title: Nõukogu direktiiv 92/31/EMÜ, 28. aprill 1992, millega muudetakse direktiivi 89/336/EMÜ elektromagnetilist ühilduvust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0031

Euroopa Liidu Teataja L 126 , 12/05/1992 Lk 0011 - 0011 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 22 Lk 0040  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 22 Lk 0040

		Nõukogu direktiiv 92/31/EMÜ,28. aprill 1992,millega muudetakse direktiivi 89/336/EMÜ elektromagnetilist ühilduvust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiiviga 89/336/EMÜ [4] nähakse ette täielik ühtlustamine elektromagnetilise ühilduvuse valdkonnas;selle direktiivi ühtne kohaldamine eeldab ühtlustatud standardite olemasolu; need standardid ei ole selle direktiivi rakendamise kuupäeval kättesaadavad;selle direktiiviga ei ole sätestatud küllaldast üleminekuperioodi, mille jooksul oleks lubatud turule viia enne nimetatud direktiivi rakendamise kuupäeva kohaldatavate siseriiklike õigusaktidega kooskõlas toodetud seadmeid;tootjatel peab olema aega seadmevarude turustamiseks;direktiivi 89/336/EMÜ tuleks vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 89/336/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 10 lõige 3 tunnistatakse kehtetuks.2. Artikli 12 lõikele 1 lisatakse järgmine lõik:"Liikmesriigid lubavad siiski kuni 31. detsembrini 1995 selliste käesolevas direktiivis nimetatud seadmete turuleviimist ja/või kasutuselevõttu, mis vastavad nende territooriumil 30. juunil 1992 kehtivatele siseriiklikele õigusaktidele."Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt kolme kuu möödumisel käesoleva direktiivi vastuvõtmisest. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Liikmesriigid kohaldavad neid sätteid hiljemalt kuue kuu möödumisel käesoleva direktiivi vastuvõtmisest.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 28. aprill 1992Nõukogu nimeleesistujaArlindo Marques Cunha[1] EÜT C 126, 21.6.1991, lk 7.[2] EÜT C 13, 20.1.1992, lk 506 jaEÜT C 94, 13.4.1992.[3] EÜT C 339, 31.12.1991, lk 1.[4] EÜT L 139, 23.5.1989, lk 19. Direktiivi on muudetud direktiiviga 91/263/EMÜ (EÜT L 128, 23.5.1991, lk 1).--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2014/85/EL, 1. juuli 2014 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta  EMPs kohaldatav tekst

text:
               2.7.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 194/10

         KOMISJONI DIREKTIIV 2014/85/EL,
   1. juuli 2014,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta, (1) eriti selle artiklit 8,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Oluliselt on parandatud tunnelite ohutust Euroopa Liidus, sealhulgas tänu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2004/54/EÜ (2). Selleks et täielikult tagada kõnealuste paranduste tõhusus, on vaja, et juhid teaksid ja mõistaksid ohutu tunnelisõidu põhimõtteid ning oskaksid neid rakendada oma liikluskäitumises. Nõukogu direktiivis 91/439/EMÜ (3) esitatud teooria- ja sõidueksami nõudeid muudeti seega vastavalt komisjoni direktiiviga 2008/65/EÜ, (4) samuti tuleks muuta uuesti sõnastatud direktiivi 2006/126/EÜ nõudeid.

               (2)

               Alates direktiivi 2006/126/EÜ vastuvõtmisest on teaduslikult põhjendatud teadmised juhtimissobivust mõjutavate terviseseisundite kohta edasi arenenud, eelkõige seoses nii liiklusohutusele kaasnevate riskide kui ka ravi tõhususega kõnealuste riskide ärahoidmisel. Hiljuti on avaldatud arvukalt uuringuid ja teadustöid, mis kinnitavad, et obstruktiivse uneapnoe sündroom on üks mootorsõidukiõnnetuste suurimaid riskitegureid. Seetõttu ei tohiks seda terviseprobleemi juhiluba käsitlevates ELi õigusaktides enam ignoreerida.

               (3)

               Direktiivi 2006/126/EÜ tuleks seega muuta, et viia III lisa kooskõlla teaduse ja tehnika arenguga.

               (4)

               Pärast direktiivi 2006/126/EÜ muutmist komisjoni direktiiviga 2012/36/EL (5) avastati direktiivi 2006/126/EÜ II lisas keelelised vead. Need tuleks parandada.

               (5)

               Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta (6) kohustuvad liikmesriigid põhjendatud juhtudel lisama ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu selgitavat dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi osade ja ülevõtvate siseriiklike õigusaktide vastavate osade vahel.

               (6)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas juhilubade komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2006/126/EÜ II ja III lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid ja avaldavad need hiljemalt 31. detsembril 2015. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 31. detsembrist 2015.
   Kui liikmesriigid need õigusnormid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 1. juuli 2014

            Komisjoni nimel

            presidendi eest

            asepresident

         Siim KALLAS

      (1)  ELT L 403, 30.12.2006, lk 18.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/54/EÜ, 29. aprill 2004, tunnelite miinimumohutusnõuete kohta üleeuroopalises teedevõrgus (ELT L 167, 30.4.2004, lk 39).

      (3)  Nõukogu direktiiv 91/439/EMÜ, 29. juuli 1991, juhilubade kohta (EÜT L 237, 24.8.1991, lk 1).

      (4)  Komisjoni direktiiv 2008/65/EÜ, 27. juuni 2008, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta (ELT L 168, 28.6.2008, lk 36).

      (5)  Komisjoni direktiiv 2012/36/EL, 19. november 2012, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta (ELT L 321, 20.11.2012, lk 54).

      (6)  ELT C 369, 17.12.2011, lk 14.

      LISA

                  1.

                  Direktiivi 2006/126/EÜ II lisa muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              punkt 2.1.3 asendatakse järgmisega:

                                          „2.1.3.

                                          Tee:

                                                      —

                                                      ohutu pikivahe hoidmise, pidurdusteekonna ja teelpüsimise kõige tähtsamad põhimõtted erinevate ilmastiku- ja teeolude puhul,

                                                      —

                                                      liikluse ohutegurid, mis on seotud erinevate teeoludega, eelkõige nende muutumisega ilma muutudes ning päeva ja öö vaheldudes,

                                                      —

                                                      erinevate teeliikide omadused ning sellega seonduvad nõuded,

                                                      —

                                                      sõiduki ohutu juhtimine maanteetunnelites;”;

                              b)

                              punkt 5.1.3 asendatakse järgmisega:

                                          „5.1.3.

                                          Erisätted C-, CE-, D- ja DE-kategooria sõidukite kohta
                                          Liikmesriigid võivad otsustada, et punktis 5.1.2 osutatud automaatkäigukastiga sõidukite piirangut ei kanta C-, CE-, D- või DE-kategooria sõiduki juhiloale, kui taotleja omab juba käsikäigukastiga sõiduki juhiluba B-, BE-, C-, CE-, C1-, C1E-, D-, DE-, D1- või D1E-kategooria puhul ning on oskuste ja käitumise eksamil sooritanud punktis 8.4 kirjeldatud tegevused.”;

                              c)

                              punkt 6.3.8 asendatakse järgmisega:

                                          6.3.8.

                                          „Erilised teeosad (kui võimalik): ringristmikud; raudteeületuskohad; trammi- ja bussipeatused; ülekäigurajad; pikkadel tõusudel üles-/allamäge sõitmine; tunnelid;”;

                              d)

                              punkt 7.4.8 asendatakse järgmisega:

                                          7.4.8.

                                          „Erilised teeosad (kui võimalik): ringristmikud; raudteeületuskohad; trammi- ja bussipeatused; ülekäigurajad; pikkadel tõusudel üles-/allamäge sõitmine; tunnelid;”;

                              e)

                              punkt 8.3.8 asendatakse järgmisega:

                                          8.3.8.

                                          „Erilised teeosad (kui võimalik): ringristmikud; raudteeületuskohad; trammi- ja bussipeatused; ülekäigurajad; pikkadel tõusudel üles-/allamäge sõitmine; tunnelid;”;

                  2.

                  Direktiivi 2006/126/EÜ III lisa punkt 11 („NEUROLOOGILISED HAIGUSED”) asendatakse järgmisega:
                  „NEUROLOOGILISED HAIGUSED JA OBSTRUKTIIVSE UNEAPNOE SÜNDROOM
                  NEUROLOOGILISED HAIGUSED

                              11.1.

                              Juhiluba ei väljastata ega uuendata tõsist neuroloogilist haigust põdevatele juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kui lisaks taotlusele ei esitata kinnitatud meditsiinilist arvamust.
                              Haigustega või kesk- või perifeerset närvisüsteemi mõjutava kirurgilise sekkumisega seotud neuroloogilisi häireid, mis põhjustavad meeleelundite puudulikkust või liikumisvaegust ning mõjutavad tasakaalu ja koordinatsiooni, tuleb arvestada vastavalt nende tagajärgedele ja progresseerumisohule. Sellistel juhtudel toimub juhiloa väljastamine või uuendamine seisundi halvenemise ohu korrapärase hindamise alusel.

                        OBSTRUKTIIVSE UNEAPNOE SÜNDROOM

                              11.2.

                              Järgmistes punktides vastab keskmine obstruktiivse uneapnoe sündroom apnoede ja hüpnoede arvule tunnis (apnoe/hüpnoe indeksile), mis on vahemikus 15–29, ning raske obstruktiivse uneapnoe sündroom apnoe/hüpnoe indeksile, mis on 30 või suurem. Mõlemaid seostatakse ülemäärase päevase unisusega.

                              11.3.

                              Keskmise või raske obstruktiivse uneapnoe sündroomi kahtlusega juhiloa taotlejad või sõidukijuhid saadetakse enne juhiloa väljastamist või uuendamist nõu saamiseks edasi volitatud arsti juurde. Neil võidakse soovitada kuni diagnoosi kinnitamiseni sõidukit mitte juhtida.

                              11.4.

                              Juhiloa võib väljastada keskmise või raske obstruktiivse uneapnoe sündroomiga juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kes suudavad oma terviseprobleemi piisava kontrolli all hoida, saavad asjakohast ravi ja kelle seisund võib olla paranenud (mida kinnitatakse kinnitatud meditsiinilise arvamusega).

