja vastu võtta meetmed;selleks et tõhustada energiavarustuse kindlust, vähendada kulusid ja parandada majanduslikku konkurentsivõimet, seadis nõukogu 16. septembri 1986. aasta resolutsioonis [4] ühenduse ja liikmesriikide energiapoliitika eesmärgiks energia siseturu parema kaubandustõketeta integreerituse;ühendus sõltub süsivesinike tarnimisel suuresti impordist; seetõttu on soovitatav soodustada ühenduses asuvate varude võimalikult head geoloogilist luuret, uurimist ja tootmist;liikmesriigid on suveräänsed ja neil on suveräänsed õigused oma territooriumil asuvate süsivesinikevarude suhtes;ühendus on alla kirjutanud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonile;tuleb võtta meetmeid, et kedagi diskrimineerimata tagada juurdepääs süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele ja sellekohaste taotluste esitamisele tingimustel, mis soodustavad suuremat konkurentsi kõnealuses sektoris ning võimaldavad seega parimal viisil läbi viia liikmesriikide ressursside geoloogilist luuret, uurimist ja tootmist ning tugevdada energia siseturu integreerumist;selleks tuleb kehtestada ühiseeskirjad, millega tagatakse, et süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmise korda kohaldatakse kõigi vajaliku suutlikkusega üksuste suhtes; lube tuleb anda objektiivsete avaldatud kriteeriumide alusel; samamoodi peavad lubade andmise tingimused olema ette teada kõigile loa taotlemises osalevatele üksustele;liikmesriikidele peab jääma võimalus piirata juurdepääsu kõnealustele toimingutele ja nende läbiviimist üldiste huvidega seotud põhjustel ning kehtestada tasu rahas või süsivesinikes, kusjuures kõnesoleva tasu maksmise üksikasjalik kord tuleb kindlaks määrata nii, et sellega ei sekkutaks üksuste juhtimisse; nimetatud võimalusi tuleb kasutada kedagi diskrimineerimata; v.a kõnealuse võimaluse kasutamisega seotud kohustused, tuleb võtta meetmeid, et vältida üksuste suhtes selliste tingimuste ja kohustuste kehtestamist, mida ei õigusta vajadus, et nad oma tegevust nõuetekohaselt täidaksid; üksuste tegevust tuleb kontrollida ainult niipalju, kui see on vajalik, et tagada kõnealuste kohustuste ja tingimuste täitmine;loaga hõlmatud piirkondade pindala ja loa kestust tuleb piirata, et vältida olukorda, kus ühele üksusele antakse ainuõigus piirkonnas, kus mitu erinevat üksust võiksid geoloogilist luuret läbi viia ning uurida ja toota tõhusamalt;liikmesriikide üksustele peaks saama kolmandates riikides osaks samasugune kohtlemine, nagu käesoleva direktiivi alusel koheldakse kolmandate riikide üksusi ühenduses; on vaja ette näha sellekohane kord;käesolevat direktiivi tuleks kohaldada lubade suhtes, mis on välja antud pärast seda kuupäeva, mis ajaks liikmesriigid peavad jõustama käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid;nõukogu 17. septembri 1990. aasta direktiivi 90/531/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetluste kohta [5] ning nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused, [6] kohaldatakse energiasektori üksuste suhtes tarnete, tööde ja teenuste hankimise korral; direktiivi 90/531/EMÜ artikliga 3 ettenähtud teistsugust korda kohaldatakse eelkõige tingimusel, et kõnealuse korra kohaldamist taotlevas liikmesriigis antakse lube kedagi diskrimineerimata ja arusaadavalt; liikmesriik täidab nimetatud tingimust alates sellest hetkest ja nii kaua, kui ta vastab käesoleva direktiivi nõuetele; järelikult on vaja muuta direktiivi 90/531/EMÜ;direktiivi 90/531/EMÜ artikliga 36 on ette nähtud, et kõnealuse direktiivi kohaldamisvaldkond vaadatakse läbi nelja aasta jooksul vastavalt eelkõige turu avanemise ja konkurentsitaseme osas saavutatud arengule. Kohaldamisvaldkonna läbivaatamine hõlmab süsivesinike uurimist ja tootmist;Taani on eriolukorras, sest ta on kohustatud alustama läbirääkimisi, mis käsitlevad toimingute võimalikku jätkumist piirkondades, mille kohta 8. juulil 1962 väljaantud kontsessiooni kehtivusaeg lõpeb 8. juulil 2012, ning seetõttu võidakse Taanile teha erand seoses kõnealuste piirkondadega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1) pädevad asutused — direktiivi 90/531/EMÜ artikli 1 lõikes 1 määratletud asutused, kes vastutavad lubade väljaandmise eest ja/või kontrollivad nende kasutamist;2) üksus — füüsiline või juriidiline isik või selliste isikute rühm, kes taotleb, võib taotleda või omab luba;3) luba — õigus- või haldusnorm või lepingu säte või nende alusel väljaantud dokument, millega liikmesriigi pädevad asutused annavad üksusele õiguse kasutada geograafilises piirkonnas nende enda nimel ja vastutusel süsivesinike geoloogilise luure, uurimise või tootmise ainuõigust. Loa võib anda iga toimingu kohta eraldi või mitme toimingu kohta korraga;4) avalik-õiguslik üksus — direktiivi 90/531/EMÜ artikli 1 lõikes 2 määratletud riigi osalusega äriühing.Artikkel 21. Liikmesriikidele jääb õigus kindlaks määrata oma territooriumil asuvad piirkonnad, kus võib läbi viia süsivesinike geoloogilist luuret ning neid uurida ja toota.2. Kui piirkonnas on lubatud läbi viia lõikes 1 sätestatud toiminguid, tagavad liikmesriigid, et üksusi ei diskrimineerita kõnealuste toimingute juurde pääsemisel ega nende teostamisel.Liikmesriigid võivad riigi julgeolekuga seotud põhjustel keelduda võimaldamast juurdepääsu nimetatud toimingutele ja nende läbiviimist üksustele, kes on tegelikult kolmandate riikide või nende kodanike kontrolli all.Artikkel 31. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et lubade andmisel järgitakse menetlust, mille alusel võivad kõik huvitatud üksused esitada lõigete 2 või 3 kohase taotluse.2. Nimetatud menetlus algatatakse:a) kas pädevate asutuste poolt taotluste esitamise teadaandega, mis avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas vähemalt 90 päeva enne taotluste esitamise tähtaega,b) või taotluste esitamise teadaandega, mis avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas pärast seda, kui mõni üksus on taotluse esitanud, ilma et see piiraks artikli 2 lõike 1 kohaldamist. Teised huvitatud üksused saavad esitada taotlused hiljemalt 90 päeva jooksul alates avaldamiskuupäevast.Teadaandes määratakse kindlaks loa liik, geograafiline piirkond või selle osad, mille kohta taotlus on esitatud või võidakse esitada ning loa andmise kavandatav kuupäev või tähtaeg.Kui eelistatakse füüsilistest või juriidilistest isikutest üksuste taotlusi, märgitakse see teadaandes.3. Liikmesriigid võivad anda loa ilma lõike 2 kohase menetluse algatamiseta, kui taotlus käsitleb piirkonda:a) mis on pidevalt kasutatav võib) mille suhtes on varem kohaldatud lõike 2 kohast menetlust, mille tulemusena luba ei ole antud, võic) millest üksus on loobunud ja mis ei kuulu automaatselt punkti a alla.Liikmesriik, kes soovib kohaldada käesolevat lõiget, tagab, et kolme kuu jooksul pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist või viivitamata, kui on tegemist liikmesriikidega, kes ei ole veel nimetatud menetlust rakendanud, avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas teadaanne, milles märgitakse need kõnesoleva liikmesriigi territooriumil asuvad piirkonnad, mille suhtes võib kohaldada käesolevat lõiget, ning koht, kust on võimalik saada üksikasjalikku teavet. Kõikide nimetatud teabesse tehtud muudatuste kohta avaldatakse lisateadaanne. Käesoleva lõike kohast loataotlust ei saa käsitleda enne, kui ei ole avaldatud käesolevale sättele vastavat asjakohast teadaannet.4. Liikmesriik võib teha otsuse mitte kohaldada lõike 1 sätteid, kui ja niivõrd, kuivõrd mõne piirkonna puhul on geoloogilistel ja tootmisalastel kaalutlustel põhjendatud loa andmine naaberpiirkonda käsitleva loa omanikule. Asjaomased liikmesriigid tagavad, et sel juhul on muude naaberpiirkondade lubade omanikel võimalus esitada taotlus ja et neile antakse selleks piisavalt aega.5. Loa andmisena lõike 1 tähenduses ei käsitleta järgmisi juhtumeid:a) luba antakse ainult seepärast, et olemasolevat luba omava üksuse nimi, omandiline kuuluvus või koosseis on muutunud või luba on üle antud;b) luba antakse üksusele, kellel on teist liiki luba ja nimetatud teise loa omamisega kaasneb õigus anda esimesena nimetatud luba;c) pädevad asutused on teinud loaga seoses otsuse (hoolimata sellest, kas luba anti enne artiklis 14 kindlaksmääratud kuupäeva või mitte), mis käsitleb toimingute alustamist, katkestamist, pikendamist või lõpetamist või loa pikendamist.6. Hoolimata lõikes 2 nimetatud menetluste algatamisest jääb liikmesriikidele võimalus keelduda lubade andmisest ja tagada samal ajal, et sellega ei põhjustata ühegi üksuse diskrimineerimist.Artikkel 4Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et:a) kui geograafilisi piirkondi ei ole piiritletud varasema territooriumi geomeetrilise jaotusega, määratakse iga piirkonna pindala nii, et see ei oleks suurem piirkonnast, mis on toimingute võimalikuks läbiviimiseks tehnilisest ja majanduslikust seisukohast parim. Kui load antakse artikli 3 lõikes 2 sätestatud korra alusel, kehtestatakse sellekohased objektiivsed kriteeriumid ja tehakse need üksustele kättesaadavaks enne taotluste esitamist;b) loa kehtivusaeg ei ole pikem kui loaga hõlmatud toimingute läbiviimiseks vajalik ajavahemik. Pädevad asutused võivad siiski luba pikendada, kui kindlaksmääratud kehtivusajast ei piisa kõnealuse toimingu lõpetamiseks ja kui toiming on läbi viidud kooskõlas loaga;c) üksustele ei jää geograafilistes piirkondades, mille kohta nad on loa saanud, ainuõigusi kauemaks, kui on vaja, et loaga hõlmatud toimingud nõuetekohaselt läbi viia.Artikkel 5Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et:1) load antakse kõigil juhtudel järgmisi asjaolusid käsitlevate kriteeriumide alusel:a) üksuste tehniline ja finantssuutlikkus jab) viis, kuidas nad kavatsevad läbi viia kõnealuse geograafilise piirkonna geoloogilist luuret, seda uurida ja/või tootmisse rakendada,ning vajaduse korral:c) hind, mida üksus on valmis loa saamiseks maksma, kui luba pannakse müüki;d) kui pärast kriteeriumide a, b ja vajaduse korral c kohast hindamist on kahel või enamal taotlusel võrdne seis, tuleb nimetatud