title: Nõukogu direktiiv 2011/70/Euratom, 19. juuli 2011 , millega luuakse ühenduse raamistik kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käitlemiseks

text:
               2.8.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 199/48

         NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/70/EURATOM,
   19. juuli 2011,
   millega luuakse ühenduse raamistik kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käitlemiseks
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 31 ja 32,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, mis on koostatud pärast arvamuse saamist eksperdirühmalt, kelle teadus- ja tehnikakomitee on määranud liikmesriikide teadusekspertide hulgast,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu artikli 2 punktis b nähakse ette ühtsete ohutusnormide kehtestamine töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitseks.

               (2)

               Euratomi asutamislepingu artiklis 30 on sätestatud, et kehtestatakse põhistandardid töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest.

               (3)

               Euratomi asutamislepingu artikli 37 kohaselt peavad liikmesriigid esitama komisjonile radioaktiivsete jäätmete lõppladustamise plaanidega seotud üldandmeid.

               (4)

               Nõukogu direktiiviga 96/29/Euratom sätestatakse põhilised ohutusnormid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitsmiseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest (3). Kõnealuse direktiivi sätteid on täiendatud teiste, spetsiifilisemate õigusaktidega.

               (5)

               Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktika kohaselt moodustavad Euratomi asutamislepingu 3. peatüki tervisekaitset ja ohutust käsitlevad sätted sidusa terviku, millega antakse komisjonile märkimisväärse ulatusega volitused, et kaitsta elanikkonda ja keskkonda radioaktiivse saastatuse ohu eest (4).

               (6)

               Nõukogu 14. detsembri 1987. aasta otsusega 87/600/Euratom (ühenduse operatiivse teabevahetuse korra kohta kiirgushädaolukorra puhul) (5) on kehtestatud raamistik, mida liikmesriik peab kasutama teavitamiseks ja teabe esitamiseks, et kaitsta elanikkonda kiirgushädaolukorra puhul. Nõukogu 27. novembri 1989. aasta direktiivis 89/618/Euratom (elanikkonna teavitamise kohta kiirgushädaolukorra puhul rakendatavatest tervisekaitsemeetmetest ja kasutatavatest abinõudest) (6) on liikmesriikidele pandud kohustus teavitada elanikkonda kiirgushädaolukorra puhul.

               (7)

               Nõukogu direktiiviga 2003/122/Euratom (7) on ette nähtud kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate ja omanikuta kiirgusallikate, sealhulgas kasutamata allikate kontrollimine. Kooskõlas kasutatud tuumkütuse käitlemise ohutust ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutust käsitleva ühiskonventsiooni („ühiskonventsioon”), Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) kiirgusallikate ohutust ja julgeolekut käsitleva käitumisjuhendi ja praeguste tavadega võib kinniseid kasutamata allikaid võtta ringlusse, korduvkasutada või lõppladustada. Paljudel juhtudel tuleb selleks allikas või seade koos allikaga tagastada tarnijale või tootjale kvaliteedi kinnitamiseks või töötlemiseks.

               (8)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta direktiiviga 2006/21/EÜ (8) on hõlmatud kaevandustööstuse jäätmete käitlemine, kusjuures jäätmed võivad olla ka radioaktiivsed; kuid reguleerimisalast on välja jäetud spetsiifiliselt radioaktiivsusega seotud aspektid, mida on käsitletud Euratomi asutamislepingus.

               (9)

               Nõukogu direktiivis 2006/117/Euratom (9) on sätestatud Euroopa Aatomienergiaühenduse („ühendus”) radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse piiriüleste vedude järelevalve ja kontrolli süsteem. Osutatud direktiivi täiendati komisjoni 4. detsembri 2008. aasta soovitusega 2008/956/Euratom, mis käsitleb radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse kolmandatesse riikidesse eksportimise kriteeriume (10).

               (10)

               Nõukogu 25. juuni 2009. aasta direktiivis 2009/71/Euratom (millega luuakse tuumaseadmete tuumaohutust käsitlev ühenduse raamistik) (11) seatakse liikmesriikidele kohustus kehtestada tuumaohutuse riiklik raamistik ja tagada selle toimimine. Kuigi kõnealune direktiiv käsitleb peamiselt tuumaseadmete tuumaohutust, on selles öeldud, et on oluline tagada ka radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse ohutu käitlemine, sealhulgas nende ladustamis- ja lõppladustamisrajatistes. Seega ei peaks kehtestama nende, direktiivis 2009/71/Euratom ja käesolevas direktiivis käsitletud rajatistega seoses ebaproportsionaalseid või tarbetuid kohustusi, eriti seoses aruandlusega.

               (11)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiv 2003/35/EÜ (milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse) (12) kehtib teatud kavade ja programmide suhtes, mis kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ (teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta) (13) reguleerimisalasse.

               (12)

               Komisjoni 24. oktoobri 2006. aasta soovituses 2006/851/Euratom (tuumarajatiste sulgemiseks ning kasutatud kütuse ja radioaktiivsete jäätmete kõrvaldamiseks ette nähtud rahaliste vahendite haldamise kohta) (14) on tähelepanu pööratud piisavale rahastamisele, selle finantskindlusele ja läbipaistvusele, mis peab tagama, et vahendeid kasutataks üksnes nende kavandatud eesmärgil.

               (13)

               Leedu, Slovakkia ja Bulgaaria Euroopa Liiduga ühinemisega seotud eritingimustel, mil nõuti teatud tuumaelektrijaamade varajast sulgemist, on ühendus osalenud rahaliste vahendite kogumisel ja annab teatud tingimustel rahalist toetust erinevatele dekomisjoneerimise projektidele, mis hõlmavad ka radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse käitlemist.

               (14)

               IAEA egiidi all sõlmitud ühiskonventsioon on stimuleeriv meede, mille eesmärk on riiklike meetmete ja rahvusvahelise koostöö tõhustamisega saavutada kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutuse kõrge tase kogu maailmas ja säilitada seda.

               (15)

               Mõned liikmesriigid on juba osalenud ja kavatsevad ka edaspidi osaleda USA-Venemaa juhitud ülemaailmse ohu vähendamise algatuses, saates uurimisreaktorite kasutatud tuumkütust Ameerika Ühendriikidesse ja Venemaa Föderatsiooni.

               (16)

               IAEA ajakohastas 2006. aastal normide ülesehitust ja avaldas ohutuse aluspõhimõtted; neid töid toetasid ühendus, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon / Tuumaenergia Agentuur ja muud rahvusvahelised organisatsioonid. Ohutuse aluspõhimõtete kohaldamine hõlbustab rahvusvaheliste ohutusnormide kohaldamist ja aitab saavutada suuremat kooskõla eri riikide eeskirjade vahel.

               (17)

               Järgides nõukogu 8. mai 2007. aasta järeldustes tuumaohutuse ning kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise kohta esitatud üleskutset moodustada ELi tasandi kõrgetasemeline töörühm, moodustati komisjoni 17. juuli 2007. aasta otsusega 2007/530/Euratom (millega moodustatakse tuumaohutuse ja tuumajäätmete käitlemise kõrgetasemeline Euroopa töörühm) (15) tuumaohutust reguleerivate asutuste Euroopa töörühm (ENSREG), et anda panus ühenduse eesmärkide saavutamisse kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise alal. ENSREGi järeldused ja soovitused kajastusid nõukogu 16. detsembri 2008. aasta resolutsioonis kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kohta ning nõukogu 10. novembri 2009. aasta järeldustes tuumaohutust reguleerivate asutuste Euroopa töörühma aruande kohta.

               (18)

               Euroopa Parlament võttis 10. mail 2007. aastal vastu resolutsiooni „Euratomi hindamine – 50 aastat Euroopa tuumaenergiapoliitikat”, kus ta kutsus üles kohaldama ühtlustatud norme radioaktiivsete jäätmete käitlemisel ja palus komisjonil vaadata läbi tema õigusakti ettepaneku sellekohased kavandid ning esitada uus ettepanek radioaktiivsete jäätmete käitlemise direktiivi kohta.

