title: Komisjoni direktiiv 2007/13/EÜ, 7. märts 2007 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 71/316/EMÜ (liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta) II lisa (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               13.3.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 73/10

      KOMISJONI DIREKTIIV 2007/13/EÜ,
   7. märts 2007,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 71/316/EMÜ (liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta) II lisa
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivi 71/316/EMÜ liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artiklit 16,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivi 71/316/EMÜ II lisa punkti 3.1.1.1 alapunktis a on sätestatud suurtäheline tunnus, mida liikmesriigid peavad kasutama mõõtevahendile kantava EMÜ esmataatlusmärgisena ning mis kinnitab mõõtevahendi vastavust EMÜ nõuetele.

               (2)

               Direktiivi 71/316/EMÜ II lisa punktis 3.2.1 on sätestatud joonised, millest nähtub sama lisa punktis 3.1 sätestatud EMÜ esmataatlusmärgisel kasutatavate tähtede kuju, mõõtmed ja kontuur.

               (3)

               Tunnustähtede jooniseid Austria, Soome ja Rootsi ühinemisaktis ning 2003. aasta ühinemisaktis ette ei nähtud. Vastavalt Austria, Soome ja Rootsi ühinemisakti ning 2003. aasta ühinemisakti II lisa 1. peatüki punkti D alapunkti 1 alapunktile b lisatakse direktiivi 71/316/EMÜ II lisa punktis 3.2.1 viidatud joonistele nõutavad tähed.

               (4)

               Seepärast tuleb tunnustähtede jooniste lisamiseks muuta direktiivi 71/316/EMÜ II lisa punkti 3.2.1.

               (5)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas direktiivi 71/316/EMÜ artikli 17 alusel asutatud tehnika arenguga kohandamise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 71/316/EMÜ II lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 10. märtsiks 2008. Nad edastavad kõnealuste sätete teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid võtavad kõnealused normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste riiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 7. märts 2007

            Komisjoni nimel

         asepresident

            Günter VERHEUGEN

      (1)  EÜT L 202, 6.9.1971, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.

      LISA
      Direktiivi 71/316/EMÜ II lisa esimese joonise tähtedele “A, S, FI, CZ, EST, CY, LV, LT, H, M, PL, SI, SK” lisatakse järgmised kujundid:


title: Nõukogu direktiiv 95/59/EÜ, 27. november 1995, muude tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude kohta peale käibemaksu