taotluste vahel lõpliku valiku tegemiseks rakendada muid asjakohaseid objektiivseid kriteeriume kedagi diskrimineerimata.Pädevad asutused võivad taotluste hindamisel võtta arvesse ka taotlejate varasemas lubadega seotud tegevuses ilmnenud tulemuste ja vastutuse puudumist.Kui pädevad asutused määravad kindlaks selle üksuse koosseisu, kellele võib loa anda, tehakse seda objektiivsete kriteeriumide alusel ja kedagi diskrimineerimata.Kui pädevad asutused määravad kindlaks selle üksuse tegevuse iseloomu, kellele võib loa anda, tehakse seda objektiivsete kriteeriumide alusel ja kedagi diskrimineerimata.Kõnealused kriteeriumid koostatakse ja avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas enne taotluste esitamisperioodi algust. Liikmesriigid, kes on kriteeriumid oma ametlikus väljaandes juba avaldanud, võivad avaldada Euroopa Ühenduste Teatajas ainult viite oma ametlikule väljaandele. Kõik kriteeriumide muudatused avaldatakse täielikult Euroopa Ühenduste Teatajas;2) kehtestatakse toimingu läbiviimise ja lõpetamise tingimused ja nõuded, mida taotluste esitamise ajal kehtinud õigusnormide põhjal kohaldatakse kõikide loaliikide suhtes ning mis sisalduvad kas loas endas või tuleb heaks kiita enne sellise loa andmist, ning need peavad olema huvitatud üksustele kogu aeg kättesaadavad. Artikli 3 lõike 2 punktis a sätestatud juhtudel võib need teha kättesaadavaks alles alates taotluste esitamise kuupäevast;3) kõigist menetluse käigus tehtud tingimuste ja nõuete muudatustest tuleb teatada kõigile huvitatud üksustele;4) käesolevas artiklis osutatud kriteeriume, tingimusi ja nõudeid kohaldatakse kedagi diskrimineerimata;5) kõiki üksusi, kelle loataotlust ei rahuldata, teavitatakse nende soovi korral otsuse põhjendustest.Artikkel 61. Liikmesriigid tagavad lõike 2 kohaldamisega või rahas või süsivesinikes makstava tasu kehtestamisega, et artikli 5 lõikes 2 osutatud tingimuste ja nõuete ning eriloa kasutamise üksikasjalike kohustuste põhjuseks on üksnes vajadus tagada toimingute nõuetekohane läbiviimine loataotluses käsitletud piirkondades.2. Liikmesriigid võivad kehtestada artikli 2 lõikes 1 sätestatud toimingute läbiviimiseks tingimused ja nõuded ulatuses, mis on põhjendatud riigi julgeolekuga, avaliku korraga, rahvatervisega, liiklusohutusega, keskkonnakaitsega, bioloogiliste ressursside ning kunsti-, ajaloolise ja arheoloogilise väärtusega rahvuslike rikkuste kaitsega, rajatiste ja töötajate ohutusega, süsivesinikevarude kavandatava haldamisega (näiteks süsivesinike ammendamismääraga või nende taastumise optimeerimisega) või maksutulu kindlustamise vajadusega.3. Liikmesriigid määravad kindlaks lõikes 1 osutatud tasu maksmise eeskirjad, k.a riigi osalust käsitleva nõude nii, et oleks tagatud üksuste sõltumatu juhtimine.Kui loa andmise eelduseks on riigi osalemine toimingutes ja kui juriidilisele isikule on tehtud ülesandeks hallata nimetatud osalust või kui seda teeb riik ise, ei takistata juriidilist isikut ega riiki kasutamast osalusega seotud õigusi ja kohustusi vastavalt osaluse tähtsusele tingimusel, et kõnealuse juriidilise isiku või riigi valduses ei ole teavet üksuste hankeallikaid käsitlevate otsuste kohta ja nad ei kasuta selles suhtes hääleõigust, et juriidiline isik või riik koos avalik-õigusliku üksuse või üksustega ei rakenda häälteenamust muude otsuste suhtes, et riigi või juriidilise isiku hääletamine põhineb üksnes läbipaistvatel, objektiivsetel põhimõtetel ega diskrimineeri kedagi ning et üksust ei takistata tegemast tavalistel kaubanduspõhimõtetel põhinevaid haldamisalaseid otsuseid.Eelmise lõigu sätted ei takista juriidilist isikut ega riiki vaidlustamast loaomanike otsust, mis ei arvesta loas täpsustatud tingimusi ja nõudeid varude ammendamise ja riigi finantshuvide kaitse kohta.Otsuse vaidlustamise võimalust kasutatakse kedagi diskrimineerimata, eelkõige investeerimisotsuste ja üksuste tarneallikate suhtes. Kui riigi osalust toimingutes haldab juriidiline isik, kes on ka loa omanik, kehtestab liikmesriik korra, millega nähakse ette, et kõnealune juriidiline isik peab eraldi raamatupidamisarvestust oma kaubandusliku tegevuse ja riigi osaluse haldaja tegevuse kohta, ning tagatakse, et riigi osaluse haldamise eest vastutavalt juriidiliselt isikult ei liigu teave iseseisvale loaomanikust juriidilisele isikule. Kui riigi osaluse haldamise eest vastutav juriidiline isik palkab loaomanikust juriidilise isiku konsultandiks, võib esimesena mainitud isik teha kättesaadavaks kogu konsulteerimiseks vajaliku teabe. Kõiki nimetatud teabega seotud loaomanikke teavitatakse eelnevalt edastatava teabe laadist ja neile antakse piisavalt aega vastuväidete esitamiseks.4. Liikmesriigid tagavad, et lube omavaid üksusi kontrollitakse ainult sel määral, mis tagab lõikes 1 osutatud tingimuste, nõuete ja kohustuste täitmise. Eelkõige võtavad nad vajalikud meetmed tagamaks, et ühegi õigusnormi, kokkuleppe ega kohustusega ei nõutaks üksuselt teabe esitamist kavandatavate või tegelike hankeallikate kohta, v.a pädevate asutuste taotlusel ja üksnes asutamislepingu artiklis 36 sätestatud eesmärke silmas pidades.Artikkel 7Ilma et see piiraks ühekordseid lube käsitlevate või nendes sisalduvate sätete kohaldamist ning artikli 3 lõike 5 punkti b kohaldamist, kaotavad asjaomased liikmesriigid enne 1. jaanuari 1997 õigus- ja haldusnormid, mille kohaselt on ühel üksusel õigus saada luba teatavas liikmesriigi territooriumil asuvas geograafilises piirkonnas.Artikkel 81. Liikmesriigid teavitavad komisjoni kõigist neile teada antud üldistest raskustest, mida üksused de jure või de facto kohtavad süsivesinike geoloogilise luure, nende uurimise ja tootmisega seotud toimingute juurde pääsemisel või nende läbiviimisel kolmandates riikides. Liikmesriigid ja komisjon tagavad ärisaladuse hoidmise.2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule 31. detsembriks 1994 ja seejärel korrapäraselt aruande üksuste olukorra kohta kolmandates riikides ning kõnealuste riikidega või rahvusvaheliste organisatsioonide raames lõike 3 alusel alustatud läbirääkimiste kulgemise kohta.3. Kui komisjon leiab lõikes 2 nimetatud aruannete või muu teabe põhjal, et kolmas riik ei võimalda ühenduse üksustele juurdepääsu lõikes 1 osutatud toimingutele ega nende läbiviimisele samadel alustel, nagu seda võimaldab ühendus kõnealuse kolmanda riigi üksustele, võib komisjon pöörduda nõukogu poole ettepanekuga saada vajalikud volitused läbirääkimisteks, et saavutada ühenduse üksustele samalaadsed konkurentsivõimalused. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.4. Komisjon võib lõikes 3 kirjeldatud asjaoludel teha igal ajal nõukogule ettepaneku lubada ühel või mitmel liikmesriigil keelduda loa andmisest üksusele, kes on tegelikult asjaomase kolmanda riigi ja/või selle kodanike kontrolli all.Komisjon võib teha sellise ettepaneku omal algatusel või liikmesriigi taotlusel.Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega niipea kui võimalik.5. Käesoleva artikli alusel võetud meetmete kohaldamine ei piira ühenduse kohustuste kohaldamist, mis tulenevad mõnest muust rahvusvahelisest kokkuleppest, millega reguleeritakse juurdepääsu süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmisega seotud toimingutele.Artikkel 9Iga liikmesriik avaldab ja edastab komisjonile aastaaruande, mis sisaldab teavet geoloogiliseks luureks, uurimiseks ja tootmiseks avatud geograafiliste piirkondade, antud lubade, lube omavate üksuste ja nende koosseisu kohta ning tema territooriumi hinnanguliste varude kohta.Käesoleva sättega ei kaasne liikmesriikidele kohustust avaldada äritegevuse seisukohast konfidentsiaalset teavet.Artikkel 10Liikmesriigid teatavad komisjonile hiljemalt 1. maiks 1995 pädevad asutused. Liikmesriigid teatavad edasistest muudatustest viivitamata komisjonile. Komisjon avaldab pädevate asutuste loetelu ja sellesse tehtud muudatused Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 11Käesolevat direktiivi kohaldatakse lubade suhtes, mis on antud alates artiklis 14 sätestatud kuupäevast.Artikkel 12Direktiivi 90/531/EMÜ artiklile 3 lisatakse järgmine lõige:"5. Geograafiliste piirkondade kasutamisel nafta või gaasi geoloogilise luure läbiviimiseks või nende tootmiseks kohaldab asjaomane liikmesriik alates kuupäevast, kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai direktiivi 94/22/EÜ [7] (süsivesinikegeoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis- ja kasutamistingimuste kohta) sätted on täidetud, lõikeid 1—4 järgmiselt:a) lõikes 1 sätestatud tingimused loetakse täidetuks alates kõnealusest kuupäevast, ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist;b) alates kõnesolevast kuupäevast peab lõikes 4 osutatud liikmesriik edastama teavet ainult lõigetes 2 ja 3 nimetatud tingimuste täitmisega seotud sätete kohta."Artikkel 13Artiklite 3 ja 5 sätteid ei kohaldata enne 31. detsembrit 2012 Taanis antud uute lubade suhtes, mis käsitlevad piirkondi, mille kohta 8. juulil 1962 väljaantud lubade kehtivusaeg lõpeb 8. juulil 2012. Uued load antakse objektiivsete põhimõtete alusel ja kedagi diskrimineerimata.Seega ei looda käesoleva artikliga liikmesriikidele pretsedenti.Artikkel 14Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. juuliks 1995. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 15Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 16Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 30. mai 1994Euroopa Parlamendi nimelpresidentE. KlepschNõukogu nimeleesistujaC. Simitis[1] EÜT C 139, 2.6.1992, lk 12.[2] EÜT C 19, 25.1.1993, lk 128.[3] Euroopa Parlamendi 18. novembri 1992. aasta arvamus (EÜT C 337, 21.12.1992, lk 145), nõukogu 22. detsembri 1993. aasta ühine seisukoht (EÜT C 101, 9.4.1994, lk 14) ja Euroopa Parlamendi 9. märtsi 1994. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT C 241, 25.9.1986, lk 1.[5] EÜT L 297, 29.10.1990, lk 1.[6] EÜT L 199, 9.8.1993, lk 84.[7] EÜT L 164, 30.6.1994, lk 3.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 92/33/EMÜ, 28. aprill 1992, köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0033