                              11.5.

                              Ravitavad keskmise või raske obstruktiivse uneapnoe sündroomiga juhiloa taotlejad või sõidukijuhid peavad läbima korrapärased arstlikud läbivaatused ajavahemike järel, mis ei ületa 1. rühma juhtide puhul kolme aastat ja 2. rühma juhtide puhul üht aastat, et teha kindlaks ravile allumise määr, ravi jätkamise vajadus ja pidev valvsus.”.


title: Nõukogu direktiiv 2011/85/EL, 8. november 2011 , liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta

text:
                  23.11.2011

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 306/41

         NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/85/EL,
         8. november 2011,
         liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta
         EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 126 lõike 14 kolmandat lõiku,
         võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
         võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
         võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (2)

         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Majandus- ja rahaliidu esimese kümne aasta jooksul omandatud kogemused on vaja ära kasutada. Hiljutiste sündmuste tõttu majanduselus on eelarvepoliitika elluviimine muutunud keerulisemaks kogu liidus ning on saanud selgeks, et riikide vastutust tuleks suurendada ning liikmesriikide eelarveraamistiku aluseks olevate eelarve-eeskirjade ja -menetluste suhtes tuleks kohaldada ühtseid nõudeid. Eelkõige tuleks täpsustada, mida liikmesriikide ametiasutused peavad tegema, et järgida Euroopa Liidu lepingule (ELi leping) ja Euroopa Liidu toimimise lepingule (ELi toimimise leping) lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli (nr 12) sätteid, eriti selle artiklit 3.

                     (2)

                     Liikmesriikide valitsused ja valitsemissektori allsektorid haldavad avaliku sektori raamatupidamisarvestuse süsteemi, mis hõlmab muu hulgas selliseid elemente nagu raamatupidamine, sisekontroll, finantsaruandlus ja auditeerimine. Neid süsteeme tuleks eristada statistilistest andmetest, mis käsitlevad statistiliste meetoditega saadud andmeid riigi rahanduse kohta, ning prognoosidest ja eelarvemeetmetest, mis on seotud riigi rahandusega tulevikus.

                     (3)

                     Kvaliteetse ja liikmesriigiti võrreldava statistika koostamise eeltingimus on kõikehõlmav ja usaldusväärne avaliku sektori raamatupidamistava igas valitsemissektori allsektori osas. Sisekontrolliga tuleks tagada, et olemasolevaid eeskirju jõustatakse kõigis valitsemissektori allsektorites. Sõltumatu auditeerimisega, mida teostavad avaliku sektori asutused, nagu kontrollikojad, või eraõiguslikud auditeerimisasutused, tuleks edendada parimaid rahvusvahelisi tavasid.

                     (4)

                     Liidu eelarvealase järelevalveraamistiku nõuetekohaseks toimimiseks on oluline eelarveandmete kättesaadavus. Õigeaegsete ja usaldusväärsete eelarveandmete korrapärane kättesaadavus tagab nõuetekohase ja hästi ajastatud seire, mis omakorda võimaldab võtta viivitamata meetmeid, kui eelarvepositsioon ootamatult halveneb. Eelarveandmete kvaliteedi tagab eelkõige läbipaistvus, mis tähendab muu hulgas seda, et nimetatud andmed on üldsusele korrapäraselt kättesaadavad.

                     (5)

                     Seoses statistikaga on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 223/2009 (Euroopa statistika kohta) (3) kehtestatud Euroopa statistika koostamise õigusraamistik liidu poliitika kujundamiseks, kohaldamiseks, jälgimiseks ja hindamiseks. Nimetatud määruses sätestati ka Euroopa statistika väljatöötamise, tegemise ja levitamise põhimõtted, s.o ametialane sõltumatus, erapooletus, objektiivsus, usaldusväärsus, statistika konfidentsiaalsus ja kulutasuvus, ning esitati iga põhimõtte täpne määratlus. Nõukogu 25. mai 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta) (4) laiendati komisjoni volitusi kontrollida ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses kasutatavaid statistilisi andmeid.

                     (6)

                     Mõisted „riik”, „puudujääk” ja „investeerimine” on sätestatud protokollis (nr 12) ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta, viidates Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemile (ESA), mis on asendatud ühenduses kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemiga, mis on vastu võetud nõukogu 25. juuni 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 2223/96 ühenduses kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta (5) (ESA 95).

                     (7)

                     Liidu eelarvealase järelevalveraamistiku nõuetekohaseks toimimiseks on oluline ESA 95 andmete kättesaadavus ja kvaliteet. ESA 95 põhineb tekkepõhiselt esitataval teabel. Tekkepõhine fiskaalstatistika põhineb siiski varasematel kassapõhistel või samaväärsetel andmetel. Nendel võib olla oma osa eelarveseisundi õigeaegse jälgimise parandamisel, et vältida tõsiste eelarvevigade liiga hilist tuvastamist. Kui on kättesaadavad eelarve arengut kirjeldavate kassapõhiste andmete aegread, võib ilmneda suundumusi, mis nõuavad põhjalikumat jälgimist. Kassapõhised eelarveandmed (või samaväärsed avaliku sektori raamatupidamisarvestuse andmed, kui kassapõhised andmed ei ole kättesaadavad), mis tuleb avaldada, peaksid hõlmama vähemalt üldbilanssi ning kogutulu ja -kulu. Põhjendatud juhtudel, nt kui liikmesriigis on palju kohalikke valitsusasutusi, võib selleks, et andmed õigel ajal avalikustada, tugineda sobivatele hindamistehnikatele, mis põhinevad asutuste valimil koos hilisema läbivaatamisega täilike andmete põhjal.

                     (8)

                     Kui mitteobjektiivsed ja ebarealistlikud makromajandus- ja eelarveprognoosid võivad eelarve planeerimise tõhusust märkimisväärselt vähendada ning seega kahjustada eelarvedistsipliini järgimist, siis läbipaistvus ja prognoosimeetodite arutamine võivad eelarve planeerimisel kasutatavate makromajandus- ja eelarveprognooside kvaliteeti oluliselt parandada.

                     (9)

                     Otsustava tähtsusega selle tagamisel, et eelarvepoliitika elluviimisel kasutatakse realistlikke prognoose, on läbipaistvus, mis peaks hõlmama üldsuse juurdepääsu mitte ainult eelarve planeerimiseks koostatud ametlikele makromajandus- ja eelarveprognoosidele, vaid samuti selliste prognooside aluseks olevatele meetoditele, eeldustele ja asjaomastele näitajatele.

                     (10)

                     Tundlikkusanalüüs ja sellele vastavad eelarveprognoosid, mis täiendavad kõige tõenäolisemat makromajanduslikku eelarvestsenaariumi, võimaldavad analüüsida, kuidas eri eelarvemuutujad erinevate majanduskasvu ja intressimäärade prognooside korral võivad areneda, ning vähendavad seega suuresti riski, et prognoosimisvead ohustavad eelarvedistsipliini.

                     (11)

                     Kõige tõenäolisema makromajandusliku eelarvestsenaariumi puhul on liikmesriikide jaoks kasulik võtta aluseks komisjoni prognoosid ja teave nende aluseks olevate mudelite kohta, mis suurendavad eelarve planeerimisel kasutatavate prognooside kehtivust. Samas ulatus, mil määral liikmesriikidelt võib oodata eelarve planeerimisel kasutatavate prognooside võrdlemist komisjoni prognoosidega, erineb sõltuvalt prognoosi koostamise ajast ja prognoosimeetodite ja eelduste võrreldavusest. Kasulikeks võrdlusalusteks võivad olla ka teiste sõltumatute asutuste prognoosid.

                     (12)

                     Valitud makromajandusliku eelarvestsenaariumi ning komisjoni prognoosi vahelisi olulisi erinevusi tuleks kirjeldada ja põhjendada, eelkõige kui muutujate kasv või tase välisprognoosides erineb suuresti komisjoni prognoosides toodud väärtustest.

                     (13)

                     Kuna liikmesriikide eelarved ning liidu eelarve on vastastikuses sõltuvuses, peaks komisjon esitama mitmeaastases finantsraamistikus kavandatud kulude tasemel põhinevad liidu kulude prognoosid, et toetada liikmesriike eelarveprognooside koostamisel.

                     (14)

                     Eelarve planeerimiseks kasutatavate prognooside koostamise lihtsustamiseks ning erinevuste selgitamiseks liikmesriikide ja komisjoni prognooside vahel peaks igal liikmesriigil olema kord aastas võimalus arutada komisjoniga makromajandus- ja eelarveprognooside koostamise aluseks olevaid eeldusi.

                     (15)

                     Ametlike makromajandus- ja eelarveprognooside kvaliteet paraneb märgatavalt, kui toimub objektiivsetel kriteeriumitel põhinev regulaarne, erapooletu ja ulatuslik hindamine. Põhjaliku hindamise käigus kontrollitakse majandusprognoose, võrreldakse neid muude asutuste prognoosidega ning hinnatakse eelmiste prognooside paikapidavust.

                     (16)

                     Kui võtta arvesse, et eeskirjadel põhinevate liikmesriikide eelarveraamistike tõhusus on tõendatud ning et need toimivad edukalt riikide vastutuse suurendamisel seoses liidu eelarve-eeskirjadega ja eelarvedistsipliini edendamisel, peaksid liidu tugevdatud eelarvealase järelevalveraamistiku nurgakiviks olema ranged arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad, mis on riigispetsiifilised ja mis on kooskõlas liidu tasandi eelarve-eesmärkidega. Ranged arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad peaksid hõlmama väga täpselt kindlaks määratud eesmärke ning tõhusa ja õigeaegse järelevalve mehhanisme. Need eeskirjad peaksid põhinema usaldusväärsel ja sõltumatul analüüsil, mille koostavad sõltumatud asutused või asutused, kes on oma tööülesannete täitmisel sõltumatud liikmesriikide eelarveasutustest. Lisaks on poliitika rakendamise kogemus näidanud, et arvudes väljendatud eelarve-eeskirjade toimivuse tagamiseks peavad nõuete täitmatajätmisel olema tagajärjed, millega võib kaasneda üksnes halb maine.