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31995L0059

Euroopa Liidu Teataja L 291 , 06/12/1995 Lk 0040 - 0045

		Nõukogu direktiiv 95/59/EÜ,27. november 1995,muude tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude kohta peale käibemaksuEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]ning arvestades, et(1) nõukogu 19. detsembri 1972. aasta direktiivi 72/464/EMÜ [3] (muude tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude kohta peale käibemaksu) ja teist nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/32/EMÜ [4] (muude tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude kohta peale käibemaksu) on oluliselt ja korduvalt muudetud; otstarbekuse ja selguse huvides tuleks nimetatud direktiivid ühtsesse teksti koondada;(2) asutamislepingu eesmärgiks on majandusliidu loomine, mille raames valitseb aus konkurents ja mille tunnusjooned sarnaneksid liikmesriikide siseturgude omadega; selle eesmärgi saavutamise eelduseks on see, et tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude rakendamine liikmesriikides ei moonutaks konkurentsitingimusi ja ei takistaks tubakatoodete vaba liikumist ühenduse piires;(3) aktsiisi struktuuri ühtlustamine peaks eelkõige vältima samasse rühma kuuluvate eri tubakatoodete kategooriate konkurentsi moonutamist maksustamisel ja avama liikmesriikide turud;(4) aktsiisi struktuur moodustub lisaks tooteühikult arvestatavale spetsiifilisele maksukomponendile veel kõiki makse sisaldaval jaemüügihinnal põhinevast proportsionaalsest komponendist; aktsiisi spetsiifilise maksukomponendi ja maksude kogusumma suhte kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta, et sigarettidelt arvestatav käibemaks avaldab sama mõju, mis proportsionaalne aktsiis;(5) sigarettide puhul võib eespool mainitud eesmärgi saavutada süsteemi abil, mis näeb ette maksutaseme alandamise ja seetõttu peaks nende toodete maksustamisel ühendama proportsionaalse aktsiisi ja eriaktsiisi, mille suuruse määrab iga liikmesriik ühenduse kriteeriume arvestades;(6) tubakatoodete aktsiisi struktuur tuleb harmoneerida järk-järgult;(7) konkurentsist tulenevad nõuded eeldavad kõikide tubakatoodete rühmade vabalt kujunenud hindade süsteemi;(8) on mitmeid tubakatoodete liike, mis erinevad üksteisest omaduste ja kasutusviiside poolest;(9) need tubakatoodete eri liigid tuleb määratleda;(10) majanduslikel põhjustel tuleb teatud liikmesriikidele võimaldada ajutisi erandeid;(11) tuleb eristada sigarettide keeramiseks kasutatavat peeneks lõigatud valmistubakat ja muud suitsetamistubakat;(12) tootjat peab määratlema füüsilise või juriidilise isikuna, kes tubakatooteid tegelikult valmistab ja määrab kindlaks jaemüügi maksimumhinna iga liikmesriigi jaoks, kus mainitud tooted on mõeldud tarbimiseks;(13) enamik liikmesriike vabastavad teatud tubakatooted aktsiisist või tagastavad tootelt makstud aktsiisi sõltuvalt toote kasutusotstarbest; teatud kasutusotstarbest sõltuvad aktsiisivabastused või aktsiisi tagasimaksed tuleb määratleda käesolevas direktiivis;(14) tubakarulle, mida lihtsa käsitsemise järel on võimalik suitsetada, tuleb tubakatoodete ühetaolise maksustamise eesmärgil käsitada sigarettidena;(15) kuni 31. detsembrini 1998 tuleb Saksamaa Liitvabariigil lubada maksustada tubakarulle vähemalt sama määraga või samas summas, mida rakendatakse sigarettideks keeratava peeneks lõigatud valmistubaka maksustamisel;(16) käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustust rakendada I lisa B osas loetletud direktiivid tähtaja jooksul,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAOTISÜldised põhimõttedArtikkel 11. Tubakatoodete aktsiisi struktuur tuleb liikmesriikide vahel harmoneerida järk- järgult.2. Käesolevas direktiivis tuuakse välja harmoneerimise põhialused, samuti harmoneerimise eri etappidel rakendatavad erikriteeriumid.3. Ülemineku ühelt harmoneerimise etapilt järgmisele otsustab komisjon nõukogu ettepanekul, võttes arvesse tulemusi, mis on saadud käimasoleva etapi jooksul meetmete abil, mille liikmesriigid on lülitanud oma aktsiisisüsteemi, et rakendada kõnealuse etapi jooksul kohaldatavaid sätteid. Üleminekut ühelt staadiumilt teisele võib edasi lükata, eriti juhul kui see ilmselt põhjustaks liikmesriigile ülemäära suurt eelarvetulude vähenemist.Artikkel 21. Käesoleva direktiivi mõistes on tubakatooted:a) sigaretid;b) sigarid ja sigarillod;c) suitsetamistubakas:- sigarettideks keeratav peeneks lõigatud valmistubakas,- muu suitsetamistubakasnagu on määratletud artiklites 3-7.2. Nõukogu võtab komisjoni ettepanekul vastu tubakatoodete määratlemiseks ja rühmadesse jagamiseks vajalikud sätted.3. Artiklites 3-7 nimetatud määratlused ei piira seal nimetatud toodete eri rühmade suhtes rakendatavate maksustamissüsteemide ja -tasemete valikut, ilma et eelöeldu piiraks kehtivate ühenduse õigusaktide kohaldamist.Artikkel 3Käesoleva direktiivi mõistes on sigarid ja sigarillod, kui neid saab sellisena suitsetada:1. täielikult looduslikust tubakast koosnevad tubakarullid;2. looduslikust tubakast ümbrislehega tubakarullid;3. tubakarullid, millel on tavalise sigari värvusega ümbrisleht ning katteleht, mõlemad taastatud tubakast, kus vähemalt 60 % tubakaosakeste kogukaalust moodustavad osakesed laiuse ja pikkusega enam kui 1,75 mm ja mille ümbrisleht on spiraalikujuliselt ümber sigari keeratud sigari pikitelje suhtes vähemalt 30o teravnurga all.4. tubakarullid, millel on tavalise sigari värvusega taastatud tubakast ümbrisleht, kui ühe tooteühiku kaal ilma filtri või lipsuta on vähemalt 2,3 g, kus vähemalt 60 % tubakaosakeste kogukaalust moodustavad osakesed laiuse ja pikkusega enam kui 1,75 mm ja mille ümbermõõt vähemalt ühe kolmandiku pikkuse ulatuses on vähemalt 34 mm.Artikkel 41. Käesoleva direktiivi mõistes on sigaretid:a) sellisena suitsetatavad tubakarullid, mis ei ole artikli 3 tähenduses sigarid või sigarillod;b) tubakarullid, mida lihtsate mittetööstuslike vahenditega paberist sigaretihülssi pannakse;c) tubakarullid, mida lihtsate mittetööstuslike vahenditega sigaretipaberisse keeratakse.Kuni 31. detsembrini 1998 võib Saksamaa Liitvabariik maksustada punktis b nimetatud tubakarulle vähemalt sama määraga või samas summas, mida rakendatakse sigarettideks keeratava peeneks lõigatud valmistubaka maksustamisel.2. Kui lõikes 1 nimetatud tubakarulli pikkus ilma filtri või lipsuta on suurem kui 9 cm, kuid mitte rohkem kui 18 cm, arvestatakse seda aktsiisiga maksustamisel kahe sigaretina ja 3 sigaretina siis, kui nimetatud tubakarulli pikkus ilma filtri või lipsuta on suurem kui 18 cm, kuid mitte rohkem kui 27 cm jne.Artikkel 5Käesoleva direktiivi mõistes on suitsetamistubakas:1. peeneks lõigatud või muul viisil purustatud või kangideks pressitud valmistubakas, mida võib tarvitada ilma täiendava tööstusliku töötlemiseta;2. artiklites 3 ja 4 käsitlemata tarbijapakendis tubakajäätmed, mida on võimalik suitsetada.Artikkel 6Sigarettideks keeratud peeneks lõigatud valmistubakaks tuleb pidada artiklis 5 määratletud suitsetamistubakat, mille kaalust moodustavad alla 1 mm ristlõikega osakesed rohkem kui 25 %. Liikmesriigid, kes ei ole asunud alla 1 mm ristlõike nõuet kohaldama 1. jaanuarist 1993, peavad seda tegema enne 31. detsembrit 1997.Liikmesriigid võivad sigarettideks keeratud peeneks lõigatud valmistubakana käsitada ka suitsetamistubakat, mille kaalust moodustavad üle 1 mm ristlõikega osakesed rohkem kui 25 % ja mida on müüdud või mõeldud müüa sigarettideks keeramiseks.Artikkel 71. Sigarite ja sigarillodena tuleb käsitada tooteid, mis koosnevad osaliselt ainetest, mis ei ole tubakas, aga vastavad muudele artiklis 3 sätestatud nõuetele, kui neil on vastavalt:- looduslikust tubakast ümbrisleht,- taastatud tubakast ümbrisleht ja katteleht,- taastatud tubakast ümbrisleht.2. Tooteid, mis koosnevad täielikult või osaliselt ainetest, mis ei ole tubakas, aga muus vastavad artiklites 4 ja 5 sätestatud nõuetele, käsitatakse sigarettidena või suitsetamistubakana.Olenemata esimeses lõigus sätestatust ei käsitata tubakatoodetena ainult meditsiinilistel eesmärkidel kasutatavaid tooteid, mis ei sisalda tubakat.Artikkel 81. Ühenduses toodetud ja kolmandatest riikidest imporditud sigaretid maksustatakse tollimaksu sisaldava jaemüügi maksimumhinna põhjal arvestatava proportsionaalse aktsiisiga, ning tooteühikult arvestatava eriaktsiisiga.2. Proportsionaalse aktsiisi määr ja eriaktsiisi summa peab olema sama kõigile sigarettidele.3. Aktsiisi struktuuri harmoneerimise lõppetapil peavad kõik liikmesriigid kehtestama sigarettidelt makstava proportsionaalse aktsiisi ja käibemaksu summa ning eriaktsiisi suhte sellisena, et jaemüügi hinnaskaala kajastaks tõepäraselt tootja väljamüügihindade erinevust.4. Vajaduse korral võib sigarettidelt makstav aktsiis hõlmata minimaalse maksukomponendi, mille maksimumsuuruse igal etapil määrab komisjoni ettepanekul nõukogu.Artikkel 91. Tootjana tuleb käsitada ühenduse isikut, kes valmistab tubakast jaemüügiks ettenähtud tubakatooteid.Ühenduse tootjad, nende ühenduses asuvad müügiesindajad või volitatud esindajad ja kolmandatest riikidest tubakat importivad isikud võivad vabalt määrata oma toodete jaemüügi maksimumhinnad igas liikmesriigis, kus nende tooted on tarbimiseks kättesaadavad.Teises lõigus sätestatu ei takista siiski hinnataseme kontrolli ja fikseeritud hindasid käsitlevate siseriiklike õigusaktide rakendamist, tingimusel et see on kooskõlas ühenduse õigusaktidega.2. Aktsiisi sissenõudmise lihtsustamiseks võivad liikmesriigid kehtestada igale tubakatoodete rühmale jaemüügihindade skaala, mis on piisavalt ulatuslik ja vastab ühenduse toodete laiale nomenklatuurile. Iga skaalat rakendatakse kõigi vastavasse tubakatoodete rühma kuuluvate toodete suhtes, sõltumata toodete kvaliteedist, müügiks pakkumise viisist, toote või selle valmistamiseks kasutatud materjalide päritolust, ettevõtja tunnustest või muudest kriteeriumidest.Artikkel 101. Aktsiisi sissenõudmise eeskirjad tuleb harmoneerida hiljemalt lõppetapil. Eelnevate etappide jooksul tuleb aktsiisi sisse nõuda maksumärkide müügi teel. Kui liikmesriigid nõuavad aktsiisi sisse maksumärkide müügi teel, peavad nad tegema oma maksumärgid kättesaadavaks teiste liikmesriikide tootjatele ja vahendajatele. Kui liikmesriigid nõuavad aktsiisi sisse teiste meetoditega, peavad nad selles osas tagama, et liikmesriikidevahelises kaubavahetuses ei esineks haldus- või tehnilisi takistusi.2. Tubakatoodete tootjate ja importijate suhtes kehtib lõikes 1 sätestatud süsteem, mis puudutab aktsiisi sissenõudmise ja maksmise üksikasjalikke eeskirju.Artikkel 11Aktsiisist vabastatakse või makstud aktsiis tagastatakse, kui:a) denatureeritud tubakatoodet kasutatakse tööstuslikel ja aianduslikel eesmärkidel;b) tubakatoode hävitatakse haldusjärelevalve all;c) tubakatoodet kasutatakse ainult teaduslikeks ja toote kvaliteediga seotud katseteks;d) tubakatoode töötatakse tootja poolt ümber.Liikmesriigid määravad kindlaks eelnimetatud aktsiisi tagasimaksete- ja vabastuste rakendamiseks vajalikud tingimused ja vorminõuded.II JAOTISHarmoneerimise esimesel etapil kohaldatavad erisättedArtikkel 121. Kui artikli 1 lõikest 3 ei tulene teisiti, kestab tubakatoodete aktsiisi struktuuri harmoneerimise esimene etapp 60 kuud, alates 1. juulist 1973.2. Harmoneerimise esimesel etapil kohaldatakse artikleid 13 ja 14.Artikkel 131. Sigarettide eriaktsiisi summa määratakse esmakordselt 1. jaanuari 1973. aasta seisuga saadud andmete kohaselt kõige levinuma sigaretimargi hinnakategooria alusel.2. Lõikes 1 nimetatud summa peab moodustama vähemalt 5 % ja mitte rohkem kui 75 % nimetatud sigaretimargi proportsionaalse aktsiisi ja eriaktsiisi kogusummast, ilma et see piiraks proportsionaalse komponendi ja erikomponendi suhte määratlemist puudutava lahenduse rakendamist.3. Kui lõikes 1 nimetatud hinnakategooria sigarettide aktsiisimäära muudetakse pärast 1. jaanuari 1973, tuleb nimetatud eriaktsiisi summa arvestada lõikes 1 nimetatud sigarettide uue maksude kogusumma alusel.Artikkel 14Olenemata artikli 8 lõikes 1 sätestatust, võivad liikmesriigid sigarettide proportsionaalse aktsiisi arvestamisel maksustatavast summast välja jätta tollimaksu.III JAOTISHarmoneerimise teisel etapil kohaldatavad erisättedArtikkel 151. Tubakatoodete aktsiisi harmoneerimise teine etapp algab 1. juulil 1978.2. Harmoneerimise teisel etapil kohaldatakse artiklit 16.Artikkel 161. Alates 1. jaanuarist 1978 määratakse sigarettide eriaktsiisi summa iga aasta 1. jaanuari seisuga saadud andmete kohaselt kõige levinuma sigaretimargi hinnakategooria alusel.2. Aktsiisi erikomponent peab moodustama vähemalt 5 % ja maksimaalselt 55 % nimetatud sigaretimargi proportsionaalsest aktsiisist, käibemaksust ning eriaktsiisist moodustuvast maksude kogusummast.3. Kui lõikes 1 nimetatud hinnakategooria aktsiisi ja käibemaksu muudetakse pärast 1. jaanuari 1978, tuleb eriaktsiisi summa arvestada artiklis 1 nimetatud sigarettide uue maksude kogusumma alusel.4. Olenemata artikli 8 lõikes 1 sätestatust, võivad liikmesriigid sigarettide proportsionaalse aktsiisi arvestamisel maksustatavast summast välja jätta tollimaksu.5. Liikmesriigid võivad kehtestada sigarettidelt ja sigarettide rullimiseks kasutatava peeneks lõigatud tubaka minimaalse aktsiisi tingimusel, et see ei tõsta maksude kogusummat enam kui 90 % levinuima sigaretimargi ja levinuima sigarettide rullimiseks kasutatava peeneks lõigatud valmistubaka hinnakategooria toodetelt arvestatava maksu kogusummast.IV JAOTISLõppsättedArtikkel 17Nõukogu võtab komisjoni ettepanekul vajaduse korral vastu käesoleva direktiivi kohaldamiseks vajalikud sätted.Artikkel 18Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritava valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.Artikkel 191. I lisa A osas loetletud direktiivid tunnistatakse kehtetuks, kuid see ei mõjuta I lisa B osas loetletud liikmesriikide kohustusi rakendada I lisa B osas loetletud direktiivid tähtaja jooksul.2. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele loetakse viideteks käesolevale direktiivile ja neid loetakse vastavalt II lisas esitatud vastavustabelile.Artikkel 20Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 21Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. november 1995Nõukogu nimeleesistujaP. Solbes Mira[1] EÜT C 56, 6.3.1995, lk 164.[2] EÜT C 133, 31.5.1995, lk 1.[3] EÜT L 303, 31.12.1972, lk 1. Direktiivi viimati muudetud direktiiviga 92/78/EMÜ (EÜT L 316, 31.10.1992, lk 5.)[4] EÜT L 10, 16.1.1979, lk 8. Direktiivi viimati muudetud direktiiviga 92/78/EMÜ.--------------------------------------------------I LISAA OSAKEHTETUKS TUNNISTATUD DIREKTIIVID(vastavalt artiklile 19)1. direktiiv 72/464/EMÜ2. direktiiv 79/32/EMÜja nende alljärgnevad muudatused:- direktiiv 74/318/EMÜ- direktiiv 75/786/EMÜ- direktiiv 76/911/EMÜ- direktiiv 77/805/EMÜ- direktiiv 80/369/EMÜ- direktiiv 80/1275/EMÜ- direktiiv 81/463/EMÜ- direktiiv 82/2/EMÜ- direktiiv 82/877/EMÜ- direktiiv 84/217/EMÜ- direktiiv 86/246/EMÜ- direktiiv 92/78/EMÜB OSADirektiiv | Ülevõtmise ja rakendamise tähtaeg |72/464/EMÜ | 1. juuli 1973 [1] |79/32/EMÜ | 1. jaanuar 1980 |74/318/EMÜ | |75/786/EMÜ | |76/911/EMÜ | |77/805/EMÜ | |80/369/EMÜ | |80/1275/EMÜ | |81/463/EMÜ | |82/2/EMÜ | |82/877/EMÜ | |84/217/EMÜ | |86/246/EMÜ | 1. jaanuar 1986 |92/78/EMÜ | 31. detsember 1992 |[1] Ühendkuningriik ja Iiri võivad seda tähtaega pikendada kuni 31. detsembrini 1977.--------------------------------------------------II LISAVASTAVUSTABELKäesolev direktiiv | Direktiiv 72/464/EMÜ | Direktiiv79/32/EMÜ |I jaotis | I jaotis | |Artikkel 1, lõiked 1 ja 2 | Artikkel 1, lõiked 1 ja 2 | |Artikkel 1, lõige 3 | Artikkel 1, lõige 4 | |Artikkel 2, lõiked 1 ja 2 | Artikkel 3, lõiked 1 ja 2 | Artikkel 1, lõige 1 |Artikkel 2, lõige 3 | | Artikkel 1, lõige 2 |Artikkel 3 | | Artikkel 2 |Artikkel 4 | | Artikkel 3 |Artikkel 5 | | Artikkel 4 |Artikkel 6 | | Artikkel 4a |Artikkel 7 | | Artikkel 7 |Artikkel 8 | Artikkel 4 | |Artikkel 9 | Artikkel 5 | |Artikkel 10 | Artikkel 6 | |Artikkel 11 | Artikkel 6a | |II jaotis | II jaotis | |Artikkel 12 | Artikkel 7 | |Artikkel 13 | Artikkel 8 | |Artikkel 14 | Artikkel 9 | |III jaotis | IIa jaotis | |Artikkel 15 | Artikkel 10a | |Artikkel 16 | Artikkel 10b | |IV jaotis | III jaotis | |Artikkel 17 | Artikkel 11 | |Artikkel 18 | Artikkel 12, lõige 2 | |Artikkel 19 | – | – |Artikkel 20 | – | – |Artikkel 21 | Artikkel 13 | Artikkel 10 |--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv, 25. märts 1982, millega kohandatakse neljandat korda tehnika arenguga nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31982L0232