Euroopa Liidu Teataja L 157 , 10/06/1992 Lk 0001 - 0009 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 42 Lk 0107  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 42 Lk 0107

		Nõukogu direktiiv 92/33/EMÜ,28. aprill 1992,köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:köögiviljatootmisel on ühenduse põllumajanduses tähtis koht;rahuldavate tulemuste saavutamine köögiviljakasvatuses sõltub oluliselt mitte ainult köögiviljaseemne turustamist käsitleva nõukogu 29. septembri 1970. aasta direktiiviga 70/458/EMÜ [4] reguleeritud seemne, vaid ka köögiviljade paljundamiseks kasutatava istutusmaterjali kvaliteedist ja taimetervisest; teatavad liikmesriigid on sellest tulenevalt kehtestanud eeskirjad turuletoodava köögiviljataimede paljundus- ja istutusmaterjali kvaliteedi ja taimetervise tagamiseks;köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali erinev käsitlemine eri liikmesriikides loob tõenäoliselt kaubandustõkkeid ning takistab seega nende toodete vaba liikumist ühenduse piires; siseturu väljakujundamist silmas pidades tuleks need tõkked kõrvaldada, võttes vastu ühenduse sätted, mis asendaksid liikmesriikide poolt sätestatuid;ühtlustatud tingimuste kehtestamine ühenduse tasandil tagab selle, et ühenduse kõikides osades pakutakse ostjatele tervet ja hea kvaliteediga köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali;nimetatud ühtlustatud tingimused peavad taimetervise osas olema kooskõlas nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiiviga 77/93/EMÜ taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide liikmesriikidesse sissetoomise ja ühenduses levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta; [5]ilma et see piiraks direktiivi 77/93/EMÜ taimetervist käsitlevate sätete kohaldamist, ei ole otstarbekas kohaldada ühenduse eeskirju köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise kohta, kui vastavad tooted on ette nähtud ekspordiks kolmandatesse riikidesse, kuna viimastes kohaldatavad eeskirjad võivad erineda käesolevas direktiivis sätestatutest;iga köögiviljataimede perekonna ja liigi taimetervise- ja kvaliteedistandardite kindlaksmääramine nõuab pikaajalist ja detailset tehnilist ja teaduslikku analüüsi; järelikult tuleb sel eesmärgil kehtestada vastavasisuline menetlus;köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali tarnijatel lasub esmane kohustus tagada, et nende tooted vastavad käesolevas direktiivis sätestatud tingimustele;liikmesriikide pädevad asutused peavad kontrollimise ja inspekteerimise kaudu tagama, et tarnijad täidavad neid tingimusi;tuleks seada sisse ühenduse kontrollmeetmed, tagamaks käesolevas direktiivis sätestatud standardite ühtne kohaldamine kõikides liikmesriikides;köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ostjate huvides on see, et sortide nimed oleksid teada ja nende sordiehtsus tagatud;sel eesmärgil tuleks võimalikult ulatuslikult kehtestada sätted, mis näevad ette köögiviljaseemne turustamise kohta kehtestatud eeskirjade kohaldamist sorte puudutavate aspektide suhtes;selleks, et tagada köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali sordiehtsus ja nõuetekohane turustamine, tuleb kehtestada ühenduse eeskirjad partiide eraldamise ja märgistamise kohta; kasutatavad etiketid peaksid sisaldama üksikasju, mis on vajalikud nii ametlikuks kontrolliks kui ka tarbija informeerimiseks;tuleks kehtestada eeskirjad, mis lubaksid ajutiste tarneraskuste korral sellise köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamist, mis vastab käesolevas direktiivis sätestatutest vähem rangetele nõuetele;esimese sammuna ühtlustatud tingimuste kehtestamisel peaks liikmesriikidel olema keelatud kehtestada II lisas märgitud taimeperekondade ja -liikide puhul, mille kohta koostatakse teabelehed, uusi turustamistingimusi või -piiranguid, välja arvatud need, mis on sätestatud käesolevas direktiivis;tuleks kehtestada sätted kolmandates riikides toodetud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise lubamiseks ühenduse piires tingimusel, et selle kohta antakse alati samad tagatised kui ühenduses toodetud ja ühenduse eeskirjadele vastava köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali kohta;liikmesriikides kasutatavate tehniliste uurimismeetodite ühtlustamiseks ning ühenduses toodetud paljundus- ja istutusmaterjali ja köögiviljataimede võrdlemiseks nendega, mis on toodetud kolmandates riikides, tuleks teostada võrdluskatseid, kontrollimaks selliste toodete vastavust käesoleva direktiivi nõuetele;käesoleva direktiivi tõhusa toimimise hõlbustamiseks tuleks teha komisjonile ülesandeks võtta meetmeid direktiivi rakendamiseks ja selle lisa muutmiseks ning sätestada selleks menetlus, mis hõlmaks tihedat koostööd komisjoni ja liikmesriikide vahel alalise põllumajanduse, aianduse ja metsanduse seemnete ja paljundusmaterjali komitee piires,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise suhtes ühenduse piires.2. Artikleid 2—20 ja 24 kohaldatakse II lisas loetletud taimeperekondade ja -liikide ning nende hübriidide suhtes.Eespool nimetatud artiklid kehtivad ka muude taimeperekondade ja -liikide või nende hübriidide pookealuste ja muude taimeosade suhtes, kui nende külge on poogitud või on tarvilik pookida mõne mainitud taimeperekonna või -liigi või selle hübriidi materjali.3. Muudatused II lisas esitatud taimeperekondade ja -liikide nimekirjas võetakse vastu kooskõlas artiklis 22 sätestatud menetlusega.Artikkel 2Ilma et see piiraks direktiivis 77/93/EMÜ sätestatud sanitaareeskirjade kohaldamist, ei kohaldata käesolevat direktiivi paljundus- või istutusmaterjali suhtes, mis on ette nähtud ekspordiks kolmandatesse riikidesse, kui see on sellisena nõuetekohaselt märgistatud ja seda hoitakse piisavalt isoleerituna.Esimese lõigu rakendusmeetmed, eriti märgistamise ja isoleerituse kohta, võetakse vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega.Artikkel 3Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:paljundusmaterjal — taimeosad ja kogu taimne materjal, kaasa arvatud köögiviljade paljundamiseks ja tootmiseks ette nähtud pookealused;istutusmaterjal — terved taimed ja taimeosad, kaasa arvatud poo gitud taimede poogitud osad, mis on ette nähtud istutamiseks köögiviljatootmise eesmärgil;tarnija — iga füüsiline või juriidiline isik, kes tegeleb seoses köö giviljade paljundus- ja istutusmaterjaliga ametialaselt vähemalt ühega järgmistest tegevusaladest: paljundamine, tootmine, säilitamine ja/või töötlemine ning turustamine;turustamine — paljundus- või istutusmaterjali ükskõik millisel kujul kättesaadavana või laos hoidmine, väljapanemine või müügiks pakkumine, teisele isikule müümine ja/või kohaletoimetamine;vastutav ametiasutus i) liikmesriigi poolt riigi valitsuse järelevalve all loodud või määratud keskasutus, mis vastutab kvaliteediga seotud küsimuste eest;ii) iga riigiasutus, mis on loodud:- riigi tasandil või- piirkondlikul tasandil riigi ametiasutuste järelevalve all vastavuses asjaomase liikmesriigi siseriiklike õigusaktide sätetega.Alapunktides i ja ii märgitud asutused võivad vastavalt asjakohastele siseriiklikele õigusaktidele käesoleva direktiiviga neile määratud ning nende järelevalve all täidetavad ülesanded delegeerida mis tahes avalik-õiguslikule või eraõiguslikule juriidilisele isikule, kes ametlikult heakskiidetud põhikirja alusel täidab üksnes teatud kindlaid ülesandeid avalikes huvides, tingimusel, et sellisel juriidilisel isikul ja selle liikmetel puudub isiklik huvi võetavate meetmete tulemuste suhtes.Liikmesriigid tagavad, et alapunktides i ja ii viidatud asutuste vahel toimub tihe koostöö.Lisaks sellele võib kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega anda heakskiidu ka mõne muu alapunktides i ja ii viidatud asutuste nimel moodustatud, nende alluvuses ja järelevalve all tegutsevale juriidilisele isikule, tingimusel, et sel isikul puudub isiklik huvi võetavate meetmete tulemuste suhtes.Liikmesriigid teatavad komisjonile oma vastutavatest ametiasutustest. Komisjon edastab selle teabe teistele liikmesriikidele;ametlikud meetmed — meetmed, mida võtab vastutav ametiasutus;ametlik kontroll — kontroll, mida teostab vastutav ametiasutus;ametlik teatis — teatis, mille annab välja vastutav ametiasutus või mis antakse välja selle ametiasutuse vastutusel;partii — ühe kauba ühikute arv, mida on võimalik identifitseerida koostise ühtluse ja päritolu järgi;laboratoorium — avalik-õiguslik või eraõiguslik üksus, mis teos tab analüüsi ja nõuetekohast diagnoosimist, võimaldades tootjal teostada järelevalvet tootekvaliteeti üle.Artikkel 4Kooskõlas artiklis 22 sätestatud menetlusega luuakse I lisas nimekiri iga II lisas märgitud taimeperekonna ja -liigi kohta ning muude taimeperekondade ja -liikide pookealuste kohta, kui viimastele on poogitud või on tarvilik pookida mainitud taimeperekondade või -liikide materjali, koos viitega asjaomaste taimeperekondade ja -liikide suhtes kohaldatavatele direktiivis 77/93/EMÜ sätestatud taimetervise tingimustele, ning mis sätestab:i) tingimused, millele köögiviljade istutusmaterjal peab vastama, eriti need, mis on seotud põllukultuuride kvaliteedi ja puhtuse ning asjakohasuse korral ka sordiomadustega. Need nõuded lisatakse I lisa A osale;ii) tingimused, millele paljundusmaterjal peab vastama, eriti need, mis on seotud rakendatava paljundussüsteemi, kasvava põllukultuuri puhtuse ning asjakohasuse korral ka sordiomadustega. Need tingimused sätestatakse I lisa B osas.Artikkel 51. Liikmesriigid tagavad, et tarnijad võtavad tarvitusele kõik vajalikud meetmed, tagamaks käesoleva direktiiviga kehtestatud standardite järgimise kõikidel köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali tootmis- ja turustamisetappidel.2. Lõike 1 kohaldamisel teostab mainitud tarnija ise või laseb akrediteeritud tarnijal või vastutaval ametiasutusel teostada kontrolli vastavalt järgmistele põhimõtetele:- kasutatavate tootmismeetodite põhjal probleemsete etappide kindlaksmääramine tootmisprotsessis,- meetodite väljatöötamine ja rakendamine esimeses taandes mainitud probleemsete etappide järelevalveks ja kontrolliks,- proovide võtmine analüüside teostamiseks vastutava ametiasutuse poolt akrediteeritud laboratooriumis, kontrollimaks käesolevas direktiivis kehtestatud standardite järgimist,- esimeses, teises ja kolmandas taandes viidatud andmete kohta kirjaliku arvestuse või kustumatul kujul salvestatava arvestuse pidamine, samuti arvestuse pidamine paljundus- ja istutusmaterjali tootmise ja turustamise kohta, mida hoitakse vastutava ametiasutuse käsutuses. Neid dokumente ja registreid säilitatakse vähemalt ühe aasta jooksul.Tarnijatelt, kelle vastavasisuline tegevus piirdub üksnes mujal kui nende endi ruumides toodetud ja pakendatud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamisega, nõutakse kirjaliku arvestuse või kustumatul kujul salvestatava arvestuse pidamist siiski ainult vastavate toodete ostmise ja müümise ja/või kohaletoimetamise kohta.Käesolevat lõiget ei kohaldata tarnijate suhtes, kelle vastavasisuline tegevus piirdub väikeste koguste köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali tarnimisega sellega ametialaselt mittetegelevatele lõpptarbijatele.3. Kui lõikes 1 viidatud tarnijate endi kontrolli tulemused või nende käsutuses olev teave näitavad ühe või enama direktiivis 77/93/EMÜ viidatud kahjuliku organismi olemasolu või standardite kohaselt tavaliselt lubatavast arvukamat esinemist või artikli 4 kohaselt kehtestatud nimekirjades toodud organismide olemasolu, teatab tarnija sellest viivitamatult vastutavale ametiasutusele ja võtab tarvitusele selle asutuse kehtestatud meetmed või mistahes muud vajalikud meetmed, et vähendada vastavate kahjulike organismide levimise riski. Tarnija peab arvestust kahjulike organismide kõigi esinemisjuhtude kohta oma ruumides ja kõigi meetmete kohta, mida vastavate esinemisjuhtudega seoses on rakendatud.4. Lõike 2 teise lõigu kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega.Artikkel 61. Vastutav ametiasutus akrediteerib tarnijad pärast seda, kui on kontrollinud, et nende tootmismeetodid ja rajatised vastavad käesolevas direktiivis nende tegevuslaadi suhtes kehtestatud nõuetele. Akrediteeringut tuleb uuendada, kui tarnija otsustab teostada muid tegevusi kui need, mille osas ta on akrediteeritud.2. Vastutav ametiasutus akrediteerib laboratooriumid pärast seda, kui on kontrollinud, et laboratooriumid, nende meetodid ja rajatised vastavad käesolevas direktiivis nende poolt teostatava katsetegevuse suhtes kehtestatud nõuetele, mis määratletakse vastavalt artiklis 21 sätestatud menetlusele. Akrediteeringut tuleb uuendada, kui laboratoorium otsustab teostada muid tegevusi kui need, mille osas ta on akrediteeritud.3. Kui lõigetes 1 ja 2 viidatud nõudeid enam ei täideta, võtab vastutav ametiasutus tarvitusele vajalikud meetmed. Selles osas võtab ta eriti arvesse mistahes artikli 7 sätete kohaselt teostatud kontrolli tulemusi.4. Tarnijate, ettevõtete ja laboratooriumide järelevalvet ja kontrolli teostatakse regulaarselt vastutava ametiasutuse poolt või selle vastutusel, kusjuures viimasele peab alati olema kindlustatud vaba juurdepääs ettevõtete kõikidele osadele, tagamaks käesoleva direktiivi nõuete järgimist. Järelevalve ja kontrolli rakendusmeetmed võetakse vastavalt vajadusele vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega.Kui selline järelevalve ja kontroll näitab, et käesoleva direktiivi nõudeid ei täideta, võtab vastutav ametiasutus tarvitusele vajalikud meetmed.Artikkel 71. Komisjoni eksperdid võivad koostöös liikmesriikide vastutavate ametiasutustega teostada kontrolle kohapeal, kui see on vajalik käesoleva direktiivi ühtse kohaldamise tagamiseks ja eriti selleks, et kontrollida käesoleva direktiivi nõuete tegelikku järgimist tarnijate poolt. Liikmesriik, kelle territooriumil kontrolli läbi viiakse, osutab ekspertidele nende kohustuste täitmisel igakülgset vajalikku abi. Komisjon teavitab liikmesriike uuringute tulemusest.2. Lõike 1 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega.Artikkel 81. Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali võivad turustada ainult akrediteeritud tarnijad tingimusel, et see vastab artiklis 4 viidatud nimekirjas sätestatud nõuetele.2. Ilma et see piiraks direktiivi 77/93/EMÜ sätete kohaldamist, ei kohaldata lõiget 1 köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali suhtes, mis on ette nähtud:a) katseteks või kasutamiseks teaduslikel eesmärkidel võib) aretustööks võic) geneetilise mitmekesisuse säilitamise meetmete rakendamiseks.Punktide a ja b kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastavalt vajadusele vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega. Punkti c kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võetakse kooskõlas sama menetlusega vastu eelistatult enne 1. jaanuari 1993.Artikkel 91. Ilma et see piiraks artikli 2 kohaldamist, ei turustata ühenduse piires köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, mis kuulub II lisas loetletud taimeperekondadesse või -liikidesse ning mida ühtlasi käsitletakse direktiivis 70/458/EMÜ, välja arvatud juhul, kui see kuulub direktiiviga 70/458/EMÜ heakskiidetud sorti.2. Ilma et see piiraks artikli 2 ja käesoleva artikli lõigete 3 ja 4 kohaldamist, ei turustata ühenduse piires köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, mis kuulub II lisas loetletud taimeperekondadesse või -liikidesse, kuid mida ei käsitleta direktiivis 70/458/EMÜ, välja arvatud juhul, kui see kuulub vähemalt ühes liikmesriigis ametlikult heakskiidetud sorti.Heakskiitmise tingimuste suhtes kohaldatakse direktiivi 70/458/EMÜ artiklite 4 ja 5 ning artikli 10 lõike 3 sätteid.Heakskiitmise ja sordi säilitamise menetluste ja formaalsuste suhtes kohaldatakse mutatis mutandis mainitud direktiivi artikli 3 lõikeid 2 ja 4, artikleid 6, 7, 8, artikli 10 lõikeid 1, 2 ja 4 ning artikleid 11—15.Iga juhtumi puhul võib võtta arvesse mitteametlike katsete tulemusi ja kasvatamise ajal kogutud praktilist teavet.3. Liikmesriigid astuvad kõik vajalikud sammud selleks, et lõikes 2 viidatud taimeperekondadesse või -liikidesse kuuluvate sortide ametlik heakskiitmine, mis toimus enne 1. jaanuari 1993 kooskõlas muude kui direktiivis 70/458/EMÜ sätestatud põhimõtetega või selle alusel, et kõnealuste sortide materjali turustati nende territooriumil enne mainitud kuupäeva, aeguks hiljemalt 30. juunil 1998, välja arvatud juhul, kui kõnealused sordid on nimetatud kuupäeval kooskõlas lõikega 1 heaks kiidetud.4. Kooskõlas lõigetega 2 ja 3 ametlikult heakskiidetud sordid kantakse ühisesse köögiviljasortide kataloogi, millele viitab direktiivi 70/458/EMÜ artikkel 17. Artikli 16 lõikeid 2 ja 3 ning artikleid 17, 18 ja 19 kohaldatakse mutatis mutandis.Kõnealuses väljaandes tähistatakse vastavalt lõikele 3 heakskiidetud sordid eriviitega.Artikkel 101. Köögiviljade kasvatamise ja tõstmise või algmaterjalist eemaldamise ajal hoitakse paljundus- ja istutusmaterjali partiid teineteisest lahus.2. Kui erineva päritoluga köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali selle pakendamise, ladustamise, transpordi või kättetoimetamise ajal kokku pannakse või segatakse, peab tarnija arvestust, mis hõlmab järgmisi andmeid: partii koostis ja selle üksikute komponentide päritolu.3. Liikmesriigid tagavad lõigete 1 ja 2 nõuete järgimise ametliku kontrolli teostamise kaudu.Artikkel 111. Ilma et see piiraks artikli 10 lõike 2 kohaldamist, turustatakse köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ainult piisavalt ühtlike partiidena ja juhul, kui see on loetud vastavaks käesolevale direktiivile ning sellega on kaasas dokument, mille tarnija on koostanud kooskõlas artikli 4 kohaselt kehtestatud nimekirjas sätestatud tingimustega. Kui nimetatud dokumendis esineb ametlik teatis, hoitakse see dokumendi muust sisust selgelt lahus.Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali märgistamise ja/või sulgemise ja pakendamise nõuded sätestatakse artiklis 4 viidatud nimekirjas.2. Kui jaemüüja tarnib köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali sellega ametialaselt mittetegelevale lõpptarbijale, võivad märgistamisnõuded piirduda asjakohase teabega toote kohta.Artikkel 12Liikmesriigid võivad vabastada:- artikli 11 kohaldamisest väiketootjad, kelle kogu köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali toodang ja müük on ette nähtud lõpptarbimiseks kohalikul turul isikute poolt, kes ei ole ametialaselt seotud taimede tootmisega ("kohalik ringlus"),- artiklis 18 ette nähtud kontrollist ja ametlikust kontrollist eespool nimetatud vabastatud isikute poolt kohaliku ringluse tarbeks toodetud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali.Kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega võetakse vastu rakendusmeetmed, mis on seotud eespool esimeses ja teises taandes mainitud vabastusi puudutavate muude nõuetega, iseäranis "väiketootja" ja "kohaliku turu" mõistete osas, ning asjakohaste menetlustega.Artikkel 13Ilma et see piiraks direktiivis 77/93/EMÜ sätestatud taimetervise eeskirjade kohaldamist, võib käesoleva direktiivi nõuetele vastava köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ajutiste tarneraskuste korral rakendada kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega meetmeid sellise köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamiseks, mis vastab vähem rangetele nõuetele.Artikkel 141. Käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi järgiva köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise kohta ei kehti tarnija, taimetervise, kasvusubstraadi ja kontrollmeetmete suhtes mingeid piiranguid peale nende, mis on sätestatud käesolevas direktiivis.2. Nende köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise kohta, mille sort on kantud ühisesse köögiviljasortide kataloogi, ei kehti sordi suhtes mingeid piiranguid peale nende, mis on sätestatud või millele viidatakse käesolevas direktiivis.Artikkel 15II lisas nimetatud toodete puhul hoiduvad liikmesriigid nõuete või turustamispiirangute kehtestamisest, mis on rangemad kui artiklis 4 viidatud nimekirjades sätestatud või nende mittekohaldatavuse korral käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeval kehtivad nõuded või piirangud.Artikkel 161. Kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega otsustatakse, kas köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal, mis on toodetud kolmandas riigis ning mille puhul antakse tarnija kohustuste, sordiehtsuse, omaduste, taimetervise, kasvusubstraadi, pakendamise, kontrollimise korra, märgistamise ja sulgemise osas samad tagatised, on kõige eelnimetatu suhtes samaväärne ühenduses toodetud ning käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi järgiva köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjaliga.2. Kuni lõikes 1 nimetatud otsuse vastuvõtmiseni võivad liikmesriigid kuni 1. jaanuarini 1993 kohaldada kolmandatest riikidest köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali importimise suhtes tingimusi, mis on vähemalt samaväärsed artiklis 4 viidatud nimekirjades ajutiselt või püsivalt sätestatutega, ilma et see piiraks direktiivi 77/93/EMÜ sätete kohaldamist. Kui mainitud nimekirjades ei ole selliseid tingimusi sätestatud, peavad imporditingimused olema vähemalt samaväärsed asjaomase liikmesriigi toodangu suhtes kohaldatavate tingimustega.Kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega võib esimeses lõigus märgitud kuupäeva mitmete erinevate kolmandate riikide puhul edasi lükata kuni lõikes 1 viidatud otsuse vastuvõtmiseni.Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali kohta, mida liikmesriik impordib kooskõlas antud liikmesriigi poolt vastavalt esimesele lõigule tehtud otsusega, ei kehti teistes liikmesriikides lõikes 1 märgitud aspektide suhtes mingeid turustamispiiranguid.Artikkel 17Liikmesriigid tagavad köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ametliku kontrollimise pistelise kontrolli teostamisega tootmise ja turustamise ajal, eesmärgiga kontrollida käesoleva direktiivi nõuete ja tingimuste järgimist.Artikkel 18Artiklis 5 sätestatud kontrollide ning artiklites 10 ja 17 sätestatud ametliku kontrollimise, sealhulgas proovivõtumeetodite üksikasjalik rakenduskord võetakse vastavalt vajadusele vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega.Artikkel 191. Kui artikli 6 lõikes 4 sätestatud järelevalve ja kontrolli, artiklis 17 sätestatud ametliku kontrollimise või artiklis 20 sätestatud katsete käigus ilmneb, et köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele, võtab liikmesriigi vastutav ametiasutus tarvitusele vajalikud meetmed selle vastavusse viimiseks käesoleva direktiivi sätetega või sellise võimaluse puudumisel vastava köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise keelustamiseks ühenduses.2. Kui ilmneb, et teatava tarnija turustatav köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal ei järgi käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi, tagab asjaomane liikmesriik vajalike meetmete rakendamise selle tarnija vastu. Kui tarnijal keelatakse köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamine, teavitab liikmesriik sellest komisjoni ja liikmesriikide pädevaid riigiasutusi.3. Lõike 2 alusel rakendatavad meetmed tühistatakse niipea, kui on piisava kindlusega tõestatud, et kõnesoleva tarnija turustamiseks ette nähtud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal järgib tulevikus käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi.Artikkel 201. Kontrollimaks köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali vastavust käesoleva direktiivi nõuetele ja tingimustele, sealhulgas nendele, mis on seotud taimetervisega, viiakse liikmesriikides proovidega läbi katseid või otstarbekuse korral uuringuid. Komisjon võib korraldada liikmesriikide ja komisjoni esindajate poolse katsete kontrollimise.2. Kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega võidakse otsustada, et lõikes 1 nimetatud eesmärgil on vajalik ühenduse katsete läbiviimine. Komisjon võib korraldada liikmesriikide ja komisjoni esindajate poolse katsete kontrollimise.3. Lõigetes 1 ja 2 märgitud katseid või uuringuid kasutatakse köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali tehniliste uurimismeetodite ühtlustamiseks. Katsete ja uuringute kohta koostatakse arenguaruanded, mis edastatakse konfidentsiaalselt liikmesriikidele ja komisjonile.4. Komisjon tagab, et vajadusel korraldab vastavalt artiklile 21 asutatud komitee lõigetes 1 ja 2 märgitud katsete koordineerimise, teostamise ja kontrollimise ning katsetulemuste hindamise. Taimetervisega seotud probleemide esinemise korral teatab komisjon sellest alalisele taimetervise komiteele. Vajaduse korral võetakse vastu konkreetsed korraldused. Katsed hõlmavad ka kolmandates riikides toodetud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali.Artikkel 211. Komisjoni abistab komitee, mida nimetatakse "alaliseks põllumajanduse, aianduse ja metsanduse seemnete ja paljundusmaterjali komiteeks" ning mille eesistujaks on komisjoni esindaja.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. Komisjon võtab meetmed vastu ja need kohaldatakse viivitamatult.Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas, teavitab komisjon sellest viivitamatult nõukogu. Sellisel juhul võib komisjon lükata vastuvõetud meetmete kohaldamise edasi kuni ühe kuu võrra alates kõnealuse teavitamise hetkest.Eelmises lõigus osutatud tähtaja jooksul võib nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega langetada teistsuguse otsuse.Artikkel 221. Komisjoni abistab alaline põllumajanduse, aianduse ja metsanduse seemnete ja paljundusmaterjali komitee, mille eesistujaks on komisjoni esindaja.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. Komisjon võtab vastu meetmed, mis on kavandatud kooskõlas komitee arvamusega.Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamatult ettepaneku nõukogule. Nõukogu langetab otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole langetanud otsust kolme kuu jooksul alates tema poole pöördumisest, võtab komisjon kavandatavad meetmed vastu.Artikkel 23Artiklis 4 viidatud nimekirjade ning käesoleva direktiivi rakendamiseks vastuvõetud tingimuste ja üksikasjalike eeskirjade muudatused võetakse vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega.Artikkel 241. Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil toodetud ja turustamiseks ette nähtud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal vastab käesoleva direktiivi nõuetele.2. Kui ametliku kontrollimise käigus leitakse, et köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ei saa turustada, kuna see ei vasta mõnele taimetervisega seotud tingimusele, võtab asjaomane liikmesriik tarvitusele vajalikud ametlikud meetmed olukorrast tuleneva võimaliku taimeterviseriski kõrvaldamiseks.Artikkel 251. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. detsembril 1992. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamatult komisjonile.Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Artiklite 5—11, 14, 15, 17, 19 ja 24 puhul määratakse nende kohaldamise kuupäev iga II lisas märgitud taimeperekonna või -liigi suhtes artiklis 4 viidatud nimekirja koostamise ajal kooskõlas artiklis 21 sätestatud menetlusega.Artikkel 26Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 28. aprill 1992Nõukogu nimeleesistujaArlindo Marques Cunha[1] EÜT C 46, 27.2.1990, lk 4 ja EÜT C 296, 15.11.1991, lk 10.[2] EÜT C 240, 16.9.1991, lk 193.[3] EÜT C 182, 23.7.1990, lk 19.[4] EÜT L 225, 12.10.1970, lk 7. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 90/654/EMÜ (EÜT L 353, 17.12.1990, lk 48).[5] EÜT L 26, 31.1.1977, lk 20. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 92/10/EMÜ (EÜT L 70, 17.3.1992, lk 27).--------------------------------------------------I LISAKooskõlas artikliga 4 sätestatavad tingimusedPunkt ATingimused, millele istutusmaterjal peab vastama.Punkt BDirektiivis 70/458/EMÜ nimetamata taimeperekondade ja -liikide loendid, mis sisaldavad tingimusi, millele paljundusmaterjal peab vastama.--------------------------------------------------II LISAArtikli 1 lõikes 2 viidatud taimeperekondade ja -liikide nimekiri– Allium ascalonicum | šalott |– Allium cepa L. | sibul |– Allium fistulosum L. | talisibul |– Allium porrum L. | porrulauk |– Allium sativum | küüslauk |– Anthriscus cerefolium (L.) Hoffm. | aed-harakputk |– Apium graveolens L. | seller |– Asparagus officinalis L. | spargel |– Beta vulgaris L. var. vulgaris | lehtpeet |– Beta vulgaris L. var. conditiva Alef. | punapeet |– Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) Alef . var. sabellica L. | lehtkapsas |– Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. botrytis L. | lillkapsas |– Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. cymosa Duch. | asparkapsas |– Brassica oleracea L. convar. var. gemmifera DC | Rooskapsas |– Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef . var. sabauda L. | kähar peakapsas |– Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef . var. alba DC | valge peakapsas |– Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef. var. rubra DC | punane peakapsas |– Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) Alef. var. gongylodes | nuikapsas |– Brassica pekinensis L. | hiina kapsas |– Brassica rapa L. var. rapa | naeris |– Capsicum annuum L. | paprika |– Cichorium endivia L. | endiivia |– Cichorium intybus L. (partim) | salatsigur |– Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai | arbuus |– Cucumis melo L. | melon |– Cucumis sativus L. | kornišon |– Cucurbita maxima Duchesne | kõrvits |– Cucurbita pepo L. | kabatšokk |– Cynara cardunculus | hispaania artišokk |– Cynara scolymus | artišokk |– Daucus carota L. | porgand |– Foeniculum vulgare P. Mill. | apteegitill |– Lactuca sativa L. | aedsalat |– Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. | tomat |– Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill | aedpetersell |– Phaseolus coccineus L. | õisuba |– Phaseolus vulgaris L. | aeduba |– Pisum sativum L. (partim) | hernes, v.a põldhernes |– Raphanus sativus L. | redis |– Rheum | rabarber |– Scorzonera hispanica L. | mustjuur |– Solanum melongena L. | baklažaan |– Spinacia oleracea L. | spinat |– Valerianelle locusta (L.) Laterr. | põldkännak |– Vicia faba L. (partim) | põlduba |--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 95/17/EÜ, 19. juuni 1995, millega nähakse ette nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses ühe või mitme koostisaine kandmata jätmisega kosmeetikatoodete märgistamisel kasutatavasse loetelusseEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31995L0017