                     (17)

                     ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli (nr 15) (teatavate Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki käsitlevate sätete kohta) tõttu ei ole nimetatud lepingutele lisatud protokollis (nr 12) (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta) nimetatud kontrollväärtused Ühendkuningriigile otseselt siduvad. Seetõttu ei tuleks Ühendkuningriigi suhtes kohaldada kohustust võtta vastu arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad, mis soodustavad tegelikult ülemäärase eelarvepuudujäägi jaoks kehtestatud kontrollväärtustest kinnipidamist, ning sellega seotud kohustust, mille kohaselt peavad keskpika perioodi eelarveraamistikus sisalduvad mitmeaastased eesmärgid olema kooskõlas selliste eeskirjadega.

                     (18)

                     Liikmesriigid peaksid vältima protsüklilist eelarvepoliitikat ning soodsate majandustingimustega perioodidel tuleks eelarvet jõulisemalt konsolideerida. Seda eesmärki aitavad saavutada väga täpselt arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad, mis peaksid kajastuma liikmesriikide aastaeelarve seadustes.

                     (19)

                     Riiklik eelarve planeerimine saab olla kooskõlas nii stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku kui ka parandusliku osaga üksnes juhul, kui seda tehakse mitme aasta perspektiivis ning püütakse eelkõige saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärgid. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgid on äärmiselt olulised selle tagamisel, et liikmesriikide eelarveraamistik oleks kooskõlas liidu õigusaktidega. Nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1466/97 (eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta) (6) ja nõukogu 7. juuli 1997. aasta määruse (EÜ) nr 1467/97 (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta) (7) põhimõtete kohaselt ei tohiks stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku ega paranduslikku osa käsitleda teineteisest eraldi.

                     (20)

                     Kuigi aastaeelarveseaduse vastuvõtmine on eelarveprotsessi keskne osa, mille raames võetakse liikmesriikides vastu olulised eelarveotsused, ulatub enamiku fiskaalmeetmete mõju aastasest eelarvetsüklist tunduvalt kaugemale. Seega on ühe aasta perspektiiv tugeva eelarvepoliitika jaoks nõrk alus. Selleks et võtta arvesse asjaolu, et ELi eelarvealane järelevalveraamistik hõlmab mitut aastat, tuleks aastaeelarveseaduse kavandamisel tugineda eelarve mitmeaastasele planeerimisele, mille aluseks on keskpika perioodi eelarveraamistik.

                     (21)

                     See keskpika perioodi eelarveraamistik peaks muu hulgas hõlmama kõiki peamisi kulu- ja tuluartikleid käsitlevaid prognoose eelarveaasta ja sellest pikema perioodi kohta, põhinedes eeldusel, et poliitikat ei muudeta. Iga liikmesriik peaks olema suuteline nõuetekohaselt määratlema muutumatu poliitika ja see poliitika tuleks teha üldsusele koos arvessevõetud eelduste, metoodikate ja teiste asjaomaste näitajatega kättesaadavaks.

                     (22)

                     Käesolev direktiiv ei tohiks keelata liikmesriigi uuel valitsusel keskpika perioodi eelarveraamistikku muuta, et see vastaks uutele poliitika prioriteetidele. Sel juhul peaks uus valitsus tooma välja erinevused võrreldes eelmise keskpika perioodi eelarveraamistikuga.

                     (23)

                     Eelarvealast järelevalveraamistikku käsitlevaid sätteid, mis on kehtestatud ELi toimimise lepinguga ning eelkõige stabiilsuse ja kasvu paktiga, kohaldatakse kogu valitsemissektori suhtes, mis hõlmab määruse (EÜ) nr 2223/96 kohaselt selliseid allsektoreid nagu keskvalitsus, osariigi/liidumaa valitsus, kohalik omavalitsus ja sotsiaalkindlustusfondid.

                     (24)

                     Paljude liikmesriikide rahandus on olulisel määral detsentraliseerunud seoses eelarvepädevuse üleandmisega valitsemissektori allsektoritele. Tänu sellele on allsektorite tähtsus stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmise tagamisel märkimisväärselt suurenenud ning erilist tähelepanu tuleks pöörata sellele, et riikide eelarveraamistikus sätestatud kohustused ja menetlused hõlmaksid kindlasti kõiki valitsemissektori allsektoreid, seda eelkõige (kuid mitte ainult) nimetatud liikmesriikides.

                     (25)

                     Selleks et eelarveraamistikega oleks võimalik eelarvedistsipliini ja riigi rahanduse jätkusuutlikkust tõhusalt parandada, peaksid need hõlmama kogu riigi rahandust. Seepärast tuleks erilist tähelepanu pöörata selliste valitsemissektori asutuste ja fondide toimingutele, mis ei ole osa korralisest eelarvest allsektori tasandil, ning mille mõju liikmesriikide eelarveseisundile avaldub kohe või keskpika perioodi jooksul. Andmed nende koondmõju kohta valitsemissektori eelarvetasakaalule ja võlale tuleks esitada iga-aastase eelarveprotsessi ja keskpika perioodi eelarvekavade raames.

                     (26)

                     Sarnaselt tuleks nõuetekohast tähelepanu osutada tingimuslike kohustuste olemasolule. Täpsemalt öeldes hõlmavad tingimuslikud kohustused võimalikke kohustusi, mis sõltuvad teatavate ebakindlate tulevikusündmuste toimumisest, või kujutavad endast kohustusi, mille puhul makse tegemine ei ole tõenäoline või ei ole võimalik usaldusväärselt hinnata tõenäoliselt makstava summa suurust. Nende hulka kuuluvad näiteks asjakohane teave riigi tagatiste, halbade laenude ja riigi osalusega ettevõtete tegevusest tulenevate kohustuste kohta, sealhulgas vajaduse korral teave tingimuslike kohustuste kulutuste tõenäosuse ja tegemise tähtpäeva kohta. Turu tundlikkust tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta.

                     (27)

                     Komisjon peaks käesoleva direktiivi rakendamist korrapäraselt kontrollima. Riikide eelarveraamistike eri aspekte käsitlevate käesoleva direktiivi sätetega seotud parimad tavad tuleks kindlaks teha ja neid jagada.

                     (28)

                     Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt järgida ühtlaselt ELi toimimise lepinguga nõutud eelarvedistsipliini, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seda on parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

                     (29)

                     Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (8) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja liidu huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja selle ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
         I   PEATÜKK

            SISU JA MÕISTED

            Artikkel 1
            Käesolevas direktiivis sätestatakse liikmesriikide eelarveraamistiku tunnusjooni käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad. Need eeskirjad on vajalikud selleks, et tagada liikmesriikide ELi toimimise lepingu kohaste kohustuste täitmine seoses valitsemissektori eelarve ülemäärase puudujäägi vältimisega.

            Artikkel 2
            Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli (nr 12) (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta) artiklis 2 sätestatud mõisteid „riik”, „puudujääk” ja „investeerimine”. Valitsemissektori allsektori mõistet kasutatakse määruse (EÜ) nr 2223/96 A lisa punktis 2.70 sätestatud tähenduses.
            Lisaks kasutatakse järgmist mõistet:

               „eelarveraamistik”– korraldused, menetlused, eeskirjad ja asutused, mis on valitsemissektori eelarvepoliitika elluviimise aluseks, eelkõige:

                        a)

                        eelarvealase raamatupidamisarvestuse ja statistilise aruandluse süsteemid;

                        b)

                        eelarve planeerimisel kasutatavate prognooside koostamise eeskirjad ja menetlused;

                        c)

                        riigispetsiifilised arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad, mis aitavad suurendada sidusust liikmesriikide eelarvepoliitika elluviimise ja Euroopa Liidu toimimise lepingu kohaste vastavate kohustuste vahel ning mis esitatakse koondnäitajana selliste eelarvetulemuste kohta nagu valitsemissektori eelarvepuudujääk, laenu võtmine, võlg või üks nende peamine osa;

                        d)

                        eelarvemenetlused, mis sisaldavad eelarveprotsessi kõikide etappide aluseks olevaid eelarve-eeskirju;

                        e)

                        keskpikad eelarveraamistikud, st spetsiifiline riigi eelarvemenetluste kogum, millega pikendatakse eelarvepoliitika ajalist ulatuvust kaugemale kui üks aasta ning mis sisaldab poliitika prioriteete ja keskpika perioodi eelarve-eesmärke;

                        f)

                        sõltumatu järelevalve ja analüüsimiskord, et suurendada eelarveprotsessi etappide läbipaistvust;

                        g)

                        mehhanismid ja eeskirjad, millega reguleeritakse eelarvealaseid suhteid valitsemissektori kõigi allsektorite ametiasutuste vahel.

         II   PEATÜKK

            RAAMATUPIDAMISARVESTUS JA STATISTIKA

            Artikkel 3

               1.   Seoses avaliku sektori raamatupidamisarvestuse riiklike süsteemidega kasutavad liikmesriigid avaliku sektori raamatupidamisarvestuse süsteeme, mis hõlmavad põhjalikult ja ühetaoliselt kõiki valitsemissektori allsektoreid ning sisaldavad tekkepõhiste andmete koostamiseks vajalikku teavet eesmärgiga valmistada ette ESA 95 standardil põhinevad andmed. Kõnealuste avaliku sektori raamatupidamisarvestuse süsteemide suhtes kohaldatakse sisekontrolli ja sõltumatut auditeerimist.

               2.   Liikmesriigid tagavad, et valitsemissektori iga allsektori eelarve andmed tehakse üldsusele õigel ajal ja korrapäraselt kättesaadavaks, nagu on ette nähtud määrusega (EÜ) nr 2223/96. Liikmesriigid avaldavad eelkõige järgmised andmed:

                           a)

                           kassapõhised eelarveandmed (või samaväärsed avaliku sektori raamatupidamisarvestuse andmed, kui kassapõhised andmed ei ole kättesaadavad) järgmise sagedusega:

                                       —

                                       keskvalitsuse, osariigi/liidumaa valitsuse ja sotsiaalkindluste allsektorid igakuiselt, enne järgmise kuu lõppu ning

                                       —

                                       kohaliku omavalitsuse allsektor kord kvartalis enne järgmise kvartali lõppu;

                           b)

                           üksikasjaliku vastavustabeli, milles esitatakse teisendamise metoodika kassapõhiste andmete (või samaväärsete avaliku sektori raamatupidamisarvestuse andmete, kui kassapõhised andmed ei ole kättesaadavad) ja ESA 95 standardil põhinevate andmete vahel.