Euroopa Liidu Teataja L 106 , 21/04/1982 Lk 0018 - 0019 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0003  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0116  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 12 Lk 0003  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 12 Lk 0116

		Komisjoni direktiiv,25. märts 1982,millega kohandatakse neljandat korda tehnika arenguga nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta(82/232/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud direktiiviga 79/831/EMÜ, [2] eriti selle artikleid 19, 20 ja 21,ning arvestades, et:Taani on taotlenud muudatuse sisseviimist hüdrasiini lahuste märgistamisel ja teatanud sellest komisjonile direktiivi 67/548/EMÜ artikli 23 alusel;tehnika arenguga kohandamise komitee on olemasolevaid ja kättesaadavaid andmeid silmas pidades arvamusel, et mõned liigitamise ja märgistamise muudatused on õigustatud;mainitud komitee tõdeb, et edasine uurimistöö kantserogeensuse alal praegu käib ja et selle uurimistöö lõppedes võib vajalikuks osutuda meetmete edasine läbivaatamine;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas ohtlike ainete ja valmististe tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevaid direktiive tehnika arenguga kohandava komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse direktiivi 67/548/EMÜ I lisa (ohtlike ainete loetelu) järgmiselt:Nr 007-008-01-0: | Aine nimetus ja liigitus asendatakse järgmisega: |+++++ TIFF +++++Hydrazinopløsning…%Hydrazinlösung…%Διάλυμα ύδραζίνης…%Hydrazine solution…%Hydrazine en solution…%Idrazina soluzione…%Hydrazine oplossing…%+++++ TIFF +++++Artikkel 2Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud sätted hiljemalt 31. detsembril 1982 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile. Nad kohaldavad neid sätteid alates 1. juulist 1983.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 25. märts 1982Komisjoni nimelkomisjoni liigeKarl-Heinz Narjes[1] EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.[2] EÜT L 259, 15.10.1979, lk 10.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 2004/114/EÜ, 13. detsember 2004, kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil

text:
               23.12.2004

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 375/12

      NÕUKOGU DIREKTIIV 2004/114/EÜ,
   13. detsember 2004,
   kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 esimese lõigu punkti 3 alapunkti a ja punkti 4,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (1)

   võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2)

   võttes arvesse regioonide komitee arvamust, (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala järkjärguliseks loomiseks sätestab asutamisleping meetmed, mis tuleb võtta varjupaiga, sisserände ja kolmandate riikide kodanike õiguste kaitse valdkonnas.

               (2)

               Asutamisleping näeb ette, et nõukogu võtab meetmeid sisserändepoliitika kohta seoses sissesõidu- ja elamistingimuste ning selle korra normidega, mille kohaselt liikmesriigid väljastavad pikaajalisi viisasid ja elamislube.

               (3)

               Erakorralisel istungil Tamperes 15. ja 16. oktoobril 1999. aastal tõdes Euroopa Ülemkogu vajadust ühtlustada kolmandate riikide kodanike vastuvõtu ja elamisega seotud riiklikke õigusakte ja nõudis nõukogult kiiret otsuste vastuvõtmist komisjoni ettepanekute alusel.

               (4)

               Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid.

               (5)

               Liikmesriigid peaksid kohaldama käesoleva direktiivi sätteid kedagi soo, rassi, nahavärvuse, etnilise või sotsiaalse päritolu, geneetiliste omaduste, keele, usutunnistuse või veendumuste, poliitiliste või muude arvamuste, rahvusvähemusse kuulumise, varalise seisundi, sünnipära, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu diskrimineerimata.

               (6)

               Üks ühenduse tegevuse eesmärke hariduse valdkonnas on edendada Euroopa tervikuna maailma tipptasemel piirkonnaks õpingute ja kutseõppe alal. Kolmandate riikide kodanike liikuvuse edendamine ühendusse õpingute eesmärgil on selle strateegia üheks peamiseks teguriks. Liikmesriikide riiklike õigusaktide ühtlustamine vastuvõtu ja elamise tingimuste osas on selle üheks osaks.

               (7)

               “Migratsioon” käesoleva direktiivi mõistes on definitsiooni kohaselt ajutine ja ei sõltu tööturu olukorrast vastuvõtvas liikmesriigis ning moodustab asjassepuutuvate migrantide, nende päritoluriigi ja vastuvõtva liikmesriigi jaoks vastastikuse rikastumise keskkonna ning aitab edendada paremat üksteisemõistmist kultuuride vahel.

               (8)

               Käesolevas direktiivis hõlmab mõiste “vastuvõtt” kolmandate riikide kodanike sisenemist riiki ja elamist riigis.

               (9)

               Uued ühenduse eeskirjad lähtuvad mõistete “üliõpilane”, “praktikant”, “haridusasutus” ja “vabatahtlik” määratlustest, mis on ühenduse õiguses juba kasutusel, eelkõige erinevates ühenduse programmides, mille eesmärk on edendada vastavate isikute liikuvust (Socrates, Euroopa vabatahtlik teenistus jne).

               (10)

               Käesoleva direktiiviga hõlmatud üliõpilaste ettevalmistuskursuste kestus ja muud tingimused tuleks määratleda liikmesriikidel kooskõlas nende siseriiklike õigusaktidega.

               (11)

               Käesolev direktiiv ei hõlma kolmandate riikide kodanikke, kes kuuluvad mittetasustavate praktikantide ja vabatahtlike kategooriasse ning keda käsitletakse siseriiklike õigusaktide kohaselt töölistena nende tegevuste olemuse või saadava kompensatsiooni või töötasu tõttu. Meditsiinivaldkonnas spetsiaalseid õpinguid kavandavate kolmandate riikide kodanike vastuvõtu peaks määratlema liikmesriigid.

               (12)

               Üliõpilase vastuvõttu kõrgemasse õppeasutusse võiks muude võimaluste hulgas tõendada ka kirja või tõendiga üliõpilaste nimekirja kandmise kohta.

               (13)

               Piisavate toimetulekuvahendite olemasolu hindamisel võib arvesse võtta ka stipendiumeid.

               (14)

               Käesoleva direktiiviga sätestatud vastuvõtmisest võib keelduda nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel. Eelkõige võib vastuvõtmisest keelduda, kui liikmesriik faktidele tuginedes tehtud hinnangus leiab, et vastav kolmanda riigi kodanik kujutab võimalikku ohtu avalikule korrale või riiklikule julgeolekule. Avaliku korra mõiste osas võib võtta arvesse süüdimõistmist raske kuriteo eest. Selles kontekstis tuleb märkida, et avaliku korra ja riikliku julgeoleku mõisted hõlmavad ka juhtumeid, kus kolmanda riigi kodanik kuulub või on kuulunud ühendusse, mis toetab terrorismi, toetab või on toetanud sellist ühendust või omab või on omanud äärmuslikke vaateid.

               (15)

               Vastuvõtmise taotluse põhjuseid puudutavate kahtluste korral peaks liikmesriik olema võimeline nõudma kõiki tõendeid, mis on vajalikud taotluse selguse hindamiseks, eelkõige taotleja kavandatavate õpingute eesmärkide osas, selleks et võidelda käesolevas direktiivis sätestatud protseduuride kuri- ja väärtarvitamise vastu.

               (16)

               Mitmes liikmesriigis õppivate kolmandate riikide kodanikest üliõpilaste liikuvus peab olema hõlbustatud, nagu ka ühenduse programmides osalevate kolmandate riikide kodanike vastuvõtt, et edendada liikuvust ühenduses ja ühenduse suunas vastavalt käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkidele.

               (17)

               Selleks et võimaldada esmakordset sisenemist riigi territooriumile peaks liikmesriik olema võimeline väljastama õigeaegselt elamisloa või viisa, kui elamislube väljastatakse ainult vastava riigi territooriumil.

               (18)

               Selleks et võimaldada kolmandate riikide kodanikest üliõpilastel katta osa oma õpingutega seotud kuludest, tuleks neile anda juurdepääs tööturule, lähtudes käesolevas direktiivis sätestatud tingimustest. Põhimõte, et üliõpilastele võimaldatakse juurdepääs tööturule, lähtudes käesolevas direktiivis sätestatud tingimustest, peaks olema üldine reegel. Siiski erandolukordades peaks liikmesriikidel olema võimalus arvestada olukorda nende riiklikel tööturgudel.

               (19)

               Eelneva loa mõiste hõlmab tööloa andmist üliõpilastele, kes soovivad tegeleda majandustegevusega.

               (20)

               Käesolev direktiiv ei mõjuta riiklikke õigusakte osalise tööajaga töö valdkonnas.

               (21)

               Tuleks sätestada kiirmenetluse kord vastuvõtuks õpingute eesmärgil või õpilasvahetuse raames, mida haldavad tunnustatud organisatsioonid liikmesriikides.

               (22)

               Iga liikmesriik peaks tagama üldsusele juurdepääsu, eelkõige Interneti kaudu, suurimale võimalikule regulaarselt ajakohastatavale teabepaketile, mis hõlmab käesolevas direktiivis määratletud asutusi, õppekursuseid, mis võtavad vastu kolmandate riikide kodanikke ja riigi territooriumile nimetatud eesmärgil sisenemise ja sellel elamise tingimusi ja korda.

               (23)

               Käesolev direktiiv ei tohiks mingitel asjaoludel mõjutada nõukogu 13. juuni 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1030/2002 (millega kehtestatakse ühtne elamisloavorm kolmandate riikide kodanike jaoks) (4) kohaldamist.

               (24)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt kolmandate riikide kodanike riiki lubamist õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil, ei saa liikmesriigid piisavas ulatuses saavutada ning neid saab nende ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas selles artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega piirdub käesolev direktiiv üksnes selle eesmärgi saavutamiseks vajalikuga.

               (25)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ning piiramata nimetatud protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Ühendkuningriik ja Iirimaa käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning seetõttu ei ole käesolev direktiiv Ühendkuningriigile ja Iirimaale siduv ega nende suhtes kohaldatav.

               (26)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning seetõttu ei ole käesolev direktiiv Taanile siduv ega tema suhtes kohaldatav,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   I PEATÜKK
   ÜLDSÄTTED
   Artikkel 1
   Sisu
   Käesoleva direktiivi eesmärk on kindlaks määrata:

               a)

               tingimused kolmandate riikide kodanike riiki lubamiseks liikmesriikide territooriumile õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil pikemaks ajavahemikuks kui kolm kuud;

               b)

               nimetatud eesmärkidel kolmandate riikide kodanike liikmesriikidesse lubamise eeskirjad.

         Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   a)   kolmanda riigi kodanik– isik, kes ei ole Euroopa Liidu kodanik asutamislepingu artikli 17 lõike 1 tähenduses;
   b)   üliõpilane– kolmanda riigi kodanik, kes on vastu võetud kõrgemasse õppeasutusse ja lubatud liikmesriigi territooriumile, kus ta põhitegevuseks on täiskoormusega õpe kõrgemas õppeasutuses liikmesriigi poolt tunnustatud kõrgharidusele vastava kvalifikatsiooni, sealhulgas diplomi, tunnistuse või doktorikraadi omandamiseks, mis võib vastavalt tema siseriiklikele õigusaktidele hõlmata sellise õppeprogrammi ettevalmistuskursust;
   c)   õpilane– kolmanda riigi kodanik, kes on liikmesriigi territooriumile lubatud tunnustatud keskharidusprogrammis osalemiseks vahetusprogrammi raames, mida korraldab liikmesriigi poolt tema siseriiklike õigusaktide või haldustavade kohaselt selleks tunnustatud organisatsioon;
   d)   tasustamata praktikant– kolmanda riigi kodanik, kes on lubatud liikmesriigi territooriumile tasustamata praktikaks vastavalt tema siseriiklikele õigusaktidele;
   e)   õppeasutus– riiklik või eraõppeasutus, mis on vastuvõtva liikmesriigi poolt tunnustatud ja/või mille õppekursused on tunnustatud vastavalt tema siseriiklikele õigusaktidele või haldustavadele käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkidel;
   f)   vabatahtlik teenistus– riigi või ühenduse kaval põhinev praktilise solidaarsuse tegevusprogramm, millega järgitakse üldisi huvisid;
   g)   elamisluba– liikmesriigi ametivõimude poolt välja antud mis tahes luba, mis võimaldab kolmanda riigi kodanikul seaduslikult tema territooriumil viibida vastavaltmääruse (EÜ) nr 1030/2002 artikli 1 lõike 2 punktile a.
   Artikkel 3
   Kohaldamisala
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse selliste kolmandate riikide kodanike suhtes, kes taotlevad liikmesriigi territooriumile lubamist õppimise eesmärgil.
   Liikmesriigid võivad samuti otsustada käesolevat direktiivi kohaldada kolmandate riikide kodanike suhtes, kes taotlevad riiki lubamist õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil.
   2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata:

               a)

               kolmandate riikide kodanike suhtes, kes elavad liikmesriigis varjupaigataotlejatena, subsidiaarse kaitse või ajutiste kaitsekavade alusel;

               b)

               kolmandate riikide kodanike suhtes, kelle riigist väljasaatmine on tühistatud faktidele või seadusele tuginedes;

               c)

               kolmandate riikide kodanike suhtes, kes on ühenduse piires vaba liikumise õigust kasutanud liidu kodanike pereliikmed;

               d)

               kolmandate riikide kodanike suhtes, kes omavad liikmesriigis pikaajalise elaniku staatust vastavalt nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivile 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta (5) ja kes kasutavad oma õigust elada teises liikmesriigis õppimise või kutseõppe eesmärgil;

               e)

               kolmandate riikide kodanike suhtes, kes asjaomase liikmesriigi siseriiklike õigusaktide alusel kuuluvad töötajate või füüsilisest isikust ettevõtjate hulka.

         Artikkel 4
   Soodsamad sätted
   1.   Käesolev direktiiv ei piira järgmiste õigusaktide soodsamate sätete kohaldamist:

               a)

               kahe- või mitmepoolsed kokkulepped ühenduse või ühenduse ja selle liikmesriikide ning ühe või mitme kolmanda riigi vahel; või

               b)

               kahe- või mitmepoolsed kokkulepped ühe või mitme liikmesriigi ning ühe või mitme kolmanda riigi vahel.

         2.   Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigusi võtta vastu või jätta kehtima sätteid, mis on soodsamad direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate isikute suhtes.
   II PEATÜKK
   RIIKI LUBAMISE TINGIMUSED
   Artikkel 5
   Põhimõte
   Käesoleva direktiivi alusel tuleb kolmanda riigi kodaniku riiki lubamisel kontrollida dokumentaalsete tõendite olemasolu, mis kinnitavad, et nimetatud isik vastab artiklis 6 ja artiklites 7 kuni 11 sätestatud sellistele tingimustele, mis kehtivad asjaomase kategooria puhul.
   Artikkel 6
   Üldtingimused
   1.   Artiklites 7 kuni 11 sätestatud eesmärgil riiki lubamist taotlev kolmanda riigi kodanik:

               a)

               esitab siseriiklike õigusaktidega ettenähtud kehtiva reisidokumendi. Liikmesriigid võivad nõuda, et reisidokument peab olema kehtiv vähemalt kavandatud riigis viibimise aja jooksul;

               b)

               esitab vanemate antud loa kavandatud riigis viibimise kohta, kui ta on vastuvõtva liikmesriigi siseriiklike õigusaktide kohaselt alaealine;

               c)

               omab ravikindlustust, mis katab kõiki selliseid riske, mille vastu asjaomase liikmesriigi oma kodanikud on tavaliselt kindlustatud;

               d)

               ei kujuta ohtu avalikule korrale, avalikule julgeolekule või rahva tervisele;

               e)

               liikmesriigi nõudmisel esitab tõendi, et ta on maksnud artikli 20 kohase taotluse käsitlemise tasu.

         2.   Liikmesriigid hõlbustavad riiki lubamise korda artiklitega 7 kuni 11 hõlmatud kolmandate riikide kodanike suhtes, kes osalevad ühenduse programmides, millega parandatakse liikumist ühendusse või ühenduses.
   Artikkel 7
   Eritingimused üliõpilastele
   1.   Lisaks artiklis 6 toodud üldtingimustele, kolmanda riigi kodanik, kes taotleb riiki lubamist õpingute eesmärgil:

               a)

               on vastu võetud kõrgemasse õppeasutusse õppekursusel osalemiseks;

               b)

               esitab liikmesriigi nõutavad tõendid selle kohta, et tema riigis viibimise ajal on tal piisavad vahendid oma elamis-, õppimis- ja tagasisõidukulude katmiseks. Liikmesriigid avaldavad selle sätte kohaldamisel nõutavate igakuiste toimetulekuvahendite miinimumsuuruse, ilma et see piiraks iga üksikjuhu eraldi läbivaatamist;

               c)

               esitab liikmesriigi nõudmisel tõendid selle keele piisava oskuse kohta, milles tema õpingud toimuvad;

               d)

               esitab liikmesriigi nõudmisel tõendid selle kohta, et ta on tasunud õppeasutuse nõutavad maksud.

         2.   Üliõpilased, kellel on seoses nende õppeasutuse õpilaste nimekirja kandmisega automaatselt õigus ravikindlustusele, mis katab kõiki riske, mis asjaomase liikmesriigi kodanike puhul üldiselt on kaetud, loetakse artikli 6 lõike 1 punkti c tingimustele vastavaks.
   Artikkel 8
   Üliõpilaste liikuvus
   1.   Ilma et see piiraks artikli 12 lõike 2, artikli 16 ja artikli 18 lõike 2 kohaldamist, kolmanda riigi kodanik, kes on juba üliõpilaseks vastu võetud ja kes taotleb juba alustatud õppekursusest osa jätkamist teises liikmesriigis või selle täiendamist seotud õppega teises liikmesriigis, viimatinimetatud liikmesriigi poolt aja jooksul, mis ei takista asjakohaste õpingute sooritamist ja mis annab pädevatele ametiasutustele piisavalt aega taotluse menetlemiseks, kui ta:

               a)

               vastab artiklites 6 ja 7 sätestatud tingimustele seoses kõnealuse liikmesriigiga; ja

               b)

               on saatnud koos oma riiki lubamise taotlusega täielikud kõrgharidust tõendavad dokumendid ja tõendid selle kohta, et õppekursus, millel ta soovib osaleda, tõepoolest täiendab tema poolt lõpetatud kursust; ja

               c)

               osaleb ühenduse või kahepoolses vahetusprogrammis või on liikmesriigis üliõpilaseks vastu võetud vähemalt kaheks aastaks.

         2.   Lõike 1 punktis c osutatud nõuded ei kehti üliõpilase puhul, kes oma õppeprogrammi raames peab osa õpingutest sooritama kohustuslikus korras teise liikmesriigi õppeasutuses.
   3.   Esimese liikmesriigi pädevad asutused annavad teise liikmesriigi pädevate asutuste nõudmisel asjakohast teavet üliõpilase viibimise kohta esimese liikmesriigi territooriumil.
   Artikkel 9
   Eritingimused õpilastele
   1.   Lisaks artiklis 6 toodud üldtingimustele ja kui artiklist 3 ei tulene teisiti, kolmanda riigi kodanik, kes taotleb õpilasvahetuses osalemist:

               a)

               ei ületa asjaomase liikmesriigi kehtestatud vanuse alam- ega ülempiiri;

               b)

               esitab tõendid keskharidusasutusse vastuvõtmise kohta;

               c)

               Esitab tõendid tunnustatud õpilasvahetusprogrammis osalemise kohta, mida korraldab asjaomase liikmesriigi siseriiklike õigusaktide või haldustavade kohaselt selleks tunnustatud asutus;

               d)

               esitab tõendi, et õpilasvahetusorganisatsioon vastutab tema eest kogu tema asjaomase liikmesriigi territooriumil viibimise aja jooksul, eelkõige elamis-, õppimis-, tervishoiu- ja tagasisõidukulude osas;

               e)

               majutatakse kogu tema riigis viibimise jooksul asjaomase liikmesriigi kehtestatud tingimustele vastava perekonna juures, kes on valitud kooskõlas selle õpilasvahetusprogrammi eeskirjadega, milles õpilane osaleb.

         2.   Liikmesriigid võivad otsustada õpilasvahetusprogrammides osalemiseks riiki lubada ainult selliste kolmandate riikide kodanikke, mis pakuvad sama võimalust nende kodanikele.
   Artikkel 10
   Eritingimused tasustamata praktikantidele
   Lisaks artiklis 6 toodud üldtingimustele ja kui artiklist 3 ei tulene teisiti, peab kolmanda riigi kodanik, kes taotleb riiki lubamist tasustamata praktikandina:

               a)

               olema allkirjastanud praktikalepingu, mille on vajadusel heaks kiitnud asjaomase liikmesriigi pädev ametiasutus vastavalt oma siseriiklikele õigusaktidele või haldustavadele, tasustamata praktika teostamiseks avaliku või erasektori ettevõttes või riiklikus või erakutseõppeasutuses, mis on liikmesriigi poolt tunnustatud vastavalt liikmesriigi siseriiklikele õigusaktidele või haldustavadele;

               b)

               esitama liikmesriigi nõutavad tõendid selle kohta, et tema riigis viibimise ajal on tal piisavad vahendid oma elamis-, koolitus- ja tagasisõidukulude katmiseks. Liikmesriigid avaldavad selle sätte kohaldamisel nõutavate igakuiste toimetulekuvahendite miinimumsuuruse, ilma et see piiraks iga üksikjuhu eraldi läbivaatamist;

               c)

               osalema liikmesriigi nõudmisel algtaseme keelekoolitusel, et omandada praktika teostamiseks vajalikud teadmised.