               (19)

               Kuigi iga liikmesriik võib oma energiaallikad jätkuvalt ise kindlaks määrata, tekib radioaktiivseid jäätmeid kõikides liikmesriikides kas elektrienergia tootmisel või tööstus-, põllumajandus- ja teadustegevuses või meditsiini valdkonnas, tuumarajatiste dekomisjoneerimisel või parandus- ning sekkumistegevuste käigus.

               (20)

               Tuumareaktorite töö käigus tekib kasutatud tuumkütust. Iga liikmesriik võib oma tuumkütusetsüklipoliitika jätkuvalt ise määratleda. Kasutatud tuumkütust võib pidada kasulikuks ressursiks, mida saab ümber töötada, või mida saab määrata lõppladustamisele, kui see klassifitseeritakse radioaktiivseteks jäätmeteks. Milline ka ei oleks tema valik, on vaja kaaluda, kuidas lõppladustada ümbertöötamisel eraldatud kõrgaktiivseid jäätmeid või jäätmeteks klassifitseeritud kasutatud tuumkütust.

               (21)

               Radioaktiivseid jäätmeid, kaasa arvatud jäätmeteks loetud kasutatud tuumkütust, on vaja koguda ja eraldada need inimestest ja elukeskkonnast pikaks ajaks. Jäätmete konkreetsete omaduste, nimelt nende radionukliidide sisalduse tõttu on vaja meetmeid, et kaitsta inimeste tervist ja keskkonda ioniseeriva kiirgusega seotud ohtude eest, sealhulgas on vaja meetmeid jäätmete sobivatesse mahutitesse lõppladustamiseks käitlemise lõpus. Radioaktiivsete jäätmete ladustamine, sealhulgas pikaajaline ladustamine, on ajutine lahendus, mitte lõppladustamise alternatiiv.

               (22)

               Riigi radioaktiivsete jäätmete klassifitseerimise skeemiga tuleks nimetatud korraldust toetada sel viisil, et skeemis võetakse täielikult arvesse radioaktiivsete jäätmete konkreetsed liigid ja nende omadused.

               (23)

               Praegusel ajal on tüüpiline lõppladustamispõhimõte madal- ja keskaktiivsete radioaktiivsete jäätmete puhul lõppladustamine maapinna lähedal asuvatesse mahutitesse. Tehnilisest küljest on laialdaselt omaks võetud, et nii kõrgaktiivsete jäätmete käitlemise kui ka jäätmeteks loetud kasutatud tuumkütuse käitlemise lõppetapina on geoloogiline lõppladustamine sügaval asuvates geoloogilistes kihtides praegu ohutuim ja jätkusuutlikem valik. Kuigi iga liikmesriik vastutab ise oma kasutatud tuumkütuse ja madal-, kesk- või kõrgaktiivsete radioaktiivsete jäätmete käitlemise poliitika eest, peaks liikmesriigi riiklik poliitika hõlmama lõppladustamisvariantide kavandamist ja rakendamist. Kuna jäätmehoidla rajamine ja arendamine võtab aega aastakümneid, on paljudes programmides tunnistatud vajadust säilitada paindlikkus ja kohanemisvõimelisus, näiteks selleks, et kaasata uusi teadmisi hoidla koha tingimuste kohta või järgida võimalikke muutusi lõppladustamissüsteemis. Sellega seoses võiksid eksperditeadmiste ja tehnoloogia kättesaadavust parandada radioaktiivsete jäätmete geoloogilise lõppladustamise tehnoloogiaplatvormi (IGD-TP) raames teostatavad tegevused. Et seda teha, võib lõppladustamissüsteemi tehnilisel väljatöötamisel kasutada tagasipööratavuse ja -võetavuse põhimõtteid. Need kriteeriumid ei peaks siiski asendama hästi projekteeritud jäätmehoidlat, mis võimaldaks tuumarajatise sulgemist. Vaja on jõuda kompromissini, sest radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse käitlemisel lähtutakse teaduse ja tehnoloogia kõige uuematest suundadest.

               (24)

               Iga liikmesriigi moraalne kohus peaks olema vältida kasutatud tuumkütuse, sealhulgas radioaktiivsete jäätmete, samuti olemasolevate tuumaseadmete dekomisjoneerimisega seotud koormuse põhjendamatut panemist tulevastele põlvkondadele. Käesoleva direktiivi kohaldamisega näitavad liikmesriigid, et nad on võtnud mõistlikke meetmeid selle eesmärgi saavutamiseks.

               (25)

               Ühiskonventsioonis on taas kinnitatud aluspõhimõtet, et kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutuse eest vastutab lõppkokkuvõttes liikmesriik. Käesoleva direktiiviga tuleks tugevdada kõnealust iga riigi vastutuse põhimõtet ning samuti põhimõtet, et riigi pädeva reguleeriva asutuse kontrolli all on kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise eest esmavastutav tegevusloa omanik; samuti tuleks tugevdada pädevate reguleerivate asutuste rolli ja sõltumatust.

               (26)

               Ollakse seisukohal, et radioaktiivse kiirguse allikate kasutamine pädeva reguleeriva asutuse poolt reguleerimisülesannete täitmise eesmärgil ei mõjuta tema sõltumatust.

               (27)

               Liikmesriigid peaksid tagama kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise piisava rahastamise.

               (28)

               Liikmesriigid peaksid kehtestama riiklikud programmid, millega tagatakse poliitiliste otsuste muutmine selgeteks säteteks, millega nähakse ette kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kõikide etappide õigeaegne rakendamine nende tekitamisest kuni lõppladustamiseni. Peaks olema võimalik vormistada osutatud riiklik programm ühtse viitedokumendi või dokumentide paketina.

               (29)

               Ollakse seisukohal, et kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise riiklikku korda rakendatakse mõnel õiguslikul, reguleerival või organisatsioonilisel viisil, mille valiku üle otsustab liikmesriik ise.

               (30)

               Kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise eri etapid on omavahel tihedalt seotud. Ühe etapi kohta tehtud otsus võib mõjutada järgmist etappi. Seepärast tuleks sellise riikliku programmi väljatöötamisel arvestada seda vastastikust sõltuvust.

               (31)

               Kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise puhul on oluline läbipaistvus. Läbipaistvuse tagamiseks on vaja, et üldsust tõhusalt teavitataks ning et kõikidel asjakohastel sidusrühmadel, kaasa arvatud kohalikel ametiasutustel ja üldsusel, oleks võimalus osaleda otsustusprotsessis kooskõlas riiklike ja rahvusvaheliste kohustustega.

               (32)

               Liikmesriikidevaheline ja rahvusvaheline koostöö võib hõlbustada ja kiirendada otsuste tegemist, kuna see võimaldab juurdepääsu eksperditeadmistele ja tehnoloogiale.

               (33)

               Mõni liikmesriik leiab, et kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise, sealhulgas lõppladustamisrajatiste ühine kasutamine võib olla kasulik, ohutu ja kulutõhus lahendus, kui see põhineb asjaomaste liikmesriikide vahel sõlmitud lepingul.

               (34)

               Ohutust puudutava otsustusprotsessi dokumenteerimine peab toimuma vastavalt ohu tasemele (etapiviisiline lähenemisviis) ning see peaks olema aluseks kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega seotud otsuste tegemisel. See peaks võimaldama kindlaks teha ebakindlad valdkonnad, millele ohutuse hindamisel tuleb tähelepanu pöörata. Ohutust käsitlevate otsuste tegemine peaks põhinema ohutushindamise tulemustel ja teabel ohutushindamise ja selle juures kasutatud eelduste kindluse ja usaldatavuse kohta. Otsustusprotsess peaks seega tuginema argumentidele ja tõenditele, millega tahetakse näidata, et kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kohale või tegevusele seatud ohutusnormid on täidetud. Lõppladustamisrajatiste puhul peaks dokumenteerimine parandama arusaamist nendest aspektidest, mis mõjutavad lõppladustamissüsteemi ohutust, sealhulgas looduslikud (geoloogilised) ja tehistõkked, ja lõppladustamissüsteemi eeldatavat arengut ajas.