         III   PEATÜKK

            PROGNOOSID

            Artikkel 4

               1.   Liikmesriigid tagavad, et eelarve planeerimine põhineb realistlikel makromajandus- ja eelarveprognoosidel, mille koostamisel kasutatakse kõige ajakohasemat teavet. Eelarve planeerimine põhineb kõige tõenäolisemal makromajanduslikul eelarvestsenaariumil või sellest ettevaatlikumal stsenaariumil. Makromajandus- ja eelarveprognoose võrreldakse kõige ajakohasemate komisjoni ja vajaduse korral teiste sõltumatute asutuste prognoosidega. Valitud makromajandusliku eelarvestsenaariumi ning komisjoni prognoosi vahelisi olulisi erinevusi kirjeldatakse, tuues välja põhjendused, eeskätt juhul, kui muutujate tase või kasv välisprognoosides erineb suuresti komisjoni prognoosides toodud väärtustest.

               2.   Komisjon avalikustab oma makromajandus- ja eelarveprognooside aluseks olevad meetodid, eeldused ja asjakohased näitajad.

               3.   Et aidata liikmesriikidel eelarveprognoose koostada, esitab komisjon liidu kulude prognoosid, mis põhinevad mitmeaastase finantsraamistikuga kavandatud kulude tasemel.

               4.   Tundlikkusanalüüsi raames uuritakse makromajandus- ja eelarveprognoosides, kuidas kujunevad peamised eelarvemuutujad erinevate majanduskasvu ja intressimäärade prognooside korral. Makromajandus- ja eelarveprognoosides kasutatavates alternatiivsetes eeldustes juhindutakse sellest, kuivõrd paikapidavad on olnud eelmised prognoosid, ning püütakse võtta arvesse asjaomaseid riskistsenaariume.

               5.   Liikmesriigid määravad kindlaks makromajandus- ja eelarveprognooside koostamise eest vastutava institutsiooni ning avaldavad eelarve planeerimiseks koostatud ametlikud makromajandus- ja eelarveprognoosid koos nende aluseks olevate meetodite, eelduste ja asjaomaste parameetritega. Liikmesriigid ja komisjon peavad vähemalt kord aastas tehnilist dialoogi, milles käsitletakse makromajandus- ja eelarveprognooside koostamise aluseks olevaid eeldusi.

               6.   Eelarve planeerimisel kasutatavaid makromajandus- ja eelarveprognoose hinnatakse regulaarselt, erapooletult ja ulatuslikult, lähtudes objektiivsetest kriteeriumitest, teostades muu hulgas järelhindamist. Hindamise tulemused tehakse üldsusele kättesaadavaks ja neid võetakse tulevaste makromajandus- ja eelarveprognooside puhul asjakohaselt arvesse. Kui hindamisel tehakse kindlaks oluline nihe, mis mõjutab makromajandusprognoose vähemalt nelja järjestikuse aasta jooksul, võtab liikmesriik vajalikud meetmed ja avalikustab need.

               7.   Liikmesriikide kvartaalse võla ja eelarvepuudujäägi tasemed avaldab komisjon (Eurostat) iga kolme kuu järel.

         IV   PEATÜKK

            ARVUDES VÄLJENDATUD EELARVE-EESKIRJAD

            Artikkel 5
            Iga liikmesriik kehtestab arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad, mis on neile eriomased ja millega edendatakse tõhusalt nende ELi toimimise lepingust eelarvepoliitika osas tulenevate kohustuste järgimist kogu valitsemissektori mitmeaastase kava raamistikus. Kõnealused eeskirjadega edendatakse eelkõige järgmist:

                        a)

                        puudujäägile ja võlale ELi toimimise lepinguga kehtestatud kontrollväärtuste järgimine;

                        b)

                        eelarve planeerimise mitmeaastase kava vastuvõtmine, sealhulgas liikmesriikide keskpika perioodi eelarve-eesmärkide täitmine.

            Artikkel 6

               1.   Ilma et see piiraks liidu eelarvealast järelevalveraamistikku käsitlevate ELi toimimise lepingu sätete kohaldamist, sisaldavad igale riigile spetsiifilised arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad järgmisi elemente:

                           a)

                           eesmärgi kindlaksmääramine ja eeskirjade reguleerimisala;

                           b)

                           eeskirjade järgimise tõhus ja õigeaegne jälgimine, mis põhineb usaldusväärsel ja sõltumatul analüüsil, mille teevad sõltumatud asutused või asutused, kes on oma tööülesannete täitmisel sõltumatud liikmesriikide eelarveasutustest;

                           c)

                           tagajärjed nõuete täitmatajätmise korral.

               2.   Kui arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad sisaldavad vabastusklausleid, sätestatakse nendes klauslites ELi toimimise lepingust tulenevaid liikmesriikide eelarvepoliitiliste kohustuste järgimisega seotud piiratud hulka konkreetseid asjaolusid ja rangeid menetlusi, mille puhul on nõuete ajutine täitmata jätmine lubatud.

            Artikkel 7
            Liikmesriikide aastaeelarveseaduses kajastuvad nende kehtivad riigispetsiifilised arvudes väljendatud eelarve-eeskirjad.

            Artikkel 8
            Artikleid 5 kuni 7 ei kohaldata Ühendkuningriigi suhtes.

         V   PEATÜKK

            KESKPIKA PERIOODI EELARVERAAMISTIK

            Artikkel 9

               1.   Liikmesriigid kehtestavad keskpika perioodi usaldusväärse ja tõhusa eelarveraamistiku, millega nähakse ette eelarve planeerimine vähemalt kolmeks aastaks, et tagada riigieelarve planeerimisel mitmeaastase perspektiivi arvessevõtmine.

               2.   Keskpika perioodi eelarveraamistikud sisaldavad järgmiste elementide kehtestamise menetlusi:

                           a)

                           ulatuslikud ja läbipaistvad mitmeaastased eelarve-eesmärgid seoses valitsemissektori eelarvepuudujäägi, võla ja muude üldiste eelarvenäitajatega, nagu näiteks kulud, tagades samas, et eesmärgid on kooskõlas kõigi kehtivate IV peatükis sätestatud arvudes väljendatud eelarve-eeskirjadega;

                           b)

                           valitsemissektori suuremaid kulu- ja tuluartikleid käsitlevad prognoosid, milles esitatakse üksikasjalikumaid keskvalitsuse ja sotsiaalkindlustuse tasandit puudutavaid andmeid, eelarveaasta ja sellest pikema perioodi kohta, mis põhinevad eeldusel, et poliitikat ei muudeta;

                           c)

                           valitsemissektori rahandusele mõju avaldava keskpikaks perioodiks kavandatud poliitika kirjeldus peamiste tulu- ja kuluartiklite kaupa, kirjeldades, kuidas kohandamine keskpika perioodi eelarve-eesmärkide suunas saavutatakse võrreldes prognoosidega, mis põhinevad eeldusel, et poliitikat ei muudeta;

                           d)

                           hinnang selle kohta, kuidas kavandatud poliitika, võttes arvesse selle otsest pikaajalist mõju valitsemissektori rahandusele, võib mõjutada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikust.

               3.   Keskpika perioodi eelarveraamistiku raames vastuvõetavate prognooside aluseks on III peatüki kohased realistlikud makromajandus- ja eelarveprognoosid.

            Artikkel 10
            Aastaeelarveseadus on kooskõlas keskpika perioodi eelarveraamistiku sätetega. See tähendab, et aastaeelarve koostatakse eelkõige artikli 9 lõikes 2 osutatud tulu- ja kuluprognooside ning keskpika perioodi eelarveraamistiku prioriteetide alusel. Kõiki kõrvalekaldeid kõnealustest sätetest selgitatakse nõuetekohaselt.

            Artikkel 11
            Käesoleva direktiivi sätted ei takista liikmesriigi uuel valitsusel keskpika perioodi eelarveraamistikku ajakohastada, et see kajastaks uusi poliitika prioriteete. Sel juhul toob uus valitsus välja erinevused võrreldes eelmise keskpika perioodi eelarveraamistikuga.

         VI   PEATÜKK

            RIIGI RAHANDUSE LÄBIPAISTVUS JA EELARVERAAMISTIKE REGULEERIMISALA

            Artikkel 12
            Liikmesriigid tagavad, et kõiki II, III ja IV peatüki sätete järgimiseks võetud meetmeid kohaldatakse kõigis valitsemissektori allsektorites ühetaoliselt ning et need hõlmavad täielikult kõiki kõnealuseid sektoreid. Eelkõige tähendab see ühetaolisi raamatupidamiseeskirju ja -menetlusi, samuti nende aluseks olevate andmete kogumise ja töötlemise süsteemi terviklikkust.

            Artikkel 13

               1.   Liikmesriigid võtavad kasutusele asjakohased mehhanismid valitsemissektori allsektorite koordineerimiseks, et näha ette kõigi valitsemissektori allsektorite täieulatuslik ja sidus kaasamine eelarve planeerimisse, riigispetsiifiliste arvudes väljendatud eelarve-eeskirjade koostamisse ja eelarveprognooside tegemisse, ning mitmeaastase planeerimise ettevalmistamine, nagu on eelkõige sätestatud mitmeaastases eelarveraamistikus.

               2.   Eelarvega seotud vastutuse suurendamiseks sätestatakse selgelt ametiasutuste eelarvealane vastutus valitsemissektori eri allsektorites.