Euroopa Liidu Teataja L 140 , 23/06/1995 Lk 0026 - 0029

		Komisjoni direktiiv 95/17/EÜ,19. juuni 1995,millega nähakse ette nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses ühe või mitme koostisaine kandmata jätmisega kosmeetikatoodete märgistamisel kasutatavasse loetelusse(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/768/EMÜ kosmeetikatooteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 94/32/EÜ, [2] eriti selle artikli 6 lõike 1 punkti g,ning arvestades, et:tuleks täpsustada need kriteeriumid ja tingimused, mille kohaselt tootja võib ärisaladuse hoidmise huvides mitte kanda üht või mitut koostisainet nende koostisainete miinimumloetelusse, mis tuleb esitada kosmeetikatoodete pakendil või, kui see on praktilistel põhjustel võimatu, lisatud infolehel, etiketil, lindil või kaardil;ärisaladuse tunnustamine ei tohiks siiski mõjutada direktiivi 76/768/EMÜ kohaseid muid kohustusi ja neid kohustusi, mis tulenevad eeskätt kosmeetikatoodete ohutust käsitlevatest artiklitest, lisadest ning sätetest, mis käsitlevad asjakohaseks raviks vajalikku teavet ja toimikut, millele siseriiklikel järelevalveasutustel peab olema juurdepääs;ärisaladuse tunnustamine ei tohiks kahjustada tarbijate ohutust;ärisaladuse tunnustamise taotlus tuleb esitada tootjaliikmesriigis või selles liikmesriigis, kus toode esimest korda ühenduse turule viiakse; sellel liikmesriigil peab kontrolli eesmärgil olema juurdepääs direktiivi 76/768/EMÜ, muudetud direktiiviga 93/35/EMÜ, [3] artiklis 7a nimetatud teabele;taotluse nõuetekohaseks hindamiseks ja järelevalveks peab see hõlmama kõiki üksikasju, mis on vajalikud taotlejate kindlakstegemiseks, kosmeetikatootes (-toodetes) kasutatud koostisaine identifitseerimiseks ja turvalisuse hindamiseks ning asjaomase koostisaine kavandatud kasutuse kindlakstegemiseks, samuti ärisaladuse hoidmise põhjusi ja koostisainet sisaldava (sisaldavate) toote (toodete) nime (nimesid);majanduslikel põhjustel ja õiguskaitset silmas pidades peaks pädev asutus teavitama taotlejat tehtud otsusest kuni nelja kuu jooksul, erandjuhud välja arvatud; ärisaladuse tunnustamisest keeldumist tuleks nõuetekohaselt põhjendada ning edasikaebamise võimalus ja tähtajad tuleks selgelt näidata;läbipaistvuse ja järelevalve huvides peaks pädev asutus määrama registrinumbri igale ärisaladuse tunnustamise taotlusele, mille ta on rahuldanud; see number peaks asendama koostisainet direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 1 punktis g nimetatud koostisainete loetelus;taotleja peab kõikidest esialgse taotlusega hõlmatud üksikasjadesse tehtud muudatustest teatama pädevale asutusele, kes võib ärisaladuse tunnustamisest loobuda, pidades silmas nimetatud muudatusi või kui uued tervisekaitsega seotud tungivad põhjused seda nõuavad;ärisaladuse kehtivus ei tohiks ületada viit aastat ja seda tähtaega võib erandlike asjaolude korral pikendada kõige rohkem kolme aasta võrra;tooteohutuse järelevalve ja direktiivi nõuetekohase jõustamise huvides on oluline, et komisjoni ja teisi liikmesriike teavitataks piisavalt pädeva asutuse poolt tehtud otsustest; teiselt poolt tuleks selliseid otsuseid tunnustada kogu ühenduses, välja arvatud erandlikel põhjustel;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas kosmeetikatoodete kaubanduse sektoris tehniliste tõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arenguga kohandamise komitee seisukohaga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira direktiivi 76/768/EMÜ kohaseid muid kohustusi, eelkõige selle artiklitest 2, 4 ja 5, artikli 7 lõikest 3 ja artiklist 7a tulenevaid kohustusi:Artikkel 2Tootja, tema esindaja või isik, kelle nimel kosmeetikatoodet toodetakse või kes vastutab imporditud kosmeetikatoote ühenduse turule viimise eest ning kes ärisaladuse hoidmiseks soovib jätta kosmeetikatoote ühe või mitu koostisainet direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 1 punktis g nimetatud loetelusse kandmata, peab selleks esitama taotluse käesoleva direktiivi artiklis 10 nimetatud pädevale asutusele tootjaliikmesriigis või selles liikmesriigis, kus toode esimest korda ühenduse turule viiakse.Artikkel 3Artiklis 2 nimetatud taotlus peab hõlmama järgmisi üksikasju:a) taotleja nimi või ärinimi ning aadress või peakontor;b) selle koostisaine täpne identifitseerimine, mille ärisaladuse tunnustamist taotletakse, nimelt:- CAS-, EINECS- ja värvainete indeksi numbrid, keemiline nimetus, IUPAC-nimetus, INCI-nimetus, [4] Euroopa Farmakopöa nimetus, Maailma Tervishoiuorganisatsiooni soovitatud rahvusvaheline mittekaubanduslik nimetus ja direktiivi 76/768/EMÜ artikli 7 lõikes 2 nimetatud ühise nomenklatuuri nimetus, kui need on olemas,- ELINCS-nimetus ja ametlik number, mis ainele antakse juhul, kui sellest on teatatud nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ [5] kohaselt, ning märge ärisaladuse tunnustamise või tunnustamisest loobumise kohta vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 19,- kui esimeses ja teises taandes nimetatud nimetusi või numbreid ei ole, nagu näiteks teatavate loodusliku päritoluga koostisainete puhul, alusmaterjali nimetus, kasutatud taime- või loomaosa nimetus ning koostisaine komponentide, nagu lahustite nimetused;c) lõpptootes (-toodetes) kasutatud koostisaine turvalisuse hindamine, võttes arvesse koostisaine toksikoloogilisi omadusi, keemilist struktuuri ja kokkupuute ulatust, nagu on kindlaks määratud direktiivi 76/768/EMÜ artikli 7a lõike 1 punktides d ja e ning artikli 7a lõikes 2;d) koostisaine kavandatav kasutus ja eelkõige nende toodete erinevad kategooriad, milles seda koostisainet hakatakse kasutama;e) üksikasjalik põhjendus, miks ärisaladuse tunnustamist erandina taotletakse, näiteks:- turustatavas kosmeetikatootes kasutatavat koostisainet või tema funktsiooni selles tootes ei ole kirjeldatud ja seda ei tunta,- teave ei ole veel avalikkusele kättesaadav, kuigi koostisaine või selle kasutusega seotud patenditaotlus on esitatud,- kui teave oleks tuntud, saaks seda kergesti reprodutseerida taotleja kahjuks;f) kui see on teada, iga sellise toote nimetus, mis hakkab koostisainet (-aineid) sisaldama, ja kui ühenduse turul hakatakse kasutama erinevaid nimetusi, nende üksikasjalik kirjeldus.Kui toote nimetus ei ole veel teada, võib selle teatavaks teha hilisemal kuupäeval, kuid vähemalt 15 päeva enne toote turuleviimist.Kui koostisainet kasutatakse mitmes tootes, piisab ühest taotlusest, tingimusel et neist toodetest teatatakse täpselt pädevale asutusele;g) teatis, milles näidatakse, kas koostisaine ärisaladuse tunnustamise taotlus on esitatud mingi teise liikmesriigi pädevale asutusele, ning sellise taotluse tulemuse üksikasjad.Artikkel 41. Pärast artikli 3 kohase ärisaladuse tunnustamise taotluse kättesaamist uurib pädev asutus taotlust kuni nelja kuu jooksul ja teatab taotlejale kirjalikult oma otsusest. Tunnustamise korral teatab pädev asutus registrinumbri, mille ta on tootele määranud vastavalt lisas sätestatud korrale. Erandlikel põhjustel võib pädev asutus taotlejale kirjalikult teatada, et taotluse uurimiseks on vaja kahe kuu pikkust lisaaega.2. Ärisaladuse tunnustamisest keeldumine peab sisaldama põhjendust; edasikaebemenetlusi ja nende tähtaegu tuleb taotlejale täpselt selgitada.Artikkel 5Artikli 4 lõikes 1 nimetatud registrinumber asendab kõnealust koostisainet direktiivi 76/768/EMÜ artikli 6 lõike 1 punktis g nimetatud loetelus.Artikkel 61. Kõikidest muudatustest artikli 3 kohaselt antud teabes tuleb viivitamata teatada ärisaladust tunnustanud pädevale asutusele. Kõikidest muutustest koostisainet sisaldavate kosmeetikatoodete nimetustes tuleb teatada pädevale asutusele vähemalt 15 päeva enne nende toodete turuleviimist uue nimetuse all.2. Pädev asutus võib tunnustuse tühistada eeskätt tervishoiuga seotud kaalukatel põhjustel, võttes arvesse lõikes 1 nimetatud muudatusi või kui uus teave seda nõuab. Sel juhul teatab pädev asutus taotlejale oma uuest otsusest vastavalt artiklis 4 nimetatud tähtaegadele ja korrale.Artikkel 7Ärisaladuse tunnustamise otsus kehtib viis aastat.Kui otsuse subjekt leiab, et otsuse kehtivust võiks erandlikel põhjustel pikendada, võib ta esitada põhjendatud taotluse pädevale asutusele, kes kõigepealt ärisaladuse tunnustamise taotluse rahuldas.Pädev asutus teeb otsuse uue taotluse kohta artiklis 4 nimetatud tähtaegade ja tingimuste kohaselt.Ärisaladuse kehtivuse tähtaega saab pikendada kuni kolme aasta võrra.Artikkel 81. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele oma otsustest ärisaladuse tunnustamise või selle pikendamise kohta, näidates taotlejate nime või ärinime ja aadressi või peakontori, seda koostisainet, mille ärisaladust on tunnustatud, sisaldavate kosmeetikatoodete nimetused ja artikli 4 lõikes 1 nimetatud registrinumbri.Komisjon ja teised liikmesriigid võivad taotluse korral saada ärisaladuse tunnustamise taotlust ja pädeva asutuse otsust sisaldava toimiku koopia. Eeskätt seoses sellega võtavad liikmesriikide pädevad asutused ja komisjon meetmeid nõuetekohase koostöö tagamiseks.2. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele oma põhjendatud otsusest keelduda ärisaladuse tunnustamisest või see tühistada või otsusest keelduda ärisaladuse kehtivuse tähtaja pikendamisest.3. Liikmesriigid ja komisjon võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et neile teatavaks tehtud salajasi andmeid lubamatul viisil ei avaldataks.Artikkel 9Liikmesriigid tunnustavad pädeva asutuse otsuseid ärisaladuse tunnustamise või ärisaladuse kehtivuse tähtaja pikendamise kohta.Kui liikmesriik pärast teabe või toimiku koopia kättesaamist vastavalt artikli 8 lõike 1 kohasele korrale vaidlustab teise liikmesriigi pädeva asutuse tehtud otsuse, võib ta paluda komisjonil vastu võtta otsus direktiivi 76/768/EMÜ artiklis 10 nimetatud korra kohaselt.Artikkel 10Liikmesriigid määravad käesolevas direktiivis nimetatud pädevad asutused ja teavitavad sellest komisjoni, kes avaldab nende asutuste loetelu Euroopa Ühenduste Teatajas. Liikmesriik võib lisaks määrata teise liikmesriigi pädeva asutuse, kes võtab erandjuhtudel uurida artiklis 2 nimetatud taotlused.Artikkel 111. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. novembril 1995. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 12Käesolev direktiiv jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 19. juuni 1995Komisjoni nimelkomisjoni liigeEmma Bonino[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 169.[2] EÜT L 181, 15.7.1994, lk 31.[3] EÜT L 151, 23.6.1993, lk 32.[4] Seni: CTFA-nimetus.[5] EÜT L 196, 16.8.1967, lk 1.--------------------------------------------------LISAARTIKLIS 4 NIMETATUD REGISTRINUMBRI MÄÄRAMISE KORD1. Artiklis 4 nimetatud registrinumber koosneb seitsmest numbrist. Kaks esimest numbrit vastavad ärisaladuse tunnustamise aastale, järgmised kaks igale liikmesriigile punkti 2 kohaselt antud koodile ja kolm viimast numbrit on pädeva asutuse antud.2. Liikmesriikidele on antud järgmised koodid:01 Prantsusmaa02 Belgia03 Madalmaad04 Saksamaa05 Itaalia06 Ühendkuningriik07 Iirimaa08 Taani09 Luksemburg10 Kreeka11 Hispaania12 Portugal13 Soome14 Austria15 Rootsi.--------------------------------------------------


Tähtis õiguslik teade

|

31975L0033

Nõukogu direktiiv, 17. detsember 1974, külmaveearvesteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

Euroopa Liidu Teataja L 014 , 20/01/1975 Lk 0001 - 0009 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 4 Lk 0069  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 3 Lk 0022  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 4 Lk 0069  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 4 Lk 0044  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 4 Lk 0044  CS.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 ET.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 HU.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 LT.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 LV.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 MT.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 PL.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 SK.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155 SL.ES Peatükk 13 Köide 002 Lk 147  - 155