         Artikkel 11
   Eritingimused vabatahtlikele
   Lisaks artiklis 6 toodud üldtingimustele ja kui artiklist 3 ei tulene teisiti, peab kolmanda riigi kodanik, kes taotleb osalemist vabatahtlikus teenistuses:

               a)

               mitte ületama asjaomase liikmesriigi kehtestatud vanuse alam- ega ülempiiri;

               b)

               esitama kokkuleppe organisatsiooniga, kes on asjaomases liikmesriigis vastutav vabatahtliku teenistusprogrammi eest, milles ta osaleb. Kokkulepe kirjeldab tööülesandeid, ülesannete täitmisega seotud juhendamise tingimusi, tema tööaega, olemasolevaid vahendeid reisi-, elamis-, majutuskulude katmiseks ja taskurahaks kogu tema viibimise ajal, ning vajadusel talle teenistuse paremaks sooritamiseks antavat koolitust;

               c)

               esitama tõendid, et vabatahtliku teenistusprogrammi, milles ta osaleb, eest vastutav organisatsioon on sõlminud vastutuskindlustuse ja võtab täieliku vastutuse tema eest kogu tema riigis viibimise ajaks, eelkõige seoses tema elamis-, tervishoiu- ja tagasisõidukuludega;

               d)

               ja, liikmesriigi erinõudmisel, omandama algteadmised kõnealuse liikmesriigi keele, ajaloo ning poliitiliste ja ühiskondlike struktuuride kohta.

         III PEATÜKK
   ELAMISLOAD
   Artikkel 12
   Üliõpilastele väljastatav elamisluba
   1.   Üliõpilasele väljastatakse elamisluba vähemalt üheks aastaks ja seda võib pikendada kui selle omanik vastab jätkuvalt artiklite 6 ja 7 tingimustele. Kui õppekursus on lühem kui üks aasta, kehtib luba kursuse kestuse jooksul.
   2.   Ilma et see piiraks artikli 16 kohaldamist, võib elamisloa pikendamisest keelduda või elamisloa tühistada, kui selle omanik:

               a)

               ei järgi artikli 17 alusel kehtestatud majandustegevuse piiranguid;

               b)

               vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või haldustavadele ei saavuta oma õpingutes küllaldast edu.

         Artikkel 13
   Õpilastele väljastatav elamisluba
   Kooliõpilastele ei väljastata elamisluba pikemaks ajavahemikuks kui üks aasta.
   Artikkel 14
   Tasustamata praktikantidele väljastatav elamisluba
   Tasustamata praktikantidele väljastatud elamisloa kehtivusaeg vastab kas praktika kestusele või on maksimaalselt üks aasta. Erandjuhtudel võib seda ühekordselt pikendada ainult liikmesriigis selle siseriiklike õigusaktide või haldustavade alusel tunnustatud kutsekvalifikatsiooni omandamiseks vajaliku aja võrra, eeldusel et loa omanik vastab endiselt artiklites 6 ja 10 sätestatud tingimustele.
   Artikkel 15
   Vabatahtlikele väljastatud elamisluba
   Vabatahtlikele ei väljastata elamisluba pikemaks ajavahemikuks kui üks aasta. Erandjuhtudel, kui asjaomane programm kestab kauem kui üks aasta, võib elamisloa kehtivusaeg vastata sellele ajale.
   Artikkel 16
   Elamislubade tühistamine või pikendamata jätmine
   1.   Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi alusel väljastatud elamisloa tühistada või keelduda selle pikendamisest, kui see on pettusega omandatud või kui ilmneb, et loa omanik ei vastanud või enam ei vasta artikliga 6 sätestatud riiki sisenemise ja riigis elamise tingimustele või artiklites 7–11 asjaomasele kategooriale kehtestatud tingimustele.
   2.   Liikmesriigid võivad tühistada või mitte pikendada elamisluba avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahva tervise kaalutlusel.
   IV PEATÜKK
   ASJAOMASTE KOLMANDATE RIIKIDEKODANIKE KOHTLEMINE
   Artikkel 17
   Üliõpilaste majandustegevus
   1.   Üliõpilastel on õigus töötada ja nad võivad tegeleda majandustegevusega füüsilisest isikust ettevõtjana väljaspool õppeaega ja vastavalt vastuvõtvas liikmesriigis asjaomase tegevuse suhtes kohaldatavatele eeskirjadele ja tingimustele. Arvesse võidakse võtta kõnealuse vastuvõtva liikmesriigi tööturul kehtivat olukorda.
   Vajadusel annavad liikmesriigid üliõpilastele ja/või töötajatele vastavalt siseriiklikele õigusaktidele eelneva loa.
   2.   Iga liikmesriik määrab selliseks tegevuseks lubatud tundide arvu nädalas või päevade või kuude arvu aastas, mis ei tohi olla vähem kui 10 tundi nädalas, või vastav arv päevi või kuid aastas.
   3.   Esimese riigis elamise aasta jooksul võib juurdepääs majandustegevusele olla vastuvõtva liikmesriigi poolt piiratud.
   4.   Liikmesriigid võivad nõuda, et üliõpilased teataks, kas eelnevalt või muul viisil, oma majandustegevuses osalemisest asjaomase liikmesriigi poolt määratud ametiasutustele. Nende tööandjatel võib samuti olla kas eelnevalt või muul viisil teatamise kohustus.
   V PEATÜKK
   MENETLUS JA LÄBIPAISTVUS
   Artikkel 18
   Menetlustagatised ja läbipaistvus
   1.   Otsus elamisloa andmise või pikendamise taotluse kohta tehakse ja taotlejat teavitatakse sellest aja jookusul, mis ei takista asjakohaste õpingute sooritamist ja jätab samas pädevatele ametiasutustele piisavalt aega taotluse menetlemiseks.
   2   Kui taotluse põhjendamiseks esitatud andmed on ebapiisavad, võidakse taotluse läbivaatamine edasi lükata ja pädevad ametiasutused teatavad taotlejale, milliseid lisaandmeid nad vajavad.
   3.   Elamisloa taotluse tagasilükkamise otsus tehakse asjaomasele kolmanda riigi kodanikule teatavaks kooskõlas asjakohastes siseriiklikes õigusaktides ettenähtud teavitamismenetlusega. Teatises osutatakse olemasolevatele võimalikele apellatsioonimenetlustele ja nendega seotud tähtaegadele.
   4.   Kui taotlus on tagasi lükatud või kui käesoleva direktiivi alusel väljaantud elamisluba on tühistatud, on asjaomasel isikul õigus otsus asjaomase liikmesriigi ametiasutustes vaidlustada.
   Artikkel 19
   Üliõpilastelele ja kooliõpilastele elamislubade ja viisade väljastamise kiirmenetlus
   Kiirmenetlusega väljastamise korda kehtestav leping, mis lubab elamislubasid või viisasid väljastada kolmanda riigi asjaomasele kodanikule, võidakse sõlmida liikmesriigi ametiasutuse, mis vastutab kolmandate riikide kodanikest üliõpilaste ja kooliõpilaste riiki sisenemise ja seal elamise eest, ning kõrgema õppeasutuse või õpilasvahetusprogrammi korraldava organisatsiooni, mis on asjaomase liikmesriigi siseriiklike õigusaktide või haldustavade kohaselt selleks tunnustatud, vahel.
   Artikkel 20
   Tasu
   Liikmesriigid võivad nõuda taotlejatelt tasu maksmist taotluste käsitlemise eest käesoleva direktiivi kohaselt.
   VI PEATÜKK
   LÕPPSÄTTED
   Artikkel 21
   Aruandlus
   Komisjon esitab korrapäraselt ja esimest korda 12. jaanuar il 2010 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamisest liikmesriikides ning teeb vajaduse korral muudatusettepanekuid.
   Artikkel 22
   Direktiivi ülevõtmine
   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud sätted 12. jaanuar il 2007. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need meetmeid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 23
   Üleminekusätted
   Erandina III peatüki sätetest ja kuni kahe aasta jooksul pärast artiklis 22 määratud ajavahemiku möödumist ei ole liikmesriigid kohustatud väljastama lubasid käesoleva direktiivi kohaselt elamisloa vormis.
   Artikkel 24
   Tähtajad
   Ilma et see piiraks määruse 2003/109/EÜ artikli 4 lõike 2 teise lõigu kohaldamist, ei ole liikmesriigid kohustatud asjaomasele kolmanda riigi kodanikule siseriikliku õiguse alusel muude õiguste andmisel arvesse võtma seda ajavahemikku, mille jooksul üliõpilane, vahetusõpilane, tasustamata praktikant või vabatahtlik teenistuja on elanud nende territooriumil kui selline.
   Artikkel 25
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 26
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepinguga.

      Brüssel, 13. detsember 2004

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         B. R. BOT

      (1)  ELT C 68 E, 18.3.2004, lk 107.

      (2)  ELT C 133, 6.6.2003, lk 29.

      (3)  ELT C 244, 10.10.2003, lk 5.

      (4)  EÜT L 157, 15.6.2002, lk 1.

      (5)  ELT L 16, 23.1.2004, lk 44.


title: Nõukogu direktiiv, 10. veebruar 1975, meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud õigusaktide ühtlustamise kohta liikmesriikides

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31975L0117

Euroopa Liidu Teataja L 045 , 19/02/1975 Lk 0019 - 0020 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 4 Lk 0078  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 05 Köide 2 Lk 0042  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 4 Lk 0078  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 05 Köide 2 Lk 0052  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 05 Köide 2 Lk 0052