            Artikkel 14

               1.   Kõik valitsemissektori asutused ja fondid, mis ei ole osa korralisest eelarvest allsektorite tasandil, tehakse kindlaks ning andmed nende kohta esitatakse koos muu asjakohase teabega iga-aastase eelarveprotsessi raames. Andmed nende koondmõju kohta valitsemissektori eelarvetasakaalule ja nimetatud valitsemissektori asutuste ja fondide võlale esitatakse iga-aastase eelarveprotsessi ja keskpika perioodi eelarvekavade raames.

               2.   Liikmesriigid avaldavad üksikasjaliku teabe selle kohta, kuidas maksukulud mõjutavad tulusid.

               3.   Liikmesriigid avaldavad valitsemissektori iga allsektori puhul asjakohase teabe selliste tingimuslike kohustuste kohta, millel võib tõenäoliselt olla eelarvele suur mõju, sealhulgas teabe riigi tagatiste, halbade laenude ja riigi osalusega ettevõtete tegevusest tulenevad kohustuste kohta. Liikmesriigid avaldavad samuti teabe valitsemissektori osaluse kohta avaliku ja erasektori ettevõtete kapitalis, kui tegemist on majanduse seisukohast oluliste summadega.

         VII   PEATÜKK

            LÕPPSÄTTED

            Artikkel 15

               1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 31. detsembriks 2013. Liikmesriigid edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile. Nõukogu julgustab liikmesriike koostama nende endi jaoks ja liidu huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

               2.   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

               3.   Komisjon valmistab liikmesriikide asjaomase teabe põhjal ette käesoleva direktiivi põhiliste sätete rakendamise vahearuande, mille ta esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule 14. detsembriks 2012.

               4.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

            Artikkel 16

               1.   Komisjon avaldab 14. detsembriks 2018 ülevaate käesoleva direktiivi sätete sobivuse kohta.

               2.   Ülevaates hinnatakse muu hulgas järgmist:

                           a)

                           valitsuse kõigi allsektorite statistikanõuded;

                           b)

                           arvudes väljendatud eelarve-eeskirjade ülesehitus ja tõhusus liikmesriikides;

                           c)

                           riigi rahanduse läbipaistvuse üldine tase.

               3.   Komisjon hindab 31. detsembriks 2012. aastal rahvusvaheliste avaliku sektori raamatupidamisstandardite sobivust.

            Artikkel 17
            Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

            Artikkel 18
            Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

            Brüssel, 8. november 2011

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               J. VINCENT-ROSTOWSKI

            (1)  Euroopa Parlamendi 28. septembri 2011. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

            (2)  ELT C 150, 20.5.2011, lk 1.

            (3)  ELT L 87, 31.3.2009, lk 164.

            (4)  ELT L 145, 10.6.2009, lk 1.

            (5)  EÜT L 310, 30.11.1996, lk 1.

            (6)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

            (7)  EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.

            (8)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/47/EÜ, 6. juuni 2002, finantstagatiskokkulepete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0047