		Nõukogu direktiiv,17. detsember 1974,külmaveearvesteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(75/33/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:liikmesriikides kehtivad külmaveearvestite ehituse ja kontrollimeetodite suhtes kohustuslikud sätted, mis erinevad liikmesriigiti ja takistavad seetõttu selliste seadmetega kauplemist; seetõttu on tarvis kõnealused sätted ühtlustada;nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivis nr 71/316/EMÜ liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta [3] (muudetud ühinemisaktiga) [4] on sätestatud EMÜ tüübikinnituse ja EMÜ esmataatluse kord; kõnealuse direktiivi kohaselt tuleks kehtestada tehnilised nõuded külmaveearvestite ehitusele ja toimimisele; enne selliste arvestite importimist, turustamist ja kasutamist tuleb need nõuded täita ja teha kontrollid ning kinnitada asjakohased märgid ja märgised,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevat direktiivi kohaldatakse külmaveearvestite suhtes, milleks on arvestid neist läbivoolava vee (ja mitte ühegi muu vedeliku) mahu pidevaks mõõtmiseks ja milles on mõõteseadis ühendatud näidikuga. Vesi on "külm", kui selle temperatuur on 0–30 °C.Artikkel 2Külmaveearvesteid, mis võivad kanda EMÜ märgiseid ja märke, on kirjeldatud käesoleva direktiivi lisas. Need arvestid peavad läbima EMÜ tüübikinnituse ja need tuleb esitada EMÜ esmataatluseks.Artikkel 3Ükski liikmesriik ei või mõõtmisomaduste põhjal keelata ega piirata EMÜ tüübikinnitusmärki ja EMÜ esmataatlusmärgist kandvate külmaveearvestite turuleviimist ega kasutuselevõtmist ega sellest keelduda.Artikkel 41. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 18 kuu jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest ja teatavad nendest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. detsember 1974Nõukogu nimeleesistujaM. Durafour[1] EÜT C 2, 9.1.1974, lk 62.[2] EÜT C 8, 31.1.1974, lk 6.[3] EÜT L 202, 6.9.1971, lk 1.[4] EÜT L 73, 27.3.1972, lk 14.--------------------------------------------------LISAI. MÕISTED JA MÄÄRATLUSED1.0. Käesolevat lisa kohaldatakse üksnes külmaveearvestite suhtes, mis põhinevad vahetul mehhaanilisel menetlusel, milles kasutatakse liikuvate seintega mõõtekambreid või vee kiiruse mõju liikuva osa (turbiini, tiivikratta vms) pöörlemiskiirusele.1.1. VoolukuluVoolukulu on veekogus, mis läbib arvestit teatavas ajaühikus, kusjuures kogus on väljendatud kuupmeetrites või liitrites ja aeg tundides, minutites või sekundites.1.2. Läbivoolanud kogusLäbivoolanud kogus on vee koguhulk, mis on läbinud arvestit teatava aja jooksul.1.3. Suurim voolukulu (Qmax)Suurim voolukulu Qmax on suurim voolukulu, mille korral arvesti suudab piiritletud aja jooksul toimida purunemata ning ületamata lubatud piirvigu ja suurimat lubatud rõhukadu.1.4. Nimivoolukulu (Qn)Nimivoolukulu Qn võrdub poolega suurimast voolukulust Qmax. Seda väljendatakse kuupmeetrites tunni kohta ja kasutatakse arvesti suurustähise määramiseks.Nimivoolukulu Qn korral peaks arvesti suutma toimida tavalistes kasutustingimustes, s.t pideva ja katkendliku kasutamise korral, ületamata lubatud piirvigu.1.5. Väikseim voolukulu (Qmin)Väikseim voolukulu (Qmin) on voolukulu, millest alates ei tohi arvesti ületada lubatud piirvigu ja mis on määratletud Qn-ist sõltuva muutujana.1.6. MõõtepiirkondVeearvesti mõõtepiirkonna piirideks on suurim voolukulu Qmax ja väikseim voolukulu Qmin. See on jagatud kahte vööndisse, mida nimetatakse ülemiseks ja alumiseks ja mille lubatud piirvead on erinevad.1.7. Üleminekuvoolukulu (Qt)Üleminekuvoolukulu Qt on voolukulu, mis jagab mõõtepiirkonna ülemiseks ja alumiseks vööndiks ja mille korral kaob lubatud piirvigade järjepidevus.1.8. Lubatud piirvigaLubatud piirviga on käesoleva direktiiviga veearvesti EMÜ tüübikinnitusel ja EMÜ esmataatlusel lubatud piirviga.1.9. RõhukaduRõhukadu tähendab seda rõhukadu, mille veearvesti torustikus põhjustab.II. MÕÕTMISOMADUSED2.1. Lubatud piirveadAlumises vööndis, Qmin (kaasa arvatud) kuni Qt (välja arvatud), on lubatud piirviga ± 5 %.Ülemises vööndis, Qt (kaasa arvatud) kuni Qmax (kaasa arvatud), on lubatud piirviga ± 2 %.2.2. MõõtmisklassidVeearvestid on eespool määratletud Qmin-i ja Qt väärtuste põhjal jagatud kolme mõõtmisklassi järgmise tabeli kohaselt:Klassid | nQ |< 15 m3/h | = 15 m3/h |A-klassQmin-i väärtus | 0,04 Qn | 0,08 Qn |Qt väärtus | 0,10 Qn | 0,30 Qn |B-klassQmin-i väärtus | 0,02 Qn | 0,03 Qn |Qt väärtus | 0,08 Qn | 0,20 Qn |C-klassQmin-i väärtus | 0,01 Qn | 0,006 Qn |Qt väärtus | 0,015 Qn | 0,015 Qn |III. TEHNILISED OMADUSED3.1. Ehitus – üldsättedArvestite ehitus peab olema selline, et:1) nende kasutusiga oleks pikk ja pettused oleksid välistatud;2) need vastaksid käesoleva direktiivi sätetele, kui kasutustingimused on tavalised.Kui arvestitest läbivoolav vesi võib juhuslikult hakata tagasi voolama, peavad arvestid sellele vastu pidama, ilma et see kahjustaks neid või muudaks nende mõõtmisomadusi, ja samal ajal sellise tagasivoolu üles märkima.3.2. MaterjalidVeearvesti peab olema valmistatud materjalidest, mis on veearvesti kasutusotstarvet silmas pidades piisavalt tugevad ja püsivad. See peab olema tervenisti valmistatud materjalidest, mis on vastupidavad sisemise ja tavalise välise korrosiooni suhtes, ja vajaduse korral sobiva pinnatöötluse abil kaitstud. Veetemperatuuri muutumine töötemperatuurivahemikus ei tohi kahjustada veearvesti valmistamiseks kasutatud materjale.3.3. Tugevus – rõhukindlusArvesti peab suutma pidevalt – toimimishäirete, lekete, seintest läbiimbumise ja jäävate moonutusteta – vastu pidada püsivale veesurvele, mis on arvestile ette nähtud ja mida nimetatakse suurimaks töörõhuks. See rõhk on vähemalt 10 baari.3.4. RõhukaduArvestist tulenev rõhukadu tehakse kindlaks EMÜ tüübikinnituskatsetega ning see ei tohi nimivoolukulu korral ületada 0,25 baari ja suurima voolukulu korral 1 baari.Nende katsetulemuste põhjal jagatakse arvestid nelja rühma selle järgi, milline on nende suurim rõhukadu: 1; 0,6; 0,3 või 0,1 baari. Asjakohane väärtus tuleb märkida EMÜ tüübikinnitustunnistusele.3.5. NäiduseadisedNäitur peab võimaldama lugeda mõõdetud veekogust kuupmeetrites kindlalt, hõlpsalt ja üheseltmõistetavalt, paigutades näituri koostisosade näidud lihtsalt üksteise kõrvale. Kogust näitab kas:a) ühe või mitme osuti asend ringskaalal;b) rida järjestikku asetsevaid numbreid ühes või mitmes avas;c) nende kahe süsteemi ühend.Kuupmeetrid ja selle kordühikud on esitatud musta ning kuupmeetri osaühikud punase värviga.Numbrite tegelik või näiv kõrgus peab olema vähemalt 4 mm.Alapunktide b ja c kohastel numbernäituritel peab numbrite nähtav edasiliikumine toimuma alt üles. Mis tahes numbri edasiliikumine peab toimuma ajal, mil vahetult madalama astme number läbib viimast kümnendikku täisringist; alapunkti c puhul võib väikseimat väärtust näitav trummel liikuda pidevalt. Täiskuupmeetrid peavad olema selgelt tähistatud.Alapunktide a ja c kohaste näiturite osutid peaksid pöörlema päripäeva. Iga skaalajaotise väärtus kuupmeetrites peaks olema väljendatud kujul 10n, kusjuures n on positiivne või negatiivne täisarv või null, ja nii, et tekiks järjestikuste kümnendarvude süsteem. Skaala iga osa juures peaksid olema järgmised andmed: × 1000; × 100; × 10; × 1; × 0,1; × 0,01; × 0,001.Mõlemal juhul (nii ringskaalaga osutnäiturid kui ka numbernäiturid):- tuleks ühiku tähis m3 esitada kas ringskaalal või numbernäidu vahetus läheduses,- peaks kõige kiiremini liikuv nähtav, skaalaga osa, mida nimetatakse katseelemendiks ja mille skaalajaotis on niinimetatud "taatlusjaotis", liikuma pidevalt. See katseelement võib olla kinnitatud püsivalt või siis ajutiselt, äravõetavate osade lisamise teel. Need osad ei tohi arvesti mõõtmisomadusi oluliselt mõjutada.Taatlusjaotis ei tohiks olla lühem kui 1 mm ega pikem kui 5 mm. Skaala koosneb:- kas ühepaksustest joontest, mille paksus ei ületa veerandit kahe järjestikuse joone telgede vahekaugusest ja mis erinevad üksnes pikkuse poolest,- või