               (35)

               Liikmesriik, kus ei ole kasutatud tuumkütust ega peatset väljavaadet selle tekkimiseks ega kasutatud tuumkütusega seotud praeguseid ega kavandatud tegevusi, kannaks ebaproportsionaalset ja tarbetut kohustust, kui ta peaks käesoleva direktiivi kasutatud tuumkütusega seotud sätted üle võtma ja neid rakendama. Seetõttu tuleks selline liikmesriik, kuni ta ei ole teinud otsust viia ellu kasutatud tuumkütusega seotud mis tahes tegevust, vabastada kohustusest võtta üle käesoleva direktiivi kasutatud tuumkütusega seotud sätted ja need rakendada.

               (36)

               Sloveenia Vabariigi valitsuse ja Horvaatia Vabariigi valitsuse vaheline leping (mis käsitleb Krško tuumaelektrijaama staatuse ja muude õiguslike suhete reguleerimist seoses elektrijaama tehtavate investeeringute, selle kasutamise ja dekomisjoneerimisega) reguleerib tuumaelektrijaama kaasomandit. Nimetatud lepinguga nähakse ette jagatud vastutus kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ja lõppladustamise eest. Seega tuleks sätestada erand käesoleva direktiivi teatud sätetest, et mitte takistada kõnealuse kahepoolse lepingu täielikku rakendamist.

               (37)

               Kuigi käesolevas direktiivis tunnistatakse, et riiklikus raamistikus tuleks arvesse võtta kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmetega seotud kiirgus- ja muud ohud, ei hõlma käesolev direktiiv mitteradioloogilisi ohte, mille puhul tuleb juhinduda Euroopa Liidu toimimise lepingust.

               (38)

               Kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega seotud pädevuse ja oskuste säilitamine ja edasiarendamine, mis on ohutuse kõrge taseme tagamisel oluline, peaks põhinema õppimisel töökogemuste kaudu.

               (39)

               Teadusuuringud ja tehnoloogia arendamine ning kõigi osaliste tehniline koostöö võib luua eeldused kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise parandamiseks ning aidata kaasa kõrgaktiivsete radioaktiivsete jäätmete radioaktiivse toksilisuse ohu vähendamisele.

               (40)

               Vastastikune eksperdihindamine võiks olla suurepärane vahend Euroopa Liidus usalduse loomiseks kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise vastu ning eesmärk peaks olema arendada edasi ja vahetada kogemusi ning tagada ohutuse kõrge tase,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   1.   PEATÜKK

      REGULEERIMISALA, MÕISTED JA ÜLDPÕHIMÕTTED

   Artikkel 1
   Sisu ja eesmärgid
   1.   Käesoleva direktiiviga luuakse ühenduse raamistik kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käitlemiseks, et vältida tarbetu koormuse tekitamist tulevastele põlvkondadele.
   2.   Direktiiviga tagatakse, et liikmesriigid kehtestavad kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise asjakohase riikliku korra ohutuse kõrge taseme tagamiseks, et kaitsta töötajaid ja muud elanikkonda ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest.
   3.   Direktiiviga tagatakse vajalikul määral üldsuse teavitamine kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisest ning üldsuse kaasamine, võttes asjakohaselt arvesse julgeoleku ja ärisaladusena käsitletava teabe küsimusi.
   4.   Ilma et see piiraks direktiivi 96/29/Euratom kohaldamist, täiendatakse käesoleva direktiiviga Euratomi asutamislepingu artiklis 30 osutatud põhistandardeid, niivõrd kuivõrd need on seotud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutusega.
   Artikkel 2
   Reguleerimisala
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse

               a)

               tsiviilotstarbelise tegevuse käigus tekkinud kasutatud tuumkütuse käitlemise kõikidele etappidele;

               b)

               tsiviilotstarbelise tegevuse käigus tekkinud radioaktiivsete jäätmete käitlemise kõikidele etappidele, jäätmete tekitamisest kuni lõppladustamiseni.

         2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata

               a)

               selliste kaevandamistegevuse käigus tekkinud jäätmete suhtes, mis võivad olla radioaktiivsed ja on hõlmatud direktiivi 2006/21/EÜ reguleerimisalaga;

               b)

               lubatud heite suhtes.

         3.   Käesoleva direktiivi artikli 4 lõiget 4 ei kohaldata

               a)

               kinniste kasutamata allikate tarnijale või tootjale tagasisaatmisele;

               b)

               uurimisreaktorite kasutatud tuumkütuse tagasisaatmisele või ekspordile, võttes arvesse kohaldatavaid rahvusvahelisi lepinguid;

               c)

               olemasoleva Krško tuumaelektrijaama jäätmetele ja kasutatud tuumkütusele, kui see on seotud Sloveenia ja Horvaatia vaheliste vedudega.

         4.   Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriigi või liikmesriigis asuva ettevõtja õigust saata radioaktiivsed jäätmed pärast nende töötlemist tagasi jäätmete päritoluriiki, kui

               a)

               radioaktiivsed jäätmed saadetakse kõnealusesse liikmesriiki või kõnealusele ettevõtjale töötlemiseks või

               b)

               muud ained saadetakse kõnealusesse liikmesriiki või kõnealusele ettevõtjale jäätmete taaskasutuse eesmärgil.

         Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriigi või selles liikmesriigis asuva sellise ettevõtja, kellele kasutatud tuumkütus töötlemiseks või ümbertöötamiseks saadetakse, õigust saata töötlemise või ümbertöötamise käigus taaskasutusse võetud radioaktiivsed jäätmed või kokku lepitud ekvivalendid päritoluriiki tagasi.
   Artikkel 3
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   1)   „sulgemine”– igasuguse tegevuse lõpetamine mingil ajal pärast kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete paigutamist lõppladustamisrajatisse, kaasa arvatud lõplikud insenertehnilised või muud tööd rajatise viimiseks pikaajalise ohutuse seisundisse;
   2)   „pädev reguleeriv asutus”– asutus või asutuste süsteem, kellele liikmesriigis on tehtud ülesandeks tegutseda kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutuse reguleerimise valdkonnas vastavalt artiklile 6;
   3)   „lõppladustamine”– kasutatud tuumkütuse või radioaktiivsete jäätmete paigutamine rajatisse ilma kavatsuseta seda sealt välja võtta;
   4)   „lõppladustamisrajatis”– iga rajatis või seade, mille esmane otstarve on radioaktiivsete jäätmete lõppladustamine;
   5)   „tegevusluba”– igasugune juriidiline dokument, mis on liikmesriigi jurisdiktsiooni all välja antud tegevuseks, mis on seotud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega, või millega kehtestatakse vastutus kasutatud tuumkütuse käitlemise koha või radioaktiivsete jäätmete käitlemise koha asukoha valimise, projekteerimise, ehitamise, kasutusse võtmise, kasutamise, dekomisjoneerimise või sulgemise eest;
   6)   „tegevusloa omanik”– juriidiline või füüsiline isik, kes vastutab kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega seotud tegevuse või koha eest, nagu on täpsustatud tegevusloas;
   7)   „radioaktiivsed jäätmed”– gaasilises, vedelas või tahkes olekus radioaktiivne aine, millele liikmesriik või juriidiline või füüsiline isik, kelle otsust liikmesriik tunnustab, ei näe ette ega kaalu edasist kasutust ning mida pädev reguleeriv asutus käsitleb liikmesriigi õiguslikus ja reguleerivas raamistikus radioaktiivsete jäätmetena;
   8)   „radioaktiivsete jäätmete käitlemine”– igasugune tegevus, mis on seotud radioaktiivsete jäätmetega ümber käimisega, nende eeltöötlemise, töötlemise, sobivale kujule viimise, ladustamise või lõppladustamisega, välja arvatud käitlemiskohaväline vedu;
   9)   „radioaktiivsete jäätmete käitlemise koht”– iga rajatis või seade, mille esmane otstarve on radioaktiivsete jäätmete käitlemine;
   10)   „ümbertöötamine”– protsess või tegevus, mille eesmärk on eraldada lõhustuv ja muundamiseks sobiv materjal kasutatud tuumkütusest selle edasiseks kasutamiseks;
   11)   „kasutatud tuumkütus”– tuumkütus, mida on kiiritatud ning mis on reaktori südamikust jäädavalt eemaldatud; kasutatud tuumkütust võib pidada kasutatavaks ressursiks, mida saab ümber töötada, või määrata lõppladustamisele, kui see klassifitseeritakse radioaktiivseteks jäätmeteks;
   12)   „kasutatud tuumkütuse käitlemine”– igasugune tegevus, mis on seotud kasutatud tuumkütusega ümber käimisega, selle ladustamise, ümbertöötamise või lõppladustamisega, välja arvatud käitlemiskohaväline vedu;
   13)   „kasutatud tuumkütuse käitlemise koht”– iga rajatis või seade, mille esmane otstarve on kasutatud tuumkütuse käitlemine;
   14)   „ladustamine”– kasutatud tuumkütuse või radioaktiivsete jäätmete paigutamine rajatisse kavatsusega see sealt välja võtta.
   Artikkel 4
   Üldpõhimõtted
   1.   Liikmesriigid kehtestavad kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise riikliku poliitika ja tagavad selle toimimise. Ilma et see piiraks artikli 2 lõike 3 kohaldamist, lasub igal liikmesriigil lõplik vastutus liikmesriigis tekitatud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise eest.
   2.   Kui radioaktiivseid jäätmeid või kasutatud tuumkütust veetakse liikmesriiki või kolmandasse riiki töötlemise või ümbertöötamise eesmärgil, siis lasub lõplik vastutus nende ainete (sealhulgas võimalike kõrvalsaadusena tekkivate jäätmete) ohutu ja vastutustundliku lõppladustamise eest radioaktiivse materjali vedanud liikmesriigil või kolmandal riigil.
   3.   Riiklik poliitika tugineb kõigile järgmistele põhimõtetele:

               a)

               radioaktiivsete jäätmete tekitamine hoitakse mõistlikult teostataval miinimumtasemel nii aktiivsuse kui ka koguse poolest, kasutades sobivaid projekteerimismeetmeid ning käitamis- ja dekomisjoneerimistavasid, kaasa arvatud ainete ringlussevõtt ja taaskasutus;

               b)

               arvesse võetakse kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete tekitamise kõikide etappide vahelisi sõltuvusi;

               c)

               kasutatud tuumkütust ja radioaktiivseid jäätmeid käideldakse ohutult, sealhulgas on oluline pikaajaline ohutus koos passiivsete ohutusmeetmetega;

               d)

               meetmeid võetakse etapiviisiliselt;

               e)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kulud kannab nimetatud ainete tekitaja;

               f)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kõikides etappides kohaldatakse tõenditel põhinevat ja dokumenteeritud otsustusprotsessi.

         4.   Radioaktiivsed jäätmed lõppladustatakse liikmesriigis, kus need tekitati, välja arvatud juhul, kui jäätmete veo ajaks on asjaomase liikmesriigi ja teise liikmesriigi või kolmanda riigi vahel jõustunud kokkulepe lõppladustamisrajatise kasutamiseks selles riigis, võttes arvesse direktiivi 2006/117/Euratom artikli 16 lõike 2 kohaselt komisjoni poolt kehtestatud kriteeriume.
   Eksportiv liikmesriik teavitab komisjoni enne vedu kolmandasse riiki sellise kokkuleppe sisust ning võtab mõistlikke meetmeid, et olla kindel järgmises:

               a)

               sihtriik on sõlminud Euroopa Aatomienergiaühendusega kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemist käsitleva lepingu või on kasutatud tuumkütuse käitlemise ohutust ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutust käsitleva ühiskonventsiooni („ühiskonventsioon”) osaline;

               b)

               sihtriigil on olemas radioaktiivsete jäätmete käitlemise ja lõppladustamise programmid, mille kõrget ohutustaset taotlevad eesmärgid on samaväärsed käesoleva direktiiviga kehtestatud eesmärkidega, ja

               c)

               sihtriigi lõppladustamisrajatisel on luba radioaktiivsete jäätmete vastuvõtmiseks, kõnealune rajatis on töös enne vedu ning seda juhitakse nimetatud sihtriigi radioaktiivsete jäätmete käitlemise programmide raames seatud nõuetega kooskõlas.

         2.   PEATÜKK

      KOHUSTUSED

   Artikkel 5
   Riiklik raamistik
   1.   Liikmesriigid kehtestavad kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise tagamiseks riikliku õigusliku, reguleeriva ja organisatsioonilise raamistiku („riiklik raamistik”), mille abil määratakse kindlaks vastutus ja asjaomaste pädevate asutuste töö koordineerimine, ning tagavad selle raamistiku toimimise. Riikliku raamistikuga nähakse ette kõik järgnev:

               a)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise poliitika rakendamist käsitlev riiklik programm;

               b)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutust käsitlev riiklik kord. Liikmesriikide pädevusse jääb otsustada, kuidas selline kord vastu võetakse ning millise õigusakti abil seda kohaldatakse;

               c)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise tegevuse või koha või mõlema jaoks tegevuslubade andmise süsteem, mis hõlmab sellise tegevusloata tegevuse, koha või mõlema käitamise või mõlema keelamist ning näeb vajaduse korral ette tegevuse, koha või mõlema edasise haldamise tingimused;

               d)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise tegevuse või koha või mõlema jaoks asjakohane kontrollisüsteem, haldamise süsteem, korrapärased inspekteerimised, dokumenteerimis- ja aruandluskohustus, sealhulgas asjakohased meetmed lõppladustamisrajatiste sulgemisjärgsete perioodide puhuks;

               e)

               jõustamismeetmed, sealhulgas käitlemise peatamine ja tegevusloa muutmine, kehtivusaja lõppemine või kehtetuks tunnistamine, vajaduse korral koos nõuetega alternatiivsetele lahendustele, mis annavad tulemuseks tõhustatud ohutuse;

               f)

               vastutuse kindlaksmääramine asutuste vahel, kes osalevad kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise eri etappides. Riikliku raamistiku alusel lasub esmavastutus kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete eest jäätmete tekitajal või teatud erioludes tegevusloa omanikul, kellele pädevad organid on sellise vastutuse usaldanud;

               g)

               riiklikud nõuded üldsuse teavitamisele ja osalemisele;

               h)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise rahastamiskava(d) vastavalt artiklile 9.