Euroopa Liidu Teataja L 168 , 27/06/2002 Lk 0043 - 0050

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/47/EÜ,6. juuni 2002,finantstagatiskokkulepete kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [4]ning arvestades järgmist:(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 1998. aasta direktiiv 98/26/EÜ arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemides [5] kujutas endast verstaposti makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemidele kindla õigusliku raamistiku loomisel. Kõnealuse direktiivi rakendamine on näidanud, et on tähtis piirata sellistele süsteemidele omast süsteemset riski, mis tuleneb mitme kohtualluvuse erinevast mõjust, ja kasulik koostada ühised eeskirjad selliste süsteemide raames seatavate tagatiste kohta.(2) Oma finantsteenuseid käsitlevas 11. mai 1999. aasta teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule "Finantsturgude raamistiku rakendamine: tegevuskava" võttis komisjon, olles nõu pidanud turutundjate ja siseriiklike asutustega, kohustuse koostada edasisi ettepanekuid tagatisi käsitlevate seadusandlike meetmete kohta, et saavutada tagatiste vallas direktiiviga 98/26/EÜ võrreldes suuremaid edusamme.(3) Tuleks kehtestada ühenduse kord väärtpaberi- ja sularahatagatiste esitamiseks nii pandiõigusel kui ka omandiõiguse üleminekul põhinevates süsteemides, kaasa arvatud tagasiostulepingud. See suurendab finantsturgude integreerumist ja tasuvust ning edendab ühenduse finantssüsteemi stabiilsust, toetades seeläbi teenuste osutamise vabadust ja kapitali vaba liikumist finantsteenuste ühtsel turul. Käesolev direktiiv keskendub kahepoolsetele finantstagatiskokkulepetele.(4) Käesolev direktiiv on vastu võetud ühenduse õiguslikus raamistikus, mis koosneb eelkõige nimetatud direktiivist 98/26/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. aprilli 2001. aasta direktiivist 2001/24/EÜ krediidiasutuste saneerimise ja likvideerimise kohta [6], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta direktiivist 2001/17/EÜ kindlustusseltside saneerimise ja likvideerimise kohta [7] ning nõukogu 29. mai 2000. aasta määrusest (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta [8]. Käesolev direktiiv on kooskõlas nende varasemate õigusaktide põhijoontega ega ole nendega vastuolus. Käesoleva direktiiviga tegelikult täiendatakse olemasolevaid õigusakte, käsitledes uusi küsimusi ja põhjalikumalt teatavaid küsimusi, mida on kõnealustes õigusaktides juba käsitletud.(5) Õiguskindluse suurendamiseks finantstagatiskokkulepete vallas peaksid liikmesriigid tagama, et selliste kokkulepete suhtes ei kohaldata teatavaid maksejõuetusõiguse sätteid, eelkõige neid, mis pärsiksid finantstagatiste tegelikku realiseerimist või seaksid kahtluse alla selliste praeguste meetodite kehtivuse nagu lõpetamisel toimuv kahepoolne tasaarveldus, lisatagatise esitamine tagatise ülekatte vormis ja tagatise asendamine.(6) Käesolev direktiiv ei käsitle õigusi, mis mõnel isikul võivad olla finantstagatisena esitatud vara suhtes ja mis tekivad muul viisil kui finantstagatiskokkuleppe tingimuste kohaselt ja muul viisil kui mõne õigusnormi või eeskirja põhjal, mida kohaldatakse likvideerimismenetluse või saneerimismeetmete algatamise või jätkamise tõttu, nagu näiteks eksimusest, veast või pädevuse puudumisest tulenev tagastamine.(7) Direktiivi 98/26/EÜ põhimõtet, mille järgi tagatisena esitatud registreeritud väärtpaberite suhtes kohaldatavaks õiguseks on selle riigi õigus, kus asjakohane register, konto või keskne depositoorium asub, tuleks laiendada, et luua õiguskindlus seoses kõnealuste väärtpaberite kasutamisega, mida omatakse piiriüleste tehingute raames ja tarvitatakse käesoleva direktiivi kohaselt finantstagatisena.(8) Praegu tunnustavad kõik liikmesriigid asukohamaa õiguse reeglit, mille kohaselt selle kindlaksmääramisel, kas finantstagatiskokkulepe on nõuetekohaselt vormistatud ja seega kolmandate isikute suhtes kehtiv, kohaldatakse selle riigi õigust, kus finantstagatis asub. Ilma et see mõjutaks käesoleva direktiivi kohaldamist vahetult omatavate väärtpaberite suhtes, tuleks kindlaks määrata finantstagatisena esitatud ja ühe või mitme vahendaja kaudu omatavate registreeritud väärtpaberite asukoht. Kui tagatisesaajal on kehtiv finantstagatiskokkulepe, mis on kooskõlas selle riigi õigusega, kus asjakohast kontot hoitakse, tuleks selle kehtivus võistlevate omandi- ja muude õiguste suhtes ja tagatise täitmisele pööratavus kindlaks määrata üksnes selle riigi õiguse kohaselt, seeläbi vältides muudest ettenägematutest õigusnormidest tulenevat õiguskindlusetust.(9) Piiramaks käesoleva direktiivi kohast finantstagatist kasutavate osaliste halduskulusid, peaks ainus kehtivustingimus, mida siseriikliku õigusega võib finantstagatise suhtes ette näha, olema, et finantstagatist omatakse, see antakse üle või registreeritakse või näidatakse muul viisil, et see on tagatisesaaja või tema huvides tegutseva isiku omandis või valduses, jätmata välja tagatise andmise meetodeid, mille puhul tagatiseandjal lubatakse tagatis asendada või ülemäärane tagatis tagasi võtta.(10) Samadel põhjustel ei tohiks finantstagatiskokkuleppe sõlmimist, kehtivust, täitmisele pööratavust ega tõenduskõlblikkust või finantstagatiskokkuleppe alusel finantstagatise esitamist teha sõltuvaks ühegi vorminõude täitmisest, milleks on näiteks mõne dokumendi koostamine ettenähtud vormis või viisil, mis tahes andmete esitamine ametiasutusele või avalik-õiguslikule asutusele, registreerimine avalikus registris, teadaande avaldamine ajalehes või ajakirjas või ametlikus registris või väljaandes või mõnel muul viisil, teatamine ametiisikule või ettenähtud vormis tõendite esitamine dokumendi koostamise või vahendi loomise kuupäeva, asjakohaste rahaliste kohustuste või muude asjaolude kohta. Käesoleva direktiiviga tuleb siiski ette näha tasakaal turu tõhususe ning kokkuleppe osaliste ja kolmandate isikute ohutuse vahel, seeläbi vältides muu hulgas pettuseohtu. See tasakaal tuleks saavutada käesoleva direktiivi kohaldamisala kaudu, mis hõlmab üksnes neid finantstagatiskokkuleppeid, millega nähakse ette mingisugusel kujul võõrandamine, s.o finantstagatise esitamine, ja mille puhul saab finantstagatise esitamist tõendada kirjalikult või püsival andmekandjal, tagades seejuures selle tagatise tuvastatavuse. Käesoleva direktiivi kohaldamisel ei tohiks vorminõuetena käsitleda toiminguid, mille sooritamine on liikmesriigi õiguse kohaselt muude finantsinstrumentide kui registreeritud väärtpaberite suhtes pandiõiguse seadmise või üleandmise tingimuseks, nagu näiteks korralduste kinnitamine või registreeritud vahendite puhul märke tegemine väljalaskja registrisse.(11) Lisaks sellele peaks käesolev direktiiv kaitsma üksnes neid finantstagatiskokkuleppeid, mida saab tõendada. Sellised tõendid saab esitada kirjalikult või mõnel muul õiguslikult täitmisele pöörataval viisil, mis on ette nähtud finantstagatiskokkuleppe suhtes kohaldatava õigusega.(12) Finantstagatiste kasutamise lihtsustamine halduskulude piiramise kaudu tõhustab Euroopa Keskpanga ning majandus- ja rahaliidus osalevate liikmesriikide keskpankade piiriüleseid tehinguid, mida on vaja ühise rahapoliitika rakendamiseks. Pealegi toetab finantstagatiskokkulepete piiratud kaitsmine teatavate maksejõuetusõiguse sätete eest ühist rahapoliitikat ka laiemalt, kui rahaturul osalejad tasakaalustavad omavahel turu üldise likviidsuse, kindlustades piiriülesed tehingud tagatisega.(13) Käesoleva direktiiviga püütakse kaitsta selliste finantstagatiskokkulepete kehtivust, mis põhinevad finantstagatise omandiõiguse täielikul üleminekul, näiteks kaotades selliste finantstagatiskokkulepete (sealhulgas tagasiostulepingud) niinimetatud ümberliigitamise pandiõigusteks.(14) Tuleks kaitsta lõpetamisel toimuva kahepoolse tasaarvelduse täitmisele pööratavust mitte üksnes omandiõiguse üleminekul põhinevate finantstagatiskokkulepete (sealhulgas tagasiostulepingud) täitemenetlusena, vaid laiemalt, kui lõpetamisel toimuv tasaarveldus moodustab osa finantstagatiskokkuleppest. Tuleks kaitsta finantsturul tavaliselt kasutatavaid usaldusväärseid riskijuhtimisvõtteid, võimaldades turuosalistel netopõhiselt juhtida ja vähendada oma krediidiriske, mis tulenevad igasugustest finantstehingutest, kusjuures krediidirisk arvutatakse nii, et ühendatakse hinnangulised praegused riskid, mis tulenevad kõikidest vastaspoolega pooleliolevatest tehingutest, ja tehakse vastastikuste kohustuste tasaarvestus, et saada üks koondsumma, mida võrreldakse tagatise jooksva väärtusega.(15) Käesolev direktiiv ei tohiks piirata ühtki siseriiklikust õigusest tulenevat piirangut ega nõuet, mis käsitleb nõuete ja kohustuste arvessevõtmist tasaarvestamisel või tasaarveldamisel ja mis on seotud näiteks nende vastastikkusega või asjaoluga, et need on tekkinud enne, kui tagatisesaaja teadis või oleks pidanud teadma tagatiseandja suhtes likvideerimismenetluse või saneerimismeetmete algatamisest (või mis tahes kohustuslikust õigustoimingust, mille tulemuseks on algatamine).(16) Teatavate automaatsete tühisussätete eest tuleks kaitsta reguleerijate soositavat usaldusväärset turutegevust, kus finantsturul osalejad kasutavad ülekattega finantstagatiskokkuleppeid, et juhtida ja piirata oma krediidiriski üksteise suhtes krediidiriski jooksva turuväärtuse ja finantstagatise turuväärtuse arvutamise abil ja sellest lähtuvalt nõuda finantstagatise ülekatet või tagastada finantstagatise ülemäärane osa. Sama kehtib võimaluse kohta asendada finantstagatisena esitatud vara varaga, mille väärtus on sama. Eesmärk on kõigest see, et finantstagatise ülekatte esitamist või asendamist ei saa kahtluse alla seada üksnes selle põhjal, et asjakohane rahaline kohustus oli olemas enne selle finantstagatise esitamist või et finantstagatis esitati ettenähtud tähtajal. Siiski ei piira see võimalust seada siseriikliku õiguse alusel kahtluse alla finantstagatiskokkuleppeid ja finantstagatise esitamist osana esialgsest esitamisest või finantstagatise ülekatte esitamist või finantstagatise asendamist, näiteks kui seda on tehtud sihilikult, et kahjustada muid võlausaldajaid (see hõlmab muu hulgas toiminguid, mis põhinevad pettusel või sarnastel tühissussätetel, mida võib kohaldada ettenähtud tähtajal).(17) Käesoleva direktiiviga nähakse ette kiired ja vorminõuetel mittepõhinevad täitemenetlused, et kaitsta finantsstabiilsust ja piirata kõrvalmõjusid juhul, kui finantstagatiskokkuleppe osaline ei täida oma kohustusi. Käesolev direktiiv loob tasakaalu viimati nimetatud eesmärkide ning tagatiseandja ja kolmandate isikute kaitsmise vahel, kinnitades selgesõnaliselt liikmesriikide võimalust säilitada või kehtestada oma siseriiklike õigusnormidega järelkontroll, mida kohtud võivad teostada seoses finantstagatise realiseerimise või hindamise ja asjakohaste rahaliste kohustuste arvutamisega. Selline kontroll peaks võimaldama kohtutel kindlaks teha, kas realiseerimine või hindamine on toimunud majanduslikult põhjendatud viisil.(18) Peaks olema võimalik esitada tagatisena sularaha nii omandiõiguse üleminekul kui ka pandiõigusel põhinevates süsteemides, mis on vastavalt kaitstud tasaarvelduse tunnustamise või sularahatagatise pantimise abil. Sularaha tähendab üksnes seda raha, mis on krediteeritud kontole, või sarnaseid rahalisi nõudeid (nagu rahaturu hoiused), jättes pangatähed selgesõnaliselt välja.