eri värvi ribadest, mille laius on ühtlane ja võrdne skaalajaotise pikkusega.Siiski on 6 aasta ja 6 kuu jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest lubatud järgmine:a) numbrid võivad liikuda ülevalt alla, kusjuures seda liikumissuunda näitab nool;b) skaalajaotise pikkus võib olla 0,8 mm.3.6. Taatlusjaotise numbrite arv ja nende väärtusedNäidik peab suutma kuupmeetrites ja nulli tagasi minemata üles märkida sellise mahu, mis vastab vähemalt 1999 töötunnile nimivoolukulu korral.Taatlusjaotise väärtus peab olema kujul 1 × 10n, 2 × 10n või 5 × 10n. See peab olema piisavalt väike, et taatluse ajal ei oleks mõõtmise ebatäpsus suurem kui 0,5 % (võimalik näiduviga ei ületa poolt väikseima skaalajaotise pikkusest) ja et väikseima voolukulu korral ei kestaks katse kauem kui poolteist tundi.Siiski on 6 aasta ja 6 kuu jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest lubatud pikimaks kestuseks seitse tundi.Et mõõteseadise liikumist oleks näha enne, kui näitur seda selgelt näitab, võib paigaldada lisaseadise (täheke, mõõtemärgiga ketas jne).3.7. JusteerseadisArvestitele võib paigaldada justeerseadise, mille abil on võimalik muuta näidatava koguse ja tegelikult läbivoolanud koguse vahelist suhet. See seadis on kohustuslik arvestite puhul, milles kasutatakse vee kiiruse mõju liikuva osa pöörlemisele.3.8. KiirendusseadisKiirendusseadiste kasutamine arvesti kiiruse suurendamiseks Qmin-ist väiksema voolukulu korral on keelatud.IV. MÄRGID JA PEALDISED4.1. TunnuspealdisedKõikidele arvestitele peavad olema loetavalt ja püsivalt märgitud järgmised andmed, mis on kas igaüks eraldi või kõik koos esitatud kas kestal, näituri plaadil või andmeplaadil:a) tootja nimi, ärinimi või kaubamärk;b) mõõtmisklass ja nimivoolukulu Qn kuupmeetrites tunni kohta;c) valmistusaasta ja kordumatu valmistusnumber;d) üks või kaks voolusuunda näitavat noolt;e) EMÜ tüübikinnitusmärk;f) suurim töörõhk baarides, kui see võib ületada 10 baari;g) täht "V" või "H", kui arvesti suudab õigesti toimida üksnes püstasendis (V) või üksnes rõhtasendis (H).4.2. Taatlusmärkide paigutusEMÜ taatlusmärkidele tuleks ette näha koht mõnel olulisel osal (tavaliselt arvesti kestal), mis on näha arvestit lahti võtmata.4.3. PlommidVeearvestitel on kaitseseadised, mida saab plommida nii, et pärast plommimist ei ole veearvestit ega selle justeerseadist võimalik kaitseseadiseid kahjustamata lahti võtta ega muuta ei enne ega pärast veearvesti paigaldamist.V. EMÜ TÜÜBIKINNITUS5.1. MenetlusEMÜ tüübikinnitus toimub kooskõlas direktiiviga 71/316/EMÜ.5.2. Tüübi katsetamineKui taotluse põhjal on kindlaks tehtud, et tüüp vastab käesoleva direktiivi nõuetele, tehakse teatava arvu arvestitega laborikatsed järgmistel tingimustel.5.2.1. Katsetatavate arvestite arvTootja esitatavate arvestite arv on esitatud järgmises tabelis:Nimivoolukulu Qn, m3/h | Arvestite arv |Kuni 5 | 10 |Rohkem kui 5 ja kuni 50 | 6 |Rohkem kui 50 ja kuni 1000 | 2 |Rohkem kui 1000 | 1 |5.2.2. RõhkPunktis 5.2.4 sätestatud mõõtmiskatsete puhul peaks rõhk arvesti väljalasekavas olema piisavalt suur, et vältida kavitatsiooni.5.2.3. KatseseadmedÜldiselt katsetatakse arvesteid eraldi ja igal juhul nii, et oleks võimalik kindlaks määrata iga arvesti omadused.Liikmesriigi mõõteteenistus võtab vajalikke meetmeid tagamaks, et läbivoolanud veekoguse mõõtmisel ei ületa suurim suhteline ebatäpsus 0,2 %, võttes arvesse ka mitmesuguseid paigaldusest tulenevaid vigu.Rõhu mõõtmisel on suurim lubatud ebatäpsus 5 % ja rõhukao mõõtmisel 2,5 %.Ühegi katse ajal ei tohiks voolukulu suhteline muutus ületada 2,5 % vahemikus Qmin-Qt ja 5 % vahemikus Qt-Qmax.Asjaomase liikmesriigi mõõteteenistus peab katseseadmed heaks kiitma, olenemata sellest, kus need katsed toimuvad.5.2.4. Katsetamise kordKatsed hõlmavad järgmisi toiminguid, mis sooritatakse esitatud järjekorras:1) rõhukindluskatse;2) veakõverate kindlaksmääramine voolukulu põhjal, tehes kindlaks rõhu mõju ja võttes arvesse tavalisi paigaldustingimusi, mis tootja on asjakohasele arvestitüübile ette näinud (sirged torud enne ja pärast arvestit, ahendid, takistused jne);3) rõhukadude kindlaksmääramine;4) kiirendatud kestvuskatse.Rõhukindluskatse koosneb kahest osast:a) iga arvesti peaks suutma lekete ja seintest läbiimbumiseta 15 minutit vastu pidada rõhule 16 baari või suurimast töörõhust 1,6 korda suuremale rõhule (vt punkti 4.1 alapunkti f);b) iga arvesti peaks suutma kahjustuste või lukustumiseta ühe minuti vastu pidada rõhule 20 baari või suurimast töörõhust kaks korda suuremale rõhule (vt punkti 4.1 alapunkti f).Alapunktides 2 ja 3 sätestatud katsete tulemused peaksid andma piisava hulga punkte, et kõveraid oleks võimalik kogu mõõtepiirkonna ulatuses täpselt joonistada.Kiirendatud kestvuskatse tehakse järgmiselt:Nimivoolukulu Qn, m3/h | Katsevoolukulu | Katse laad | Katkestuste arv | Pauside kestus (sekundites) | Tööaeg katsevoolukulu korral | Käivitus- ja seiskamisaeg (sekundites) |Qn ≤ 10 | Qn | katkendlik | 100000 | 15 | 15 sekundit | 0,15 (Qn), [1] kuid vähemalt 1 s |2 Qn | pidev | | | 100 h | |Qn> 10 | Qn | pidev | | | 800 h | |2 Qn | pidev | | | 200 h | |Enne esimest katset ja pärast iga katsesarja tuleb kindlaks teha mõõtmisvead vähemalt järgmiste voolukulude korral:Qmin; Qt; 0,3 Qn;; 0,5 Qn, 1 Qn ja 2 Qn.Igas katses peab arvestist läbivoolav veekogus olema piisav, et taatlusskaala osuti või trummel teeks vähemalt ühe täispöörde ja et kõrvaldada katkendlikkusest tulenevad moonutused.5.2.5. EMÜ tüübikinnituse tingimusedVeearvesti tüüp kinnitatakse juhul, kui see vastab järgmistele tingimustele:a) see vastab käesoleva direktiivi ja selle lisa haldus-, tehnilistele ja mõõtmissätetele;b) punkti 5.2.4 katsed 1, 2 ja 3 näitavad, et selle mõõtmis- ja tehnilised omadused vastavad käesoleva lisa II ja III osale;c) pärast kiirendatud kestvuskatset:1) ei ole algse kõvera suhtes täheldatud vahemikus Qt-Qmax suuremat muutust kui 1,5 % ja vahemikus Qmin-Qt suuremat muutust kui 3 %;2) on arvesti suurim viga vahemikus Qmin-Qt ± 6 % ja vahemikus Qt-Qmax ± 2,5 %.VI. EMÜ ESMATAATLUSEMÜ esmataatlus toimub liikmesriigi mõõteteenistuse heakskiidetud kohas. Tööruumide ja katseseadmete paigutus peaks olema selline, et taatlus oleks ohutu ja usaldusväärne ega põhjustaks taatlemise eest vastutavale isikule ajakadu. Olgugi et punkti 5.2.3 sätteid tuleb täita, võib arvesteid soovi korral katsetada sarjakaupa. Sel juhul peaks kõikide arvestite väljundrõhk olema piisav, et vältida kavitatsiooni, kusjuures arvestite vahelise vastastikmõju vältimiseks võidakse nõuda erimeetmete võtmist.Katsestendi võivad kuuluda automaatseadmed, möödavooluklapid, voolukulupiirajad jne, tingimusel et iga taadeldavate arvestite ja mõõtemahutite vaheline katsekontuur on selgelt määratletud ja et selle siserõhukadu on võimalik igal ajal mõõta.Kasutada võib mis tahes liiki veevarustussüsteemi, kuid mitme katsekontuuri rööpsel kasutamisel ei tohiks esineda punkti 5.2.3 sätetega vastuolus olevat vastastikmõju.Kui mõõtemahuti on jagatud mitmeks kambriks, peaksid vaheseinad olema piisavalt jäigad tagamaks, et kambri maht ei muutu rohkem kui 0,2 % sõltuvalt sellest, kas kõrvalkambrid on täis või tühjad.Taatlus hõlmab ka täpsuskatset vähemalt kolmes voolukuluvahemikus:a) 0,9 Qmax–Qmax;b) Qt–1,1 Qt;c) Qmin–1,1 Qmin.Esimesel neist katsetest määratakse kindlaks rõhukadu, mis peaks olema väiksem kui EMÜ tüübikinnitustunnistusel esitatud väärtus.Lubatud piirvead on sätestatud punktis 2.1.Igas katses peaks arvestist läbivoolav veekogus olema piisav, et taatlusskaala osuti või trummel teeks vähemalt ühe täispöörde ja et kõrvaldada katkendlikkusest tulenevad moonutused.Kui ilmneb, et kõik vead on sama märgiga, justeeritakse veearvestit nii, et kõik vead ei ületaks poolt lubatud piirveast.[1] (Qn) on arv, mis võrdub ühikus m3/h väljendatud Qn-i väärtusega.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 5. märts 1979, millega muudetakse nõukogu direktiivi 77/504/EMÜ tõupuhaste aretusveiste kohta