		Nõukogu direktiiv,10. veebruar 1975,meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud õigusaktide ühtlustamise kohta liikmesriikides(75/117/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:asutamislepingu artiklis 119 sätestatud meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte rakendamine on ühisturu rajamise ja toimimise lahutamatu osa;eelkõige on liikmesriikide kohustus tagada selle põhimõtte rakendamine asjakohaste õigus- ja haldusnormidega;nõukogu 21. jaanuari 1974. aasta sotsiaalprogrammi käsitlevas resolutsioonis, [3] mille eesmärk on ühtlustada elu- ja töötingimusi, neid samal ajal parandades, ning saavutada ühenduse tasakaalustatud sotsiaalne ja majanduslik areng, tõdeti, et esmajärjekorras tuleks võtta meetmeid naiste olukorra parandamiseks seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega, kaasa arvatud töö tasustamine;soovitav on põhilisi õigusakte täiendada standarditega, mis hõlbustaksid võrdõiguslikkuse põhimõtte kohaldamist sellisel viisil, et oleks võimalik kaitsta kõiki ühenduse töötajaid;eri liikmesriikide vahel püsivad erinevused, hoolimata jõupingutustest meeste ja naiste võrdse tasustamisega seotud otsuste rakendamiseks, mis liikmesriikide konverentsil 30. detsembril 1961 vastu võeti — sellepärast tuleb võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud siseriiklikud õigusaktid ühtlustada,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõte, mis on sätestatud asutamislepingu artiklis 119 — edaspidi "võrdse tasustamise põhimõte" — tähendab, et sama või võrdväärseks peetava töö puhul välistatakse täielikult sooline diskrimineerimine töö tasustamise kõigis aspektides ja kõigis tingimustes.Tööde klassifitseerimissüsteemi kasutamise puhul töötasu määramisel peab see süsteem põhinema samadel kriteeriumidel nii meeste kui ka naiste suhtes ning olema koostatud nii, et täielikult välistada soolist diskrimineerimist.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad oma siseriiklikes õigussüsteemides meetmed, mis võimaldaksid isikutel, kes arvavad, et neid on võrdse tasustamise põhimõtte eiramise tõttu õigusvastaselt koheldud, nõuda oma õiguste kaitset kohtu kaudu, olles vastava võimaluse korral esmalt pöördunud teiste pädevate organite poole.Artikkel 3Liikmesriigid kaotavad täielikult soolise diskrimineerimise, mida põhjustavad võrdse tasustamise põhimõttega vastuolus olevad õigus- või haldusnormid.Artikkel 4Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et kollektiivlepingute sätted, palgaastmestikud, palgakokkulepped ja töölepingud, mis on vastuolus võrdse tasustamise põhimõttega, on tühised või tunnistatakse kehtetuks või muudetakse.Artikkel 5Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kaitsta töötajaid vallandamise eest, kui see on tööandja vastutegevus ettevõttesisesele kaebusele või kohtumenetlusele, mille eesmärk on tagada võrdse tasustamise põhimõtte järgimine.Artikkel 6Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed kooskõlas siseriiklike olude ning õigussüsteemiga, et tagada võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamine. Nad jälgivad, et selle põhimõtte täitmise tagamiseks on olemas tõhusad vahendid.Artikkel 7Liikmesriigid kannavad hoolt selle eest, et käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud sätted ja juba kehtivad asjakohased sätted tehakse töötajatele sobival viisil teatavaks, näiteks nende töökohas.Artikkel 81. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid ühe aasta jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud õigus- ja haldusnormide tekstid.Artikkel 9Kahe aasta jooksul pärast artiklis 8 viidatud aastase tähtaja möödumist esitavad liikmesriigid komisjonile kogu vajaliku teabe, võimaldamaks komisjonil koostada nõukogule esitamiseks aruanne käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 10. veebruar 1975Nõukogu nimeleesistujaG. Fitzgerald[1] EÜT C 55, 13.5.1974, lk 43.[2] EÜT C 88, 26.7.1974, lk 7.[3] EÜT C 13, 12.2.1974, lk 1.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/4/EÜ, 28. jaanuar 2003, keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0004