(19) Käesoleva direktiiviga nähakse ette kasutusõigus pandiõigusel põhinevate finantstagatiskokkulepete puhul, mis suurendab finantsturu likviidsust tulenevalt panditud väärtpaberite sellisest uuesti kasutamisest. Selline uuesti kasutamine ei tohiks piirata siseriiklikke õigusnorme, mis käsitlevad varade eraldamist ja võlausaldajate ebaõiglast kohtlemist.(20) Käesolev direktiiv ei piira lepinguliste tingimuste kohaldamist ega mõju finantstagatisena esitatud finantsinstrumentide puhul, näiteks õigused ja kohustused ja muud tingimused, mis sisalduvad väljalasketingimustes, ja mis tahes muud õigused, kohustused ja tingimused, mis kehtivad selliste vahendite väljalaskjate ja omanike vahel.(21) Käesolev direktiiv on kooskõlas põhiõiguste ja eeskätt Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud põhimõtetega.(22) Kuna kavandatava meetme eesmärki, milleks on kehtestada finantstagatiste kasutamisega seotud miinimumnõuded, ei suuda liikmesriigid täielikult saavutada ning seetõttu on eesmärk meetme ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutatav ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei hõlma käesolev direktiiv enamat, kui on vaja nimetatud eesmärgi saavutamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Sisu ja kohaldamisala1. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse ühenduse kord, mida kohaldatakse finantstagatiskokkulepete suhtes, mis vastavad lõigetes 2 ja 5 sätestatud nõuetele, ja finantstagatiste suhtes, mis vastavad lõigetes 4 ja 5 sätestatud tingimustele.2. Tagatisesaaja ja tagatiseandja peavad kumbki kuuluma ühte järgmistest rühmadest:a) ametiasutus (välja arvatud avalik-õiguslikud riigigarantiiga ettevõtjad, kui nad ei kuulu punktide b-e alla), sealhulgas:i) liikmesriikide avaliku sektori asutused, kelle ülesanne on riigivõla haldamine või kes osalevad selles;ii) liikmesriikide avaliku sektori asutused, kellel on lubatud pidada kliendikontosid;b) keskpank, Euroopa Keskpank, Rahvusvaheliste Arvelduste Pank, krediidiasutuste asutamist ja tegevust käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/12/EÜ [9] artikli 1 lõikes 19 määratletud mitmepoolne arengupank, Rahvusvaheline Valuutafond ja Euroopa Investeerimispank;c) finantseerimisasutus, kes on usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve all, sealhulgas:i) direktiivi 2000/12/EÜ artikli 1 lõikes 1 määratletud krediidiasutus, sealhulgas nimetatud direktiivi artikli 2 lõikes 3 loetletud asutused;ii) väärtpaberiturul pakutavaid investeerimisteenuseid käsitleva nõukogu 10. mai 1993. aasta direktiivi 92/22/EMÜ [10] artikli 1 lõikes 2 määratletud investeerimisühing;iii) direktiivi 2000/12/EÜ artikli 1 lõikes 5 määratletud finantseerimisasutus;iv) otsekindlustusega, v.a elukindlustusega seotud õigusnormide kooskõlastamist käsitleva nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/49/EMÜ [11] artikli 1 punktis a määratletud kindlustusselts ja otsese elukindlustusega seotud õigusnormide kooskõlastamist käsitleva nõukogu 10. novembri 1992. aasta direktiivi 92/96/EMÜ [12] artikli 1 punktis a määratletud elukindlustusselts;v) avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigusnormide kooskõlastamist käsitleva nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/611/EMÜ [13] artikli 1 lõikes 2 määratletud avatud investeerimisfond (UCITS);vi) direktiivi 85/611/EMÜ artikli 1a lõikes 2 määratletud fondivalitseja;d) keskne osaleja, arveldusagent või arvelduskoda, nagu on määratletud vastavalt direktiivi 98/26/EÜ artikli 2 punktides c, d ja e, sealhulgas samalaadsed asutused, kelle suhtes kohaldatakse siseriiklikke õigusnorme ja kes tegelevad futuuride, optsioonide ja muude tuletisinstrumentide turgudel kõnealuses direktiivis hõlmamata ulatuses, ja muu kui füüsiline isik, kes tegutseb usaldusisiku või esindajana ühe või mitme isiku huvides, sealhulgas võlakirjaomanike või võlakirjadega võrdväärsete muude väärtpaberite omanike või mõne punktides a-d määratletud organisatsiooni huvides;e) muu kui füüsiline isik, sealhulgas juriidilise isiku õigusteta üksused ja ühendused, tingimusel et teine osaline on punktides a-d määratletud organisatsioon.3. Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta finantstagatiskokkulepped, mille üheks osaliseks on lõike 2 punktis e nimetatud isik.Kui liikmesriigid seda võimalust kasutavad, teatavad nad sellest komisjonile, kes teatab sellest muudele liikmesriikidele.4. a) Esitatav finantstagatis peab moodustuma sularahast või finantsinstrumentidest.b) Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta finantstagatised, mis moodustuvad tagatiseandja oma aktsiatest, sidusettevõtjate aktsiatest konsolideeritud aastaaruandeid käsitleva nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ [14] tähenduses ja nende ettevõtjate aktsiatest, mille ainus otstarve on omada tootmisvahendeid, mis on tagatiseandja majandustegevuseks hädavajalikud, või omada kinnisvara.5. Käesolevat direktiivi kohaldatakse finantstagatiste suhtes, mis on esitatud ja mille esitamist saab kirjalikult tõendada.Finantstagatise esitamise tõend peab võimaldama kindlaks teha selle finantstagatise, mida ta käsitleb. Selleks piisab, kui tõestada, et registreeritud väärtpaberitest moodustuv tagatis on krediteeritud asjakohasele kontole või on selle konto kreeditis ja et sularahatagatis on krediteeritud määratud kontole või on selle konto kreeditis.Käesolevat direktiivi kohaldatakse selliste finantstagatiskokkulepete suhtes, mille olemasolu saab tõendada kirjalikult või õiguslikult samaväärsel viisil.Artikkel 2Mõisted1. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) finantstagatiskokkulepe — omandiõiguse üleminekul põhinev finantstagatiskokkulepe või pandiõigusel põhinev finantstagatiskokkulepe, olenemata sellest, kas need on hõlmatud raamlepingu või üldtingimustega või ei;b) omandiõiguse üleminekul põhinev finantstagatiskokkulepe — kokkulepe, sealhulgas tagasiostulepingud, mille alusel tagatiseandja annab finantstagatise omandiõiguse täielikult üle tagatisesaajale eesmärgiga tagada või muul viisil võimaldada asjakohaste rahaliste kohustuste täitmine;c) pandiõigusel põhinev finantstagatiskokkulepe — kokkulepe, mille alusel tagatiseandja esitab finantstagatise pandina tagatisesaajale või tema kasuks ja mille puhul finantstagatise omandiõigus jääb pandiõiguse tekkimisel täielikult tagatiseandjale;d) sularaha — raha, mis on kontole krediteeritud mis tahes vääringus, või samalaadsed rahalised nõuded, nagu näiteks rahaturu hoiused;e) finantsinstrumendid — äriühingute aktsiad ja muud äriühingute aktsiatega samaväärsed väärtpaberid, võlakirjad ja muus vormis võlakohustused, kui nendega saab kapitaliturul kaubelda, ning mis tahes muud väärtpaberid, millega tavaliselt kaubeldakse ja mis annavad õiguse omandada selliseid aktsiaid, võlakirju või muid väärtpabereid märkimise, ostmise või vahetamise teel või mis eeldavad tasumist sularahas (v.a maksevahendid), sealhulgas ühisinvesteerimisettevõtete osakud, rahaturu instrumendid ning eespool nimetatuga seotud nõuded või õigused;f) asjakohased rahalised kohustused — kohustused, mis on tagatud finantstagatiskokkuleppega ja mis eeldavad sularahas tasumist ja/või finantsinstrumentide üleandmist.Asjakohased rahalised kohustused võivad koosneda täielikult või osaliselt:i) praegustest või tulevastest tegelikest või tingimuslikest või võimalikest kohustustest (sealhulgas sellistest, mis tulenevad raamlepingust või sarnasest kokkuleppest);ii) kohustustest, mis mõnel muul isikul peale tagatiseandja on tagatisesaaja ees, võiiii) teatavat liiki või laadi kohustustest, mis tekivad aeg-ajalt;g) registreeritud väärtpaberitest moodustuv tagatis — finantstagatis, mis esitatakse finantstagatiskokkuleppe alusel ja koosneb finantsinstrumentidest, mille omandiõigust tõendavad kanded vahendaja poolt või tema huvides peetavas registris või peetaval kontol;h) asjakohane konto — finantstagatiskokkuleppega hõlmatud, registreeritud väärtpaberitest moodustuva tagatise puhul register või konto, mida tagatisesaaja võib pidada ja kuhu tehakse kanded, mille alusel esitatakse tagatisesaajale kõnealune registreeritud väärtpaberitest moodustuv tagatis;i) samaväärne tagatis:i) sularaha puhul sama summa maksmine samas vääringus;ii) finantsinstrumentide puhul sama väljalaskja või võlgniku finantsinstrumendid, mis kuuluvad samasse väljalaskesse või liiki ning mille nimiväärtus, vääring ja laad on samad, või, kui finantstagatiskokkuleppega nähakse ette muu vara üleandmine pärast mis tahes sündmuse toimumist, mis on seotud finantstagatisena esitatud finantsinstrumentidega või mõjutab neid, selline muu vara;j) likvideerimismenetlus — kõiki võlausaldajaid puudutav menetlus, mis hõlmab asjakohast varade realiseerimist ja tulude jaotamist võlausaldajate, aktsionäride või osanike vahel ja millega kaasneb haldus- või kohtuorganite sekkumine, sealhulgas juhud, kui kõiki võlausaldajaid puudutav menetlus lõpetatakse kompromissi tegemise või muu samalaadse meetmega, olenemata sellest, kas menetlus põhineb maksejõuetusel või mitte või on vabatahtlik või kohustuslik;k) saneerimismeetmed — meetmed, mis hõlmavad haldus- või kohtuorganite sekkumist majandusliku olukorra säilitamiseks või taastamiseks ja mis mõjutavad kolmandate isikute olemasolevaid õigusi, sealhulgas, kuid mitte ainult meetmed, millega kaasneb maksete peatamine, täitemeetmete peatamine või nõuete vähendamine;l) täitmist tingiv juhtum — kohustuste mittetäitmise juhtum või muu sarnane osaliste vahel kokkulepitud juhtum, mille ilmnemise korral on tagatisesaajal finantstagatiskokkuleppe või seaduse alusel õigus finantstagatis realiseerida või omastada või rakendub lõpetamisel toimuvat tasaarveldust käsitlev säte;m) kasutusõigus — tagatisesaaja õigus kasutada ja võõrandada pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe alusel esitatud finantstagatist selle omanikuna kooskõlas selle kokkuleppe tingimustega;n) lõpetamisel toimuvat tasaarveldust käsitlev säte — finantstagatiskokkuleppe või finantstagatiskokkulepet sisaldava kokkuleppe säte või sellise sätte puudumise korral õigusnorm, mille alusel täitmist tingiva juhtumi ilmnemise korral kas tasaarvelduse või tasaarvestuse teel või muul viisil:i) muudetakse osaliste kohustused kohe täitmisele kuuluvaks ja väljendatakse need kohustusena maksta summa, mis esindab nende hinnangulist jooksvat väärtust, või kustutatakse need ja asendatakse kohustusega maksta selline summa ja/võiii) tehakse kindlaks, kui palju kumbki osaline teisele selliste kohustuste alusel võlgneb, kusjuures osaline, kes võlgneb teisele osalisele suurema summa, peab maksma talle vahega võrdse netosumma.2. Käesolevas direktiivis tähendab finantstagatise "esitamine" finantstagatise üleandmist, omamist, registreerimist või muul viisil selle näitamist, et finantstagatis on tagatisesaaja või tema huvides tegutseva isiku omandis või valduses. Tagatiseandja õigus finantstagatis asendada või ülemäärane finantstagatis tagasi võtta ei piira finantstagatise käesoleva direktiivi kohast esitatust tagatisesaajale.3. Käesolevas