         2.   Liikmesriigid tagavad, et riiklikku raamistikku vajaduse korral täiustatakse, võttes arvesse käitamiskogemusi, artikli 4 lõike 3 punktis f osutatud otsustusprotsessi tulemusi, asjaomase tehnoloogia arengut ja teadusuuringuid.
   Artikkel 6
   Pädev reguleeriv asutus
   1.   Iga liikmesriik asutab pädeva reguleeriva asutuse kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutuse valdkonnas ja tagab selle toimimise.
   2.   Liikmesriigid tagavad, et pädev reguleeriv asutus on funktsionaalselt eraldatud igast muust asutusest või organisatsioonist, kes tegeleb tuumaenergia või radioaktiivsete ainete kasutamise või kasutamise edendamisega, sealhulgas elektrienergia tootmise ja radioisotoopide rakendustega või kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega, et tagada pädeva reguleeriva asutuse tegelik sõltumatus ja kaitsta teda reguleerimisel põhjendamatu mõju eest.
   3.   Liikmesriigid tagavad, et pädeval reguleerival asutusel on volitused ning inim- ja finantsressursid, mis on vajalikud tema kohustuste täitmiseks seoses artikli 5 lõike 1 punktides b, c, d ja e kirjeldatud riikliku raamistikuga.
   Artikkel 7
   Tegevusloa omanikud
   1.   Liikmesriigid tagavad, et esmavastutus kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise koha ja/või tegevuse ohutuse eest on tegevusloa omanikul. Seda vastutust ei saa edasi anda.
   2.   Liikmesriigid tagavad, et kehtestatud riikliku raamistikuga kohustatakse tegevusloa omanikke pädeva reguleeriva asutuse reguleeriva kontrolli all korrapäraselt hindama, kontrollima ja mõistlikus võimalikus ulatuses pidevalt parandama oma kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise koha või tegevuse ohutust, tehes seda süstemaatiliselt ja kontrollitaval viisil. Seda saab saavutada asjakohase ohutushindamise ja muude andmete ja tõendite abil.
   3.   Käitlemise kohale või tegevusele loa andmise ühe osana hõlmab ohutuse tõendamine tegevuse väljaarendamist ja teostamist ning koha väljaarendamist, käitamist ja dekomisjoneerimist või lõppladustamisrajatise sulgemist ja sulgemisjärgset etappi. Ohutuse tõendamise ulatus peab olema vastavuses tegevuse keerukusega ja kasutatud tuumkütuse ning radioaktiivsete jäätmete, käitlemise koha või tegevusega seotud ohu suurusega. Tegevuslubade väljastamisega aidatakse kaasa käitlemise koha või tegevuse ohutusele tavapärastes käitamistingimustes, ettearvatavate käitamisjuhtumite ja projekteerimisel ette nähtud õnnetuste korral. Ohutuse tõendamisega kinnitatakse koha või tegevuse ohutust. Kohaldatakse meetmeid avariide ärahoidmiseks ja nende tagajärgede leevendamiseks, sealhulgas selliste füüsiliste tõkete ja tegevusloa omaniku halduslike kaitsemenetluste kontrollimist, mille mittetoimimise tagajärjel võiks ioniseeriv kiirgus hakata oluliselt mõjutama töötajate ja muu elanikkonna tervist. Kõnealuse lähenemisviisiga selgitatakse välja ebakindlad valdkonnad ja vähendatakse neid.
   4.   Liikmesriigid tagavad, et riikliku raamistikuga nõutakse tegevusloa omanikelt seda, et nad kehtestaksid ja rakendaksid integreeritud juhtimissüsteeme, sealhulgas kvaliteedi tagamist, milles peetakse esmatähtsaks kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutust ning mida pädev reguleeriv asutus regulaarselt kontrollib.
   5.   Liikmesriigid tagavad, et riikliku raamistikuga nõutakse tegevusloa omanikelt piisavate rahaliste vahendite ja inimressursside eraldamist ja olemasolu, et täita lõigetes 1–4 sätestatud kohustusi seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutusega.
   Artikkel 8
   Eksperditeadmised ja oskused
   Liikmesriigid tagavad, et riikliku raamistikuga nõutakse kõigilt osalistelt nende töötajate koolitamist ja väljaõpetamist, samuti uurimis- ja arendustööga tegelemist, et rahuldada kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise riikliku programmi vajadused, et saada, säilitada ja edasi arendada vajalikke eksperditeadmisi ja oskusi.
   Artikkel 9
   Rahalised vahendid
   Liikmesriigid tagavad, et riikliku raamistikuga nõutakse piisavate rahaliste vahendite olemasolu, kui neid vajatakse artiklis 11 osutatud riiklike programmide rakendamiseks, eelkõige kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemiseks, võttes vajalikul määral arvesse kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete tekitajate vastutust.
   Artikkel 10
   Läbipaistvus
   1.   Liikmesriigid tagavad, et kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemist käsitlev vajalik teave avalikustatakse töötajatele ja muule elanikkonnale. Selline kohustus hõlmab seda, et pädev reguleeriv asutus teavitab üldsust oma pädevusalas. Teave avalikustatakse üldsusele riiklike õigusaktide ja rahvusvaheliste kohustuste kohaselt ning tingimusel, et sellega ei kahjustata muid huvisid, muu hulgas näiteks julgeolekuhuvisid, mida on tunnustatud riiklikes õigusaktides või rahvusvahelistes kohustustes.
   2.   Liikmesriigid tagavad, et üldsusele antakse riigi õigusaktide ja rahvusvaheliste kohustuste kohaselt asjakohane võimalus tõhusalt osaleda kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega seotud otsuste tegemises.
   Artikkel 11
   Riiklik programm
   1.   Iga liikmesriik tagab selle, et rakendatakse kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise riiklikku programmi („riiklik programm”), mis hõlmab tema jurisdiktsioonis tekkinud igasugust liiki kasutatud tuumkütust ja radioaktiivseid jäätmeid ning kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kõiki etappe tekitamisest kuni lõppladustamiseni.
   2.   Iga liikmesriik vaatab oma riikliku programmi korrapäraselt läbi ja ajakohastab seda, võttes vajadust mööda arvesse tehnika ja teaduse saavutusi ning eksperdihinnangutest teada saadud soovitusi, õppetunde ja häid tavasid.
   Artikkel 12
   Riikliku programmi sisu
   1.   Riiklikus programmis nähakse ette, mil viisil kavatseb liikmesriik viia ellu oma artiklis 4 osutatud riiklikku poliitikat kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käitlemiseks, et tagada käesoleva direktiivi eesmärkide täitmine, ning programm hõlmab kõike järgmist:

               a)

               liikmesriigi riikliku poliitika üldised eesmärgid seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemisega;

               b)

               olulised verstapostid ja selge ajaline raamistik nende verstapostideni jõudmiseks riikliku programmi üldiste eesmärkide raames;

               c)

               ülevaade kasutatud tuumkütusest ja radioaktiivsetest jäätmetest ning tulevikus tekkivate koguste prognoosid, kaasa arvatud dekomisjoneerimise korral tekkivad kogused, näidates selgelt radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse asukoha ja koguse vastavalt asjakohasele radioaktiivsete jäätmete klassifikatsioonile;

               d)

               põhimõtted või plaanid ja tehnilised lahendused jäätmete tekitamisest kuni lõppladustamiseni;

               e)

               põhimõtted või plaanid lõppladustamisrajatise sulgemise järgseks ajaks, sealhulgas ajavahemikuks, mille jooksul säilitatakse asjakohane kontroll ja vahendid, mida kasutatakse lõppladustamisrajatist käsitleva teabe pikaajaliseks säilitamiseks;

               f)

               kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise lahenduste rakendamiseks vajalikud teadusuuringud, arendustööd ja tõendamistegevused;

               g)

               vastutus riikliku programmi elluviimise eest ja peamised näitajad, mille kaudu saab jälgida programmi rakendamise edenemist;

               h)

               riikliku programmi kulude hinnang ning nimetatud hinnangu lähtekohad ja eeldused, sealhulgas nende esitamine eri hetkedel;

               i)

               kehtiv(ad) rahastamiskava(d);

               j)

               artiklis 10 osutatud läbipaistvuspoliitika või -protsess;

               k)

               nende olemasolu korral liikmesriigi või kolmanda riigiga sõlmitud kokkulepe/kokkulepped kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kohta, sealhulgas lõppladustamisrajatiste kasutamise kohta.