Euroopa Liidu Teataja L 041 , 14/02/2003 Lk 0026 - 0032

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/4/EÜ,28. jaanuar 2003,keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [4] vastavalt lepituskomisjonis 8. novembril 2002 heakskiidetud ühistekstilening arvestades järgmist:(1) Suurenenud avalik juurdepääs keskkonnateabele ning sellise teabe levik soodustavad suuremat teadlikkust keskkonnaküsimustest, vaba arvamustevahetust, üldsuse tõhusamat osavõttu keskkonnaasjade üle otsustamises ning kokkuvõttes ka paremat keskkonda.(2) Nõukogu 7. juuni 1990. aasta direktiiviga 90/313/EMÜ keskkonnateabele vaba juurdepääsu kohta [5] algatati muudatuste tegemise protsess seoses riigiasutuste poolt avatuse ja läbipaistvuse küsimusele lähenemise viisiga, kehtestades meetmed keskkonnateabele avaliku juurdepääsu õiguse teostamiseks; seda protsessi tuleks arendada ja jätkata. Käesoleva direktiiviga laiendatakse olemasolevat juurdepääsu, mis kehtestati direktiiviga 90/313/EMÜ.(3) Nimetatud direktiivi artiklis 8 nõutakse, et liikmesriigid annaksid komisjonile aru saadud kogemustest, mille kohaselt komisjon peab koostama aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule koos kõigi vajalikuks peetavate direktiivi muutmise ettepanekutega.(4) Nimetatud direktiivi artikli 8 kohaselt koostatud aruandes esitatakse direktiivi rakendamisel esinenud konkreetsed probleemid.(5) 25. juunil 1998 kirjutas Euroopa Ühendus alla ÜRO Euroopa Majandusorganisatsiooni keskkonnateabele juurdepääsu, keskkonnaasjade üle otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsioonile ("Århusi konventsioon"). Pidades silmas Euroopa Ühenduse konventsiooniga ühinemist, peavad ühenduse õigusaktide sätted olema sellega kooskõlas.(6) Suurema läbipaistvuse huvides on kohane direktiivi 90/313/EMÜ muutmise asemel see asendada, et tagada huvitatud isikutele kasutamiseks ühtne, selge ja järjepidev õigusakti tekst.(7) Riigiasutuste valduses olevale keskkonnateabele juurdepääsu käsitlevate liikmesriikides kehtivate õigusaktide erinevused võivad põhjustada ühenduses ebavõrdsust seoses teabele juurdepääsu või konkurentsitingimustega.(8) Tuleb tagada, et igal füüsilisel ja juriidilisel isikul oleks õigus juurdepääsule riigiasutuste valduses olevale keskkonnateabele, ilma ta peaks tõestama oma huvi.(9) Samuti on vaja, et riigiasutused teeksid keskkonnateabe kättesaadavaks ja levitaksid seda üldsusele võimalikult laiaulatuslikult, kasutades selleks eelkõige info- ja sidetehnoloogia võimalusi. Nende tehnoloogiate edasist arengut tuleb käesoleva direktiivi kohta aruande koostamisel ja direktiivi läbivaatamisel arvesse võtta.(10) Keskkonnateabe mõistet tuleks selgitada, et see hõlmaks mis tahes kujul esitatud teavet keskkonna seisundi kohta, seda mõjutavate, mõjutada võivate või selle kaitseks kavandatud tegurite, meetmete või tegevuste kohta, nende meetmete või tegevuste tasuvuse ja majandusliku otstarbekuse analüüsi kohta ning samuti inimeste tervisliku seisundi ja ohutuse kohta, kaasa arvatud toiduahela saastatus, inimelu tingimused, kultuuriväärtused ja ehitised sel määral, kui keskkonnaküsimused neid mõjutavad või võivad mõjutada.(11) Võttes arvesse asutamislepingu artikli 6 põhimõtet, et keskkonnakaitse nõuded tuleks hõlmata ühenduse poliitika ja tegevuste määratluste ja rakendamisega, tuleks riigiasutuste mõistet laiendada nii, et see hõlmaks valitsusasutusi ja muid ametiasutusi siseriiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil, olenemata sellest, kas neil on keskkonnaga seotud ülesandeid. Mõistet tuleks laiendada ka nii, et see hõlmaks muid isikuid ja organeid, kes täidavad siseriiklike õigusaktide alusel keskkonnaga seotud avalikke haldusülesandeid ning samuti muid isikuid või organeid, kes tegutsevad nende järelevalve all ja kellel on avalikud kohustused või ülesanded seoses keskkonnaga.(12) Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse peaks jääma ka keskkonnateave, mis on riigiasutuse nimel füüsiliselt mõne muu asutuse valduses.(13) Keskkonnateave tuleks teha taotlejatele kättesaadavaks niipea kui võimalik ja mõistliku aja jooksul ning arvestades taotleja nimetatud tähtaega.(14) Riigiasutused peaksid tegema keskkonnateabe kättesaadavaks niisugusel kujul ja sellises formaadis nagu on taotletud, kui see ei ole üldsusele kättesaadav juba mõnel muul kujul või formaadis või kui see on mõistlik teha kättesaadavaks muul kujul või formaadis. Lisaks sellele peaksid riigiasutused tegema kõik mõistlikud jõupingutused, et nad säilitaksid nende valduses või nende nimel mõne muu asutuse valduses olevat keskkonnateavet niisugusel kujul ja formaadis, mida on lihtne paljundada ja millele on hõlbus juurde pääseda elektroonilisi vahendeid kasutades.(15) Liikmesriigid määratlevad sellise teabe kättesaadavaks tegemise korra. See kord tagab, et juurdepääs teabele oleks tõhus ja lihtne ja et see saaks üldsusele üha enam kättesaadavaks üldkasutatavate telekommunikatsioonivõrkude vahendusel, kaasa arvatud avalikult kättesaadavad riigiasutuste nimekirjad või riigiasutuste valduses või nende nimel mõne muu asutuse valduses olevad keskkonnateabe registrid või nimekirjad.(16) Õigus teabele tähendab seda, et teabe avalikustamine peaks olema üldnõue ja et riigiasutustel oleks lubatud keskkonnateabe saamise taotlust tagasi lükata ainult teatavatel konkreetsetel ja selgelt määratletud juhtudel. Keeldumise põhjuste tõlgendamine peaks olema piiratud, nii et avalikustamisega seotud üldsuse huvi oleks võrreldav avalikustamisest keeldumise huviga. Keeldumise põhjus tuleb taotlejale teatada käesolevas direktiivis sätestatud tähtaja jooksul.(17) Riigiasutused peaksid tegema keskkonnateabe kättesaadavaks osaliselt, kui erandite hulka kuuluvat osa saab eraldada ülejäänud taotletavast teabest.(18) Riigiasutustel peaks olema võimalik võtta tasu keskkonnateabe andmise eest, kuid see tasu peaks olema mõistlik. See tähendab, et üldjuhul ei tohi tasu ületada kõnealuste materjalide hankimise kulu. Piirata tuleks juhtumeid, mil nõutakse ettemaksu. Erijuhtudel, kui riigiasutused teevad keskkonnateabe kättesaadavaks kaubanduslikel alustel ja kui see on vajalik selleks, et tagada sellise teabe kogumise ja avaldamise jätkuvus, peetakse mõistlikuks turupõhist tasu; võtta võib ka ettemaksu. Tuleks avaldada ja teha taotlejatele kättesaadavaks tasumäärade tabel koos teabega olukordade kohta, millal tasu nõutakse või selle nõudmisest loobutakse.(19) Taotlejatel peab olema võimalik nõuda, et riigiasutuste poolt seoses taotlusega tehtud teod või tegevusetus vaadataks üle halduslikus või kohtulikus korras.(20) Riigiasutused peaks püüdma tagada, et kui nad ise või kui nende nimel koostatakse keskkonnateavet, oleks see teave arusaadav, täpne ja võrreldav. Kuna see on tähtis tegur esitatava teabe kvaliteedi hindamisel, tuleks taotluse korral avalikustada ka selle teabe koostamisel kasutatud metoodika.(21) Selleks, et tõsta üldsuse teadlikkust keskkonnaasjades ja parandada keskkonnakaitset, peaksid riigiasutused tegema vajadusel kättesaadavaks sellise keskkonnateabe ja seda levitama, mis on seotud nende ülesannetega, eelkõige arvutikaugside kaudu ja/või selle olemasolul elektroonilise tehnoloogia abil.(22) Käesolevat direktiivi tuleks hinnata iga nelja aasta tagant alates selle jõustumisest, lähtudes kogemustest ja pärast liikmesriikidelt asjakohaste aruannete saamist, ning saadud teabe põhjal tuleks direktiiv üle vaadata. Komisjon esitab hindamise aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule.(23) Kuna liikmesriigid ei saa kavandatava direktiivi eesmärke küllaldasel määral täita ning seda saaks paremini teha ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.(24) Käesolevas direktiivis sätestatu ei mõjuta liikmesriikide õigust jätkata selliste meetmete kohaldamist või algatada uusi, milles sätestatakse käesoleva direktiiviga nõutust laiem juurdepääs teabele,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärgidKäesoleva direktiivi eesmärgid on:a) tagada juurdepääsu õigus riigiasutuste valduses või nende nimel mõne muu asutuse valduses olevale keskkonnateabele ning sätestada põhitingimused ja tegutsemiskord selle õiguse teostamiseks ningb) tagada ühtlasi, et keskkonnateave oleks üldsusele üha enam kättesaadav ja et seda levitataks üha laiemalt, et saavutada keskkonnateabe võimalikult laialdane süstemaatiline kättesaadavus ja levik elanikkonna hulgas. Selleks soodustatakse eelkõige arvutikaugside ja/või selle olemasolul elektroonilise tehnoloogia kasutamist.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1. Keskkonnateave – kirjalikus, nähtavas, kuuldavas, elektroonilises või mis tahes muus materiaalses vormis olev teave, mis käsitleb:a) keskkonnaosade seisundit, nt õhk ja atmosfäär, vesi, mullastik, maa, maastik, ning looduslikud kooslused nagu märgalad, ranna- ja merealad; bioloogiline mitmekesisus ja selle koostisosad, sealhulgas geneetiliselt muundatud organismid, ning nende elementide omavahelised seosed;b) eri tegureid, nt ained, energia, müra, kiirgus või jäätmed, sealhulgas radioaktiivsed jäätmed, heitmed ja muud ainete keskkonda sattumise juhud, mis mõjutavad või võivad mõjutada punktis a nimetatud keskkonnaosasid;c) eri meetmeid (sealhulgas haldusmeetmeid), nt poliitika, õigusaktid, plaanid, programmid, keskkonnakokkulepped ja tegevused, mis mõjutavad või võivad mõjutada punktides a ja b nimetatud keskkonnaosasid ja tegureid, ning samuti selliste keskkonnaosade kaitseks kavandatud meetmed või tegevused;d) aruandeid keskkonnaalaste õigusaktide rakendamise kohta;e) tasuvust ja muid majandusanalüüse ja prognoose, mida kasutatakse punktis c nimetatud meetmete ja tegevuste raames ningf) inimeste tervislikku seisundit ja ohutust, sealhulgas toiduahela saastatus, asjakohastel juhtudel inimelu tingimused, kultuuriväärtused ja ehitised sel määral, kui neid mõjutavad või võivad mõjutada punktis a nimetatud keskkonnaosade seisund või nende osade kaudu punktides b ja c nimetatud mis tahes asjaolud.2. Riigiasutus-a) valitsusasutus või muu ametiasutus, sealhulgas avalikud nõuandvad asutused siseriiklikul, piirkondlikul või kohaliku tasandil;b) kõik füüsilised või juriidilised isikud, kes täidavad siseriiklike õigusaktide alusel avalikke haldusülesandeid, mille hulgas on keskkonnaga seotud spetsiifilised kohustused, tegevused või teenused jac) kõik füüsilised või juriidilised isikud, kellel on avalikud kohustused või ülesanded või kes osutavad keskkonnaga seotud avalikke teenuseid ning alluvad punktides a või b nimetatud organite kontrollile.Liikmesriigid võivad sätestada, et see määratlus ei hõlma asutusi ega institutsioone, kes tegutsevad õigusemõistjana või seadusandjana. Kui nende põhikirja järgsete sätetega ei nähta käesoleva direktiivi vastuvõtmise ajal ette artikli 6 kohast läbivaatamise menetlust, võivad liikmesriigid niisugused asutused ja institutsioonid määratlusest välja jätta.3. Riigiasutuse valduses olev teave – selle asutuse koostatud või saadud ja tema valduses olev keskkonnateave.4. Riigiasutuse nimel hoitav teave – keskkonnateave, mis on riigiasutuse nimel füüsiliselt mõne muu füüsilise või juriidilise isiku valduses.5. Taotleja – iga füüsiline või juriidiline isik, kes taotleb keskkonnateavet.6. Üldsus – üks või mitu füüsilist või juriidilist isikut ja vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavadele nende ühendused, organisatsioonid või rühmad.Artikkel 3Juurdepääs keskkonnaalasele teabele taotluse alusel1. Liikmesriigid tagavad, et riigiasutused peavad vastavalt käesoleva direktiivi sätetele tegema nende valduses oleva või nende nimel hoitava keskkonnateabe kättesaadavaks igale taotlejale tema taotluse korral, ilma et ta peaks tõestama oma huvi.2. Vastavalt artiklile 4 ja võttes arvesse taotleja määratletud tähtaega, tehakse keskkonnateave taotlejale kättesaadavaks:a) niipea kui võimalik või hiljemalt ühe kuu jooksul pärast seda, kui lõikes 1 nimetatud riigiasutus on taotleja taotluse kätte saanud võib) kahe kuu jooksul pärast riigiasutuse poolt taotluse kättesaamist, kui teabe maht või keerukus on niisugune, et punktis a nimetatud tähtaja jooksul ei ole seda võimalik esitada. Sellistel juhtudel teavitatakse taotlejat niipea kui võimalik ja igal juhul enne kuuajalise tähtaja lõppu niisugusest tähtaja pikendamisest ja selle põhjustest.3. Kui taotlus on formuleeritud liiga üldiselt, palub riigiasutus niipea kui võimalik ja hiljemalt lõike 2 punktis a ettenähtud tähtaja jooksul taotlejal nõuet täpsustada ning abistab taotlejat selle tegemisel, andes näiteks taotlejale teavet lõike 5 punktis c nimetatud avalike registrite kasutamise kohta. Riigiasutused võivad artikli 4 lõike 1 punkti c alusel taotluse tagasi lükata, kui nad peavad seda vajalikuks.4. Kui taotleja palub riigiasutusel teha keskkonnateave kättesaadavaks konkreetsel kujul või formaadis (sealhulgas koopiatena), teeb riigiasutus selle niisugusel kujul kättesaadavaks, välja arvatud juhul, kui:a) see on eelkõige artikli 7 alusel üldsusele kättesaadav juba teisel kujul või formaadis, mis on taotlejatele hõlpsasti kättesaadav võib) riigiasutusel on mõistlik teha see kättesaadavaks teisel kujul või formaadis; sellisel juhul