text:
Avis juridique important

|

31979L0268

Official Journal L 062 , 13/03/1979 P. 0005 - 0005 Finnish special edition: Chapter 3 Volume 10 P. 0199  Greek special edition: Chapter 03 Volume 24 P. 0257  Swedish special edition: Chapter 3 Volume 10 P. 0199  Spanish special edition: Chapter 03 Volume 16 P. 0048  Portuguese special edition Chapter 03 Volume 16 P. 0048

NÕUKOGU DIREKTIIV,5. märts 1979,millega muudetakse nõukogu direktiivi 77/504/EMÜ tõupuhaste aretusveiste kohta(79/268/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,1võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,2võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust3ning arvestades, et:nõukogu 25. juuli 1977. aasta direktiivis 77/504/EMÜ (tõupuhaste aretusveiste kohta)4 sätestati tingimused ühendusesisese kaubanduse järkjärguliseks liberaliseerimiseks selles valdkonnas;kuni asjakohaste ühenduse eeskirjade rakendamiseni on kooskõlas mainitud direktiivi artikliga 7 vastu võetud üldpõhimõte, et mitteliikmesriigist saabuva impordi suhtes ei tohiks kehtida soodsamad tingimused kui ühendusesiseses kaubanduses;liikmesriikide vahelist kaubandust käsitlevad eeskirjad ei ole veel täielikult kehtestatud, eelkõige seoses tõuraamatusse kandmise kriteeriumidega; neid ei kehtestata sel viisil, kuni teatava hulga rakendusmeetmete, eriti eespool osutatud direktiivi artikliga 6 ette nähtud meetmete vastuvõtmiseni; seepärast tuleb sätestada selle direktiivi artikli 7 kohaldamine pärast ühendusesisese korra sisseseadmist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 77/504/EMÜ artikkel 9 asendatakse järgmisega:"Artikkel 9Liikmesriigid jõustavad õigusnormid, mis on vajalikud:a) käesoleva direktiivi, välja arvatud selle artikli 7 täitmiseks hiljemalt 1. jaanuariks 1979;b) artikli 7 järgimiseks seoses iga selles käsitletud punktiga samadel kuupäevadel, kui need vastavad ühendusesisese kaubanduse suhtes kohaldatavatele vastavatele sätetele ja eelkõige otsustele, mis võetakse järjest vastu vastavalt artiklile 6.Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile."Artikkel 2Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 5. märts 1979Nõukogu nimeleesistujaP. MEHAIGNERIE1 EÜT C 9, 11.1.1979, lk 4.2 16. veebruaril 1979 esitatud arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).3 21. ja 22. veebruaril 1979 esitatud arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).4 EÜT L 206, 12.8.1977, lk 8.