         2.   Riiklik programm ja riiklik poliitika võib sisalduda ühes või mitmes dokumendis.
   Artikkel 13
   Teatamine
   1.   Liikmesriigid teatavad komisjonile oma riikliku programmi ja selle hilisemad olulised muudatused.
   2.   Kuue kuu jooksul pärast teatamise kuupäeva võib komisjon paluda selgitusi ja/või avaldada arvamust selle kohta, kas riikliku programmi sisu on kooskõlas artikliga 12.
   3.   Kuue kuu jooksul pärast komisjoni palve saamist või arvamuse avaldamist esitab liikmesriik nõutud selgituse ja/või teavitab komisjoni riikliku programmi mis tahes muutmisest.
   4.   Kui komisjon teeb otsuse Euratomi rahalise või tehnilise abi eraldamise kohta kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kohtade või tegevuste jaoks, võtab ta arvesse liikmesriigi selgitusi riikliku programmi kohta ja selle raames tehtud edusamme.
   Artikkel 14
   Aruandlus
   1.   Liikmesriigid esitavad komisjonile esimese aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta hiljemalt 23. augustiks 2015 ja seejärel iga kolme aasta tagant vastavalt ühiskonventsioonis ette nähtud läbivaatamisele ja aruandlusele.
   2.   Liikmesriikide aruannete põhjal esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule järgmised dokumendid:

               a)

               aruande käesoleva direktiivi rakendamisel tehtud edusammude kohta ning

               b)

               ülevaate ühenduse territooriumil olevate kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete kohta ja osutatud materjalide tekkimise tulevikuprognoosi.

         3.   Kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise ohutusnormide kõrge taseme saavutamiseks hindavad liikmesriigid regulaarselt ning vähemalt kord kümne aasta jooksul ise oma riiklikku raamistikku, pädevat reguleerivat asutust, riiklikku programmi ja selle rakendamist ning kutsuvad rahvusvahelised eksperdid hindama oma riiklikku raamistikku, pädevat reguleerivat asutust ja/või riiklikku programmi. Mis tahes eksperdihinnangute tulemused tehakse teatavaks komisjonile ja teistele liikmesriikidele ning need võidakse teha kättesaadavaks üldsusele, kui ei teki vastuolu julgeoleku ja ärisaladuse huvidega.
   3.   PEATÜKK

      LÕPPSÄTTED

   Artikkel 15
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 23. augustiks 2013. Liikmesriigid teavitavad neist viivitamata komisjoni.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Käesoleva direktiivi kasutatud tuumkütusega seotud sätete ülevõtmise ja rakendamise kohustust ei kohaldata Eesti, Iirimaa, Küprose, Luksemburgi, Läti, Malta ja Taani suhtes seni kaua, kui nad ei otsusta viia ellu tuumkütusega seotud mis tahes tegevust.
   3.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste riiklike õigusnormide teksti ning kõnealuste õigusnormide hilisemad muudatused.
   4.   Liikmesriigid teatavad komisjonile esimest korda oma kõiki artiklis 12 nimetatud punkte hõlmava riikliku programmi sisu võimalikult kiiresti, kuid mitte hiljem kui 23. augustil 2015.
   Artikkel 16
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 17
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 19. juuli 2011

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. SAWICKI

      (1)  4. mai 2011. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  23. juuni 2011. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  EÜT L 159, 29.6.1996, lk 1.

      (4)  C-187/87 (EKL 1988, lk 5013) ja C-29/99 (EKL 2002, lk I-11221).

      (5)  EÜT L 371, 30.12.1987, lk 76.

      (6)  EÜT L 357, 7.12.1989, lk 31.

      (7)  ELT L 346, 31.12.2003, lk 57.

      (8)  ELT L 102, 11.4.2006, lk 15.

      (9)  ELT L 337, 5.12.2006, lk 21.

      (10)  ELT L 338, 17.12.2008, lk 69.

      (11)  ELT L 172, 2.7.2009, lk 18.

      (12)  ELT L 156, 25.6.2003, lk 17.

      (13)  EÜT L 197, 21.7.2001, lk 30.

      (14)  ELT L 330, 28.11.2006, lk 31.

      (15)  ELT L 195, 17.7.2007, lk 44.


title: Nõukogu direktiiv, 27. november 1989, elanikkonna teavitamise kohta kiirgushädaolukorra puhul rakendatavatest tervisekaitsemeetmetest ja kasutatavatest abinõudest

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0618

Euroopa Liidu Teataja L 357 , 07/12/1989 Lk 0031 - 0034 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 9 Lk 0137  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 9 Lk 0137