teatatakse ka teabe niisugusel kujul või formaadis esitamise põhjused.Käesoleva lõike kohaldamisel teevad riigiasutused kõik mõistlikud jõupingutused, et nad säilitaksid nende valduses või nende nimel mõne muu asutuse valduses olevat keskkonnateavet sellisel kujul ja formaadis, mida on lihtne paljundada ja mis on kättesaadav arvutikaugside ja muude elektrooniliste vahendite abil.Põhjused selle kohta, miks riigiasutus keeldub tegemast teavet kas tervikuna või osaliselt kättesaadavaks taotletud kujul või formaadis, esitatakse taotlejale lõike 2 punktis a nimetatud tähtaja jooksul.5. Käesoleva artikli kohaldamisel tagavad liikmesriigid, et:a) ametnikelt nõutaks teabele juurdepääsu taotleva üldsuse abistamist;b) riigiasutuste nimekirjad oleks üldsusele kättesaadavad jac) oleks kindlaks määratud kord, mis tagab keskkonnateabele juurdepääsu õiguse tõhusa teostamise, näiteks:- teabeametnike määramine,- taotletava teabe säilitamiseks ja sellega tutvumiseks vajalike vahendite soetamine ja hooldamine,- riigiasutuste või teabepunktide valduses oleva keskkonnateabe registrid ja nimekirjad selgete viidetega kohtadele, kust seda teavet võib leida.Liikmesriigid tagavad, et riigiasutused teavitavad üldsust igati õigustest, mis neil on käesoleva direktiivi tulemusel, ning annavad sel eesmärgil asjakohasel määral teavet, juhiseid ja nõu.Artikkel 4Erandid1. Liikmesriigid võivad sätestada, et keskkonnateabe nõude võib tagasi lükata, kui:a) taotletav teave ei ole taotluse saanud riigiasutuse valduses ega tema nimel mõne teise asutuse valduses. Riigiasutus peab sellisel juhul, kui ta teab, et see teave on teise riigiasutuse valduses või tema nimel mõne muu asutuse valduses, edastama taotluse nii kiiresti kui võimalik sellele asutusele ja teatama sellest taotlejale, või teatama taotlejale riigiasutusest, kellele on tõenäoliselt võimalik esitada vastav taotlus;b) taotlus on ilmselgelt põhjendamatu;c) taotlus on sõnastatud liiga üldiselt, arvestades artikli 3 lõiget 3;d) taotlus käsitleb koostamisel olevaid materjale või lõpetamata dokumente või andmeid;e) taotlus käsitleb asutusesisest teabevahtust, kuid võttes arvesse, kas avalikustamine teeniks üldsuse huve.Kui taotlus lükatakse tagasi seetõttu, et see käsitleb koostatavat materjali, teatab riigiasutus selle asutuse nime, mis tegeleb materjali ettevalmistamisega ja selle lõpetamiseks vajamineva eeldatava aja.2. Liikmesriigid võivad sätestada keskkonnateabe taotluse tagasilükkamise, kui teabe avalikustamine võib kahjustada:a) riigiasutuste töö konfidentsiaalsust, kui niisugune konfidentsiaalsus on seadusega sätestatud;b) rahvusvahelisi suhteid, avalikku julgeolekut ja riigikaitset;c) õigusemõistmise kulgu, isikute võimalusi taotleda õiglast kohtumõistmist või riigiasutuse võimalusi korraldada kriminaal- või distsiplinaarjuurdlust;d) äri- või tööstusteabe konfidentsiaalsust, kui selline konfidentsiaalsus on sätestatud siseriiklike või ühenduse õigusnormidega, et kaitsta seaduslikke majandushuvisid, sealhulgas avalikku huvi säilitada statistilist konfidentsiaalsust või maksude salastatust;e) intellektuaalomandi õigusi;f) isikuandmete ja/või füüsilise isikuga seotud toimikute konfidentsiaalsust, kui see isik ei ole nõus teabe avalikustamisega ja kui selline konfidentsiaalsus on sätestatud siseriiklike või ühenduse õigusnormidega;g) mis tahes isiku huvisid või kaitset, kes on andnud taotletud teavet vabatahtlikult ilma õigusliku kohustuseta ja ilma, et teda oleks võidud õiguslikult selleks kohustada, välja avatud juhul, kui see isik on nõus kõnealuse teabe avaldamisega;h) selle teabega seotud keskkonna kaitset, nagu näiteks haruldaste liikide asukohta.Lõikes 1 ja 2 mainitud tagasilükkamise põhjuste tõlgendamine peaks olema piiratud, võttes arvesse, kas avalikustamine teeniks konkreetsel üksikjuhul üldsuse huvisid. Igal üksikjuhul tuleb avalikustamisega teenitavaid üldsuse huvisid võrrelda tagasilükkamisega teenitavate huvidega. Liikmesriigid ei või lõike 2 punktide a, d, f, g ja h alusel sätestada taotluse tagasilükkamist, kui see on seotud keskkonda sattuvaid heitmeid käsitleva teabega.Selle raames ja punkti f kohaldamiseks tagavad liikmesriigid, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) [6] oleks täidetud.3. Kui liikmesriik kehtestab erandid, võidakse koostada avalikult kättesaadav kriteeriumide loetelu, mille alusel asjaomane asutus võib otsustada, kuidas ta taotlusi menetleb.4. Riigiasutuste valduses olev või nende nimel hoitav keskkonnateave, mida taotleja on taotlenud, tehakse kättesaadavaks osaliselt, kui kogu taotletavast teabest on võimalik eraldada lõike 1 punktide d ja e või lõike 2 reguleerimisalasse kuuluvat teavet.5. Kui keeldutakse andmast kogu taotletud teavet või osa sellest, teatatakse sellest taotlejale kirjalikult või elektrooniliselt, kui taotlus oli esitatud kirjalikult, või taotleja soovi korral artikli 3 lõike 2 punktis a nimetatud tähtaja või vajadusel punktis b nimetatud tähtaja jooksul. Teates märgitakse keeldumise põhjused ja see sisaldab teavet läbivaatamise menetluse kohta, mis on sätestatud artikli 6 kohaselt.Artikkel 5Tasud1. Juurdepääs artikli 3 lõike 5 kohaselt asutatud ja hoitud avalikele registritele ja nimekirjadele ja nendes sisalduva teabega kohapeal tutvumine on tasuta.2. Riigiasutused võivad kehtestada teabe andmise eest võetava tasu, kuid see peab olema mõõdukas.3. Kui tasu on kehtestatud, avaldavad ja teevad riigiasutused niisugused tasumäärad taotlejatele kättesaadavaks koos teabega juhtude kohta, millal tasu nõutakse või selle nõudmisest loobutakse.Artikkel 6Õiguskaitse kättesaadavus1. Liikmesriigid tagavad, et igal taotlejal, kes leiab, et tema taotlust on eiratud, taotlus on põhjendamatult (kas tervikuna või osaliselt) tagasi lükatud, vastus taotlusele on ebapiisav või on selle menetlemisel rikutud muul viisil artiklite 3-5 sätteid, on juurdepääs menetlusele, mille käigus saab riigiasutuse tegevuse või tegevusetuse uuesti läbi vaadata kas selles samas või muus riigiasutuses või et taotluse vaataks uuesti halduskorras läbi seaduslikult asutatud sõltumatu ja erapooletu organ. Iga nimetatud menetlus peab olema kiire ja kas tasuta või väikese tasu eest.2. Lisaks lõikes 1 nimetatud läbivaatamise korrale tagavad liikmesriigid, et taotlejal oleks juurdepääs läbivaatamismenetlusele kohtu või muu seaduslikult asutatud sõltumatu ja erapooletu organi ees, kus vaadatakse kõnealuse riigiasutuse tegevus või tegevusetus uuesti läbi ning kelle otsused võivad olla lõplikud. Lisaks võivad liikmesriigid sätestada, et teabe avalikustamise tõttu süüdistatavatele kolmandatele isikutele oleks õiguskaitsevahendid samuti kättesaadavad.3. Lõike 2 kohased lõplikud otsused on teavet valdava riigiasutuse jaoks siduvad. Põhjused esitatakse kirjalikult vähemalt siis, kui juurdepääs teabele keelatakse käesoleva artikli alusel.Artikkel 7Keskkonnateabe levitamine1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et riigiasutused korrastavad nende ülesannetega seotud, nende valduses oleva või nende nimel hoitava keskkonnateabe nii, et seda oleks võimalik korrapäraselt üldsusele levitada, eelkõige arvutikaugside ja/või selle olemasolul muu elektroonilise tehnoloogia abil.Arvutikaugside ja/või muu elektroonilise tehnoloogia teel kättesaadavaks tehtud teave ei pea sisaldama teavet, mis on kogutud enne käesoleva direktiivi jõustumist, kui see ei ole juba elektroonilisel viisil kättesaadav.Liikmesriigid tagavad, et keskkonnateave saaks üha enam kättesaadavaks elektrooniliste andmebaaside kaudu, millele üldsus saab üldkasutatavate telekommunikatsioonivõrkude kaudu lihtsalt juurde pääseda.2. Kättesaadavaks tehtavat ja levitatavat teavet tuleb asjakohasel viisil ajakohastada ja see sisaldab vähemalt järgmist:a) rahvusvahelised lepingud, konventsioonid ja kokkulepped ning ühenduse, siseriiklikud, piirkondlikud ja kohalikud õigusaktid, mis käsitlevad keskkonda või on sellega seotud;b) keskkonnaga seotud poliitikad, plaanid ja programmid;c) riigiasutuste poolt elektrooniliselt koostatud ja peetavad punktides a ja b nimetatud dokumentide rakendamise vahearuanded;d) lõikes 3 nimetatud keskkonnaseisundi aruanded;e) andmed või andmete kokkuvõtted, mis on saadud keskkonda mõjutavate või mõjutada võivate tegevuste järelevalve tulemusel;f) olulise keskkonnamõjuga load ja keskkonnaalased kokkulepped või viited kohtadele, kust niisugust teavet võib artikli 3 raames taotleda või leida;g) keskkonnamõju uuringud ja riskihindamised, mis käsitlevad artikli 2 lõike 1 punktis a nimetatud keskkonna osasid või viited kohtadele, kust niisugust teavet võib artikli 3 raames nõuda või leida.3. Ilma et see piiraks ühenduse õigusaktides sätestatud andmete esitamise kohustusi, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid tagamaks, et siseriiklikke ja vajadusel piirkondlikke või kohalikke aruandeid keskkonna seisundi kohta avaldataks korrapäraste ajavahemike järel, mis ei ole pikemad kui neli aastat; sellised aruanded sisaldavad teavet keskkonna kvaliteedi ja sellele avalduva surve kohta.4. Ilma et see piiraks ühtegi ühenduse õigusaktides sätestatud erikohustust, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid tagamaks, et inimeste tervist ja keskkonda ähvardava otsese ohu korral, mille põhjuseks võib olla inimtegevus või looduslikud tegurid, levitaksid riigiasutused viivitamata nende valduses või nende nimel mõne muu asutuse valduses olevat sellist teavet, mis võimaldaks ohustatud elanikerühmal võtta vajalikke meetmeid, et vältida või leevendada ohust tulenevat kahju.5. Käesoleva artikliga kehtestatavate kohutuste suhtes võib kohaldada artikli 4 lõigete 1 ja 2 erandeid.6. Liikmesriigid võivad täita käesoleva artikli nõudeid, luues lingid veebisaitidele, kust võib leida vajalikku teavet.Artikkel 8Keskkonnateabe kvaliteet1. Liikmesriigid tagavad oma võimaluste piires, et kogu nende poolt või nende nimel koostatud teave on ajakohane, täpne ja võrreldav.2. Taotluse korral vastavad liikmesriigid artikli 2 lõike 1 punkti b kohase teabe taotlusele, andes taotlejale teada, kust ta võib olemasolu korral leida teavet mõõtmismenetluste kohta, sealhulgas teavet analüüsimeetodite, proovivõtmise ja proovide eeltöötlemise kohta, mida on kasutatud teabe koostamisel, või viidates kasutatud standardmenetlusele.Artikkel 9Läbivaatamise kord1. Hiljemalt 14. veebruaril 2009 esitavad liikmesriigid aruande käesoleva direktiivi rakendamise kogemustest.Nad edastavad aruande komisjonile hiljemalt 14. augustil 2009.Hiljemalt 14. veebruaril 2004 edastab komisjon liikmesriikidele juhenddokumendi, milles on selgelt sätestatud komisjoni poolt liikmesriikidelt nõutav aruandluse vorm.2. Vastavalt kogemustele ja võttes arvesse arvutikaugside ja/või elektroonilise tehnoloogia arengut, esitab komisjon aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule koos kõigi vajalikuks peetavate parandusettepanekutega.Artikkel 10RakendamineLiikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 14. veebruariks 2005. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 11Kehtetuks tunnistamineDirektiiv 90/313/EMÜ tunnistatakse alates 14. veebruarist 2005 kehtetuks.Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ja neid tuleb lugeda vastavalt lisas esitatud vastavustabelile.Artikkel 12JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 13AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 28. jaanuar 2003Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaG. Papandreou[1] EÜT C 337 E, 28.11.2000, lk 156 ja EÜT C 240 E, 28.8.2001, lk 289.[2] EÜT C 116, 20.4.2001, lk 43.[3] EÜT C 148, 18.5.2001, lk 9.[4] Euroopa Parlamendi 14. märtsi 2001. aasta arvamus (EÜT C 343, 5.12.2001, lk 165), nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta ühine seisukoht (EÜT C 113 E, 14.5.2002, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 30. mai 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta otsus ja Euroopa Parlamendi 18. detsembri 2002. aasta otsus.[5] EÜT L 158, 23.6.1990, lk 56.[6] EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.--------------------------------------------------LISAVASTAVUSTABELDirektiiv 90/313/EMÜ | Käesolev direktiiv |Artikkel 1 | Artikli 1 punkt a |Artikli 1 punkt b |Artikli 2 punkt a | Artikli 2 lõige 1 |Artikli 2 punkt b | Artikli 2 lõige 2 |— | Artikli 2 lõige 3 |— | Artikli 2 lõige 4 |— | Artikli 2 lõige 5 |— | Artikli 2 lõige 6 |Artikli 3 lõige 1 | Artikli 3 lõige 1 ja artikli 3 lõige 5 |Artikli 3 lõige 2 | Artikli 4 lõige 2 ja artikli 4 lõige 4 |Artikli 3 lõige 3 | Artikli 4 lõike 1 punktid b-e |Artikli 3 lõige 4 | Artikli 3 lõige 2 ja artikli 4 lõige 5 |— | Artikli 4 lõike 1 punkt a |— | Artikli 3 lõige 3 |— | Artikli 3 lõige 4 |Artikkel 4 | Artikli 6 lõiked 1 ja 2 |— | Artikli 6 lõige 3 |Artikkel 5 | Artikli 5 lõige 1 |— | Artikli 5 lõige 2 |— | Artikli 5 lõige 3 |Artikkel 6 | Artikli 2 lõike 2 punkt c ja artikli 3 lõige 1 |Artikkel 7 | Artikli 7 lõiked 1, 2 ja 3 |— | Artikli 7 lõige 4 |— | Artikli 7 lõige 5 |— | Artikli 7 lõige 6 |— | Artikkel 8 |Artikkel 8 | Artikkel 9 |Artikkel 9 | Artikkel 10 |Artikkel 10 | Artikkel 13 |— | Artikkel 11 |— | Artikkel 12 |--------------------------------------------------