direktiivis tähendab "kirjalikult" ka elektroonilist salvestamist ja salvestamist mis tahes muule püsivale andmekandjale.Artikkel 3Vorminõuded1. Liikmesriigid ei tee finantstagatiskokkuleppe sõlmimist, kehtivust, täitmisele pööratavust ega tõenduskõlblikkust ega finantstagatiskokkuleppe alusel finantstagatise esitamist sõltuvaks ühegi vorminõude täitmisest.2. Lõike 1 kohaldamine ei piira käesoleva direktiivi kohaldamist finantstagatise suhtes alles pärast selle esitamist, kui esitamist saab kirjalikult tõendada ja kui finantstagatiskokkuleppe olemasolu saab tõendada kirjalikult või õiguslikult samaväärsel viisil.Artikkel 4Finantstagatiskokkulepete täitmisele pööramine1. Liikmesriigid tagavad, et täitmist tingiva juhtumi ilmnemise korral saab tagatisesaaja järgmistel viisidel realiseerida pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe alusel esitatud finantstagatise selle kokkuleppe tingimuste kohaselt:a) finantsinstrumentide puhul neid müüa või omandada ja teha nendega asjakohaste rahaliste kohustuste tasaarvestuse või kasutada neid selliste kohustuste täitmiseks;b) sularaha puhul teha sellega asjakohaste rahaliste kohustuste tasaarvestuse või kasutada seda selliste kohustuste täitmiseks.2. Omandamine on võimalik üksnes juhul, kui:a) osalised on selles kokku leppinud pandiõigusel põhinevas finantstagatiskokkuleppes;b) osalised on pandiõigusel põhinevas finantstagatiskokkuleppes kokku leppinud finantsinstrumentide hindamises.3. Liikmesriigid, kus omandamine ei ole 27. juuni 2002. aasta seisuga lubatud, ei ole kohustatud omandamist tunnustama.Kui liikmesriigid seda võimalust kasutavad, teatavad nad sellest komisjonile, kes teatab sellest muudele liikmesriikidele.4. Finantstagatise realiseerimise viiside suhtes, mida on kirjeldatud lõikes 1, ei kohaldata järgmisi nõudeid, kui pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe tingimustest ei tulene teisiti:a) realiseerimiskavatsusest tuleb ette teatada;b) realiseerimistingimused peab olema heaks kiitnud kohus, ametiisik või mõni muu isik;c) realiseerimine toimub üksnes avaliku enampakkumise teel või mõnel muul ettenähtud viisil;d) peab olema möödunud lisaaeg.5. Liikmesriigid tagavad, et finantstagatiskokkulepe saab jõustuda selles sätestatud tingimustel, olenemata likvideerimismenetluse või saneerimismeetmete algatamisest või jätkamisest tagatiseandja või saaja suhtes.6. Käesolev artikkel ega artiklid 5-7 ei piira siseriiklikus õiguses sätestatud nõudeid, mille kohaselt tuleb finantstagatis realiseerida või seda hinnata ja asjakohaste rahaliste kohustuste suurus arvutada majanduslikult põhjendatud viisil.Artikkel 5Pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe kohase finantstagatise kasutusõigus1. Kui ja ulatuses, milles see on pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppega ette nähtud, tagavad liikmesriigid, et tagatisesaajal on õigus teostada pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe alusel esitatud finantstagatise suhtes kasutusõigust.2. Kui tagatisesaaja teostab kasutusõigust, võtab ta seeläbi kohustuse anda üle samaväärne tagatis algse finantstagatise asendamiseks hiljemalt pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppega hõlmatud asjakohaste rahaliste kohustuste täitmise tähtpäeval.Valikuvõimalusena annab tagatisesaaja asjakohaste rahaliste kohustuste täitmise tähtpäeval samaväärse tagatise üle või, kui ja ulatuses, milles see on pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe tingimustega ette nähtud, teeb samaväärse tagatisega asjakohaste rahaliste kohustuste tasaarvestuse või kasutab seda selliste kohustuste täitmiseks.3. Lõike 2 esimeses lõigus kirjeldatud viisil kohustuse täitmiseks üleantud samaväärse tagatise suhtes kohaldatakse sedasama pandiõigusel põhinevat finantstagatiskokkulepet, mida kohaldati algse finantstagatise suhtes, ja see loetakse pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe alusel esitatuks samal ajal, mil esitati algne finantstagatis.4. Liikmesriigid tagavad, et kui tagatisesaaja kasutab finantstagatist käesoleva artikli kohaselt, ei muuda see kehtetuks pandiõigusel põhinevast finantstagatiskokkuleppest tulenevaid tagatisesaaja õigusi finantstagatise suhtes, mis tagatisesaaja on üle andnud kohustuse täitmiseks lõike 2 esimeses lõigus kirjeldatud viisil.5. Kui ajal, mil lõike 2 esimeses lõigus kirjeldatud kohustus on veel täitmata, ilmneb täitmist tingiv juhtum, võib kohustuse suhtes kohaldada lõpetamisel toimuvat tasaarveldust käsitlevat sätet.Artikkel 6Omandiõiguse üleminekul põhinevate finantstagatiskokkulepete tunnustamine1. Liikmesriigid tagavad, et omandiõiguse üleminekul põhinev finantstagatiskokkulepe saab jõustuda selles sätestatud tingimustel.2. Kui täitmist tingiv juhtum ilmneb ajal, mil tagatisesaaja kohustus anda omandiõiguse üleminekul põhineva finantstagatiskokkuleppe alusel üle samaväärne tagatis on veel täitmata, võib kohustuse suhtes kohaldada lõpetamisel toimuvat tasaarveldust käsitlevat sätet.Artikkel 7Lõpetamisel toimuvat tasaarveldust käsitlevate sätete tunnustamine1. Liikmesriigid tagavad, et lõpetamisel toimuvat tasaarveldust käsitlev säte saab jõustuda selles esitatud tingimustel:a) olenemata likvideerimismenetluse või saneerimismeetmete algatamisest või jätkamisest tagatiseandja ja/või -saaja suhtes; ja/võib) olenemata võimalikust loovutamisest, kohtulikust või muul viisil arestimisest või muust asjakohaste õiguste või nendega seotud võõrandamisest.2. Liikmesriigid tagavad, et lõpetamisel toimuvat tasaarveldust käsitleva sätte rakendamise suhtes ei kehti ükski artikli 4 lõikes 4 nimetatud nõue, kui osalised ei ole teisiti kokku leppinud.Artikkel 8Teatavate maksejõuetussätete mittekohaldamine1. Liikmesriigid tagavad, et finantstagatiskokkulepet ega sellise kokkuleppe kohast finantstagatise esitamist ei või tunnistada kehtetuks või tühiseks üksnes seetõttu, et finantstagatiskokkulepe on sõlmitud või finantstagatis on esitatud:a) likvideerimismenetluse või saneerimismeetmete algatamise päeval, kuid enne sellist algatamist ettenägeva korralduse või otsuse teatavakstegemist;b) ettenähtud tähtajal, mis eelneb sellise menetluse või selliste meetmete algatamisele ja määratakse selle algatamise järgi või korralduse või otsuse tegemise järgi või muude meetmete võtmise või mõne muu sellise menetluse või selliste meetmete käigus toimuva sündmuse järgi.2. Liikmesriigid tagavad, et kui finantstagatiskokkulepe on sõlmitud või asjakohane rahaline kohustus on tekkinud või finantstagatis on esitatud likvideerimismenetluse või saneerimismeetmete algatamise päeval, kuid pärast selle algatamise hetke, on see õiguslikult täitmisele pööratav ja kohustuslik kolmandate isikute suhtes, kui tagatisesaaja suudab tõestada, et ta ei olnud ega oleks pidanud olema teadlik sellise menetluse või selliste meetmete algatamisest.3. Kui finantstagatiskokkulepe sisaldab:a) kohustust esitada finantstagatis või täiendav finantstagatis, et võtta arvesse muutusi finantstagatise väärtuses või asjakohaste rahaliste kohustuste suuruses, võib) õigust võtta finantstagatis tagasi, esitades asendamise või vahetamise teel sisuliselt sama väärtusega finantstagatise.Liikmesriigid tagavad, et finantstagatise või täiendava finantstagatise või asendus- või vahetusfinantstagatise esitamist sellise kohustuse või õiguse alusel ei tunnistata kehtetuks ega tühiseks üksnes seetõttu, et:i) selline esitamine toimus likvideerimismenetluse või saneerimismeetmete algatamise päeval, kuid enne seda algatamist ettenägevat korraldust või otsust, või ettenähtud tähtajal, mis eelneb sellise menetluse või selliste meetmete algatamisele ja määratakse selle algatamise järgi või korralduse või otsuse tegemise järgi või muude meetmete võtmise või mõne muu sellise menetluse või selliste meetmete käigus toimuva sündmuse järgi; ja/võiii) asjakohased rahalised kohustused tekkisid enne finantstagatise, täiendava finantstagatise või asendus- või vahetusfinantstagatise esitamise päeva.4. Ilma et see piiraks lõigete 1-3 kohaldamist, ei mõjuta käesolev direktiiv siseriikliku maksejõuetusõiguse üldnorme, mis käsitlevad lõike 1 punktis b ja lõike 3 punktis i osutatud ettenähtud tähtajal tehtud tehingute tühiseks tunnistamist.Artikkel 9Kollisiooninormid1. Küsimuste suhtes, mis on seotud mõne lõikes 2 nimetatud punktiga ja tekivad seoses registreeritud väärtpaberitest moodustuva tagatisega, kohaldatakse selle riigi õigust, kus peetakse asjakohast kontot. Teatava riigi õigus tähendab selle riigi siseseid õigusnorme, jättes välja kõik normid, mille alusel tuleks asjakohase küsimuse lahendamisel tugineda mõne muu riigi õigusele.2. Lõikes 1 osutatud punktid on:a) registreeritud väärtpaberitest moodustuva tagatise õiguslik laad ja asjaõiguslikud tagajärjed;b) nõuded, mis käsitlevad registreeritud väärtpaberitest moodustuvat tagatist käsitleva finantstagatiskokkuleppe kehtivust ja sellise tagatise esitamist taolise kokkuleppe alusel, ja üldisemalt toimingud, mida on vaja teha, et muuta selline kokkulepe ja esitamine kehtivaks kolmandate isikute suhtes;c) kas isiku omandi- või muu õigus sellise registreeritud väärtpaberitest moodustuva tagatise suhtes on võistleva omandi- või muu õigusega võrreldes teisejärguline või sellele allutatud või kas omandamine on toimunud heas usus;d) toimingud, mida on vaja teha registreeritud väärtpaberitest moodustuva tagatise realiseerimiseks pärast täitmist tingiva juhtumi ilmnemist.Artikkel 10Komisjoni aruanneHiljemalt 27. detsembril 2006 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise ja eelkõige selle artikli 1 lõike 3, artikli 4 lõike 3 ja artikli 5 kohaldamise kohta, lisades vajaduse korral ettepanekud direktiivi läbivaatamiseks.Artikkel 11RakendamineLiikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 27. detsembril 2003. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 12JõustumineKäesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 13AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 6. juuni 2002Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaA. M. Birulés Y Bertrán[1] EÜT C 180 E, 26.6.2001, lk 312.[2] EÜT C 196, 12.7.2001, lk 10.[3] EÜT C 48, 21.2.2002, lk 1.[4] Euroopa Parlamendi 13. detsembri 2001. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata), nõukogu 5. märtsi 2002. aasta ühine seisukoht (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja Euroopa Parlamendi 15. mai 2002. aasta otsus.[5] EÜT L 166, 11.6.1998, lk 45.[6] EÜT L 125, 5.5.2001, lk 15.[7] EÜT L 110, 20.4.2001, lk 28.[8] EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1.[9] EÜT L 126, 26.5.2000, lk 1. Direktiivi on muudetud direktiiviga 2000/28/EÜ (EÜT L 275, 27.10.2000, lk 37).[10] EÜT L 141, 11.6.1993, lk 27. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/64/EÜ (EÜT L 290, 17.11.2000, lk 27).[11] EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/64/EÜ.[12] EÜT L 360, 9.12.1992, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/64/EÜ.[13] EÜT L 375, 31.12.1985, lk 3. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/108/EÜ (EÜT L 41, 13.2.2002, lk 35).[14] EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/65/EÜ (EÜT L 283, 27.10.2001, lk 28).--------------------------------------------------