		Nõukogu direktiiv,27. november 1989,elanikkonna teavitamise kohta kiirgushädaolukorra puhul rakendatavatest tervisekaitsemeetmetest ja kasutatavatest abinõudest (89/618/Euratom)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 31,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, mis on esitatud pärast konsulteerimist eksperdirühmaga, kelle teadus- ja tehnikakomitee on määranud liikmesriikide teadusekspertide hulgast asutamislepingu nimetatud artikli kohaselt,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:asutamislepingu artikli 2 punktis b nähakse ette, et ühendus kehtestab ühtsed ohutusnormid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitseks;nõukogu võttis 2. veebruaril 1959 vastu direktiivid, millega sätestatakse põhistandardid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest, [3] viimati muudetud direktiividega 80/836/Euratom [4] ja 84/467/Euratom [5];direktiivi 80/836/Euratom artikli 24 kohaselt peavad kõik liikmesriigid tagama, et kiirgusega kokkupuutuvad töötajad saavad nõuetekohast teavet kiirguskaitse kohta;nimetatud direktiivi artikli 45 lõike 4 kohaselt peab iga liikmesriik ette nägema sekkumistasandid avarii korral ja pädevate asutuste võetavad meetmed ning ressursid elanikkonna tervise kaitseks ja säilitamiseks vajalike meetmete võtmiseks nii töötajate kui seadmete osas;ühenduse tasandil tuleks elanikele kättesaadavasse teabesse lisada täiendavaid andmeid lisaks nendele, mis on ette nähtud teatavate riiklike ja eratööde keskkonnamõju hindamist käsitleva nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ [6] artikli 6 lõikes 2 ja teatavate tööstustegevuste tekitatava suurõnnetuse ohtu käsitleva nõukogu 24. juuni 1982. aasta direktiivi 82/501/EMÜ [7] artikli 8 lõikes 1, muudetud direktiiviga 88/610/EMÜ [8];kõik liikmesriigid on alla kirjutanud Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri (IAEA) tuumaavariist operatiivse teatamise konventsioonile;nõukogu 14. detsembri 1987. aasta otsusega 87/600/Euratom, mis käsitleb ühenduse operatiivse teabevahetuse korda kiirgushädaolukorra puhul, [9] nähakse ette, et kõik liikmesriigid, kes otsustavad võtta erakorralisi meetmeid elanikkonna kaitsmiseks, mis on tingitud keskkonna ebatavaliselt kõrgest radioaktiivsuse tasemest või avariist, millega kaasneb või võib kaasneda oluline radioaktiivse aine pihkumine, peavad teatama komisjonile ja ohustatud või tõenäoliselt ohustatud liikmesriikidele kaitsemeetmetest, mida nad on võtnud või kavandanud, ja samuti kõikidest meetmetest, mida nad on võtnud või kavandanud elanikkonna teavitamiseks;mõned liikmesriigid on juba sõlminud kahepoolseid kokkuleppeid teavitamise, koordineerimise ja vastastikuse abi kohta tuumaavarii korral;liikmesriigi tuumarajatise avarii korral tuleks soovitada ohustatud elanikkonnal võtta asjakohaseid meetmeid, mis tõenäoliselt suurendavad võetud või kavandatud hädaolukorra meetmete tõhusust;elanikkonna osale, keda kiirgushädaolukord tõenäoliselt ohustab, tuleks seetõttu eelnevalt anda asjakohast ja pidevat teavet nendega seoses kavandatud tervisekaitsemeetmete kohta ja nende tegevuse kohta kiirgushädaolukorras; selleks tuleb ühenduse tasandil vastu võtta teatavad ühised põhimõtted ja erisätted elanikkonna nende osade teavitamiseks;samuti tuleks vastu võtta ühised põhimõtted ja erisätted kiirgushädaolukorra poolt tegelikult ohustatud elanikkonna teavitamiseks;esitatava teabe puhul tuleks arvesse võtta ka piirialadel elavaid elanikke;lisaks sellele tuleks teha jõupingutusi, et tugevdada siseriiklikul tasandil juba kehtivaid tavasid ja meetmeid, mida kasutatakse elanikkonna teavitamiseks kiirgushädaolukorra puhul,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAOTISEesmärgid ja mõistedArtikkel 1Käesoleva direktiivi eesmärk on määratleda ühenduse tasandil ühised eesmärgid seoses elanikkonna teavitamise meetmete ja menetlustega, mille eesmärk on parandada elanikkonna tervise kaitset kiirgushädaolukorras.Artikkel 2Käesolevas direktiivis tähendab kiirgushädaolukord olukorda,1. mis tuleneb:a) avariist liikmesriigi territooriumil, mis hõlmab punktis 2 nimetatud vahendeid või tegevusi ning millega kaasneb või tõenäoliselt kaasneb oluline radioaktiivse aine pihkumine;b) oma territooriumil või väljaspool seda radioaktiivsuse ebatavalise taseme avastamisest, mis tõenäoliselt kahjustab selle liikmesriigi elanikkonna tervist;c) muudest kui punktis a nimetatud avariidest, mis hõlmavad punktis 2 nimetatud vahendeid või tegevusi ning millega kaasneb või tõenäoliselt kaasneb oluline radioaktiivse aine pihkumine; võid) muudest avariidest, millega kaasneb või tõenäoliselt kaasneb oluline radioaktiivse aine pihkumine;2. mis on seostatav punkti 1 alapunktides a ja c nimetatud vahendite ja tegevustega, näiteks:a) tuumareaktoriga, olenemata selle asukohast;b) muu rajatisega, mis põhineb tuumkütusetsüklil;c) radioaktiivsete jäätmete käitlemisrajatisega;d) tuumkütuse või radioaktiivsete jäätmete veo või ladustamisega;e) radioisotoopide tootmise, kasutamise, ladustamise, kõrvaldamise ja veoga põllumajanduses, tööstuses, meditsiinis ning seonduvas teadus- ja uurimistegevuses; jaf) radioisotoopide kasutamisega energia tootmiseks kosmoseaparaatides.Artikkel 3Käesoleva direktiivi kohaldamisel tuleb termineid "oluline radioaktiivse aine pihkumine" ja "ebatavaline radioaktiivsuse tase, mis tõenäoliselt kahjustab elanikkonna tervist" käsitada nii, et need hõlmavad olukordi, mille tulemusel elanikud puutuvad kokku doosidega, mis ületavad ühenduse radioloogilise kaitse põhilisi ohutusnorme käsitlevates direktiivides ettenähtud doosi piirnorme [10].Artikkel 4Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) kiirgushädaolukorras tõenäoliselt ohustatud elanikkond:elanike rühm, kelle jaoks liikmesriigid on koostanud kiirgushädaolukorda sekkumise kavad;b) kiirgushädaolukorras tegelikult ohustatud elanikkond:elanike rühm, kelle suhtes võetakse kiirgushädaolukorra tekkimisel kohe erikaitsemeetmed.II JAOTISEelnev teavitamineArtikkel 51. Liikmesriigid tagavad, et elanikkonnale, keda kiirgushädaolukord tõenäoliselt ohustab, antakse teavet nende suhtes rakendatavate tervisekaitsemeetmete kohta ning nende soovitatava tegevuse kohta sellises hädaolukorras.2. Esitatud teave peab sisaldama vähemalt I lisas ettenähtud andmeid.3. See teave edastatakse lõikes 1 nimetatud elanikele ilma eritaotluseta.4. Liikmesriigid ajakohastavad seda teavet ja levitavad seda korrapäraselt ning juhtudel, kui selles kirjeldatud korda oluliselt muudetakse. See teave peab olema elanikele alaliselt kättesaadav.III JAOTISTeavitamine kiirgushädaolukorra puhulArtikkel 61. Liikmesriigid tagavad, et kiirgushädaolukorra tekkimisel teavitatakse tegelikult ohustatud elanikkonda viivitamata hädaolukorra asjaoludest, võetavatest meetmetest ja vastavalt tekkinud olukorrale tervisekaitsemeetmetest, mida nende suhtes rakendatakse.2. Esitatud teave hõlmab II lisas esitatud punkte, mis on sellele kiirgushädaolukorrale iseloomulikud.IV JAOTISIsikute teavitamine, kes võivad olla kaasatud hädaolukorras abistamise korraldamisse kiirgushädaolukorrasArtikkel 71. Liikmesriigid tagavad, et kõikidele isikutele, kes ei kuulu rajatise personali hulka ja/või ei ole seotud artikli 2 lõikes 2 nimetatud tegevustega, kuid kes võivad olla kaasatud kiirgushädaolukorras abistamise korraldamisse, antakse nõuetekohast ja korrapäraselt ajakohastatud teavet mõjude kohta, mida sekkumine nende tervisele avaldab, ja sellises olukorras võetavate ettevaatusabinõude kohta; selles teabes võetakse arvesse võimalike kiirgushädaolukordade ulatust.2. Niipea kui tekib kiirgushädaolukord, täiendatakse seda teavet asjakohaselt, võttes arvesse eriasjaolusid.V JAOTISRakendusmenetlusArtikkel 8Artiklites 5, 6 ja 7 nimetatud teabes nimetatakse ka asutused, kes vastutavad nendes artiklites osutatud meetmete rakendamise eest.Artikkel 9Artiklites 5, 6 ja 7 osutatud teabe levitamise korra ja isikud (füüsilised ja juriidilised isikud), kellele see teave edastatakse, määrab kindlaks liikmesriik.Artikkel 101. Artiklis 5 osutatud teave esitatakse taotluse korral komisjonile, ilma et see piiraks liikmesriigi õigust edastada see teave teistele liikmesriikidele.2. Teave, mida liikmesriik levitab artikli 6 kohaselt, edastatakse komisjonile ning ohustatud ja tõenäoliselt ohustatud liikmesriikidele.3. Seoses artiklis 7 nimetatud teabega edastatakse kiirgushädaolukorraga seotud andmed taotluse korral komisjonile nii kiiresti kui võimalik ja kui see on võimalik.VI JAGULõppsättedArtikkel 11Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigust kohaldada või vastu võtta meetmeid, mille abil antakse lisaks käesolevas direktiivis ettenähtud teabele täiendavat teavet.Artikkel 12Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed hiljemalt 24 kuu jooksul pärast direktiivi vastuvõtmist. Nad teatavad sellest ja nende meetmete kõikidest edasistest muudatustest viivitamata komisjonile.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. november 1989Nõukogu nimeleesistujaR. Dumas[1] EÜT C 158, 26.6.1989, lk 403.[2] EÜT C 337, 31.12.1988, lk 67.[3] EÜT 11, 20.2.1959, lk 221/59.[4] EÜT L 246, 17.9.1980, lk 1.[5] EÜT L 265, 5.10.1984, lk 4.[6] EÜT L 175, 5.7.1985, lk 40.[7] EÜT L 230, 5.8.1982, lk 1.[8] EÜT L 336, 7.12.1988, lk 14.[9] EÜT L 371, 30.12.1987, lk 76.[10] Vt eelkõige direktiivi 80/836/Euratom artiklit 12.--------------------------------------------------I LISAArtiklis 5 nimetatud eelnev teavitamine1. Põhilised andmed kiirguse ja selle mõju kohta inimestele ja keskkonnale.2. Direktiiviga reguleeritud kiirgushädaolukordade erinevad liigid ning nende tagajärjed elanikkonnale ja keskkonnale.3. Erakorralised meetmed, mis on kavandatud elanikkonna hoiatamiseks, kaitsmiseks ja abistamiseks kiirgushädaolukorra puhul.4. Asjakohane teave tegevuse kohta, mida elanikud peavad kiirgushädaolukorra puhul tegema.--------------------------------------------------II LISAArtiklis 6 nimetatud teavitamine kiirgushädaolukorra puhul1. Liikmesriikides eelnevalt koostatud sekkumiskavade alusel saab tegelikult ohustatud elanikkond kiirgushädaolukorras kiiresti ja korrapäraselt:a) teavet tekkinud kiirgushädaolukorra liigi kohta ja võimaluse korral selle omaduste kohta (nt selle päritolu, ulatus ja eeldatav areng);b) nõuandeid kaitse kohta, mis võiks hädaolukorra liigist olenevalt:- sisaldada järgmist: teatavate tõenäoliselt saastunud toiduainete tarbimise piirangud, üldarusaadavad hügieenieeskirjad ja saastatusest puhastamise eeskirjad, soovitused jääda siseruumidesse, kaitseainete jaotamine ja kasutamine, evakueerimise kord,- sisaldada vajaduse korral erihoiatusi teatavatele elanikkonna rühmadele;c) teadaandeid, milles soovitatakse teha koostööd instruktoritega või esitatakse pädevate asutuste nõuded.2. Kui hädaolukorrale eelneb eelhoiatuse faas, peaks kiirgushädaolukorras tõenäoliselt mõjutatav elanikkond saama juba selles faasis teavet ja nõu, mis hõlmab näiteks järgmist:- üleskutse asjaomastele elanikele keerata lahti raadio või televiisor,- eelnõuanded asutustele, kellel on kollektiivsed eriülesanded,- soovitused kutsetöötajate rühmadele, keda hädaolukord eriti ohustab.3. Kui aega on, täiendatakse seda teavet ja neid nõuandeid meeldetuletusega, mis sisaldab põhiandmeid kiirguse kohta ning selle mõju kohta inimestele ja keskkonnale.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/24/EÜ, 14. aprill 2003, millega muudetakse nõukogu direktiivi 98/18/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0024

Euroopa Liidu Teataja L 123 , 17/05/2003 Lk 0018 - 0021

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/24/EÜ,14. aprill 2003,millega muudetakse nõukogu direktiivi 98/18/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]olles nõu pidanud regioonide komiteega,tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu 17. märtsi 1998. aasta direktiiviga 98/18/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta [4] kehtestatakse uutel ja olemasolevatel reisilaevadel ning kiirreisilaevadel ühtlane inimelu ja vara ohutuse tase, kui mõlemad laevaliigid tegelevad kohaliku rannasõiduga, ning sätestatakse läbirääkimiste kord rahvusvahelisel tasandil, pidades silmas rahvusvaheliste merereisidega tegelevate reisilaevade eeskirjade ühtlustamist.(2) Merepiirkondade määratlemisel on otsustav tähtsus direktiivi 98/18/EÜ kohaldamisel reisilaevade eri klasside suhtes. Direktiivis sätestatakse merepiirkondade nimekirjade avaldamise kord, mille rakendamine on osutunud raskeks. Seetõttu on vaja kehtestada toimiv ja läbipaistev kord, mis võimaldab teostada tõhusat järelevalvet direktiivi rakendamise üle.(3) Silmas pidades reisilaevade suhtes kehtiva ohutustaseme ühtlustamist kõikjal ühenduses, tuleks Kreekale antud erand seoses ohutusnõuete kohaldamise ajakavaga tunnistada kehtetuks.(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. aprilli 2003. aasta direktiiviga 2003/25/EÜ ro-ro reisiparvlaevade suhtes kehtestatud konkreetsete püstuvusnõuete kohta [5] nähakse ette tugevdatud püstuvusnõuded ro-ro reisiparvlaevade suhtes, mis tegelevad rahvusvaheliste meresõitudega ühenduse sadamatesse ja sadamatest, ning seda tugevdatud meedet tuleks kohaldada kõnealuste laevade teatavate kategooriate suhtes, mis tegelevad kohalike meresõitudega samasugustes tingimustes. Ro-ro reisiparvlaevad, mille suhtes ei saa kohaldada kõnealuseid püstuvusnõudeid, tuleks teatava arvu aastate pärast järk-järgult kasutuselt kõrvaldada.(5) Silmas pidades struktuurimuudatusi, mis võivad olemasolevate ro-ro reisiparvlaevade puhul konkreetsete püstuvusnõuete täitmiseks vajalikud olla, tuleks kõnealused nõuded kehtestada teatava arvu aastate jooksul, et anda tööstuse osale, mida nõuded mõjutavad, piisavalt aega nende täitmiseks; selleks tuleks esitada olemasolevate laevade järkjärgulise kasutuselevõtu ajakava. Järkjärgulise kasutuselevõtu ajakava ei tohiks mõjutada konkreetsete püstuvusnõuete rakendamist 28. veebruari 1996. aasta Stockholmi kokkuleppe lisadega reguleeritavates merepiirkondades.(6) On tarvis paindlikult ja kiiresti arvesse võtta muudatusi, mis on tehtud asjakohastes rahvusvahelistes õigusaktides, nagu Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) konventsioonid, protokollid, koodeksid ja resolutsioonid.(7) Direktiivi 98/18/EÜ alusel kohaldatakse IMO meresõiduohutuse komitee 20. mai 1994. aasta resolutsioonis MSC 36 (63) sisalduvat kiirlaevade ohutuse rahvusvahelist koodeksit kõigi kohaliku meresõiduga tegelevate kiirreisilaevade suhtes. IMO on mereohutuse komitee 5. detsembri 2000. aasta resolutsiooniga MSC 97 (73) vastu võtnud uue kiirlaevade ohutuse rahvusvahelise koodeksi, mida kohaldatakse 1. juulil 2002. aastal või pärast seda ehitatud kiirlaevade suhtes. Tähtis on tagada, et direktiivi 98/18/EÜ oleks võimalik ajakohastada paindlikult, et rahvusvahelisel tasandil toimunud arendustulemusi saaks kohaldada ka kohaliku meresõiduga tegelevate kiirreisilaevade suhtes.(8) Tähtis on kohaldada asjakohaseid meetmeid, et tagada liikumispuudega isikutele ohutu pääs laevadele ja kiirreisilaevadele, mis tegelevad kohaliku meresõiduga liikmesriikides.(9) Seetõttu tuleks vastavalt muuta direktiivi 98/18/EMÜ,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 98/18/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklisse 2 lisatakse järgmised punktid:"ea) ro-ro reisiparvlaev — üle 12 reisijaga laev, millel on ro-ro lasti- või eriruumid, nagu on määratletud reegli II-2/A/2 I lisas.""ha) vanus — laeva vanus, mis on laeva tarnimiskuupäevast möödunud aastate arv.""w) liikumispuudega isikud — kõik isikud, kellel on raskusi ühistranspordi kasutamisel, sealhulgas eakad isikud, puudega isikud, meelepuudega isikud ja ratastoolikasutajad, rasedad ja väikelastega isikud."2. Artikli 4 lõige 2 asendatakse järgmisega:"2. Iga liikmesriik:a) kehtestab ja vajaduse korral ajakohastab oma jurisdiktsiooni alla kuuluvate merepiirkondade nimekirja, määratledes tsoonid aastaringseks ja vajaduse korral piiratud hooajaliseks tegevuseks laevaklassidele, kasutades lõikes 1 sätestatud klasside kriteeriume;b) avaldab nimekirja pädeva veeteede ameti veebisaidil asuvas üldkasutatavas andmekogus;c) teavitab komisjoni kõnealuse teabe asukohast ja muudatustest nimekirjas."3. Lisatakse järgmised artiklid:"Artikkel 6aPüstuvusnõuded ja ro-ro reisiparvlaevade järkjärguline kasutusest kõrvaldamine1. Kõik A-, B- ja C-klassi ro-ro reisiparvlaevad, millele pannakse kiil või mis on samasuguses ehitusjärgus 1. oktoobril 2004 või pärast seda, peavad vastama Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. aprilli 2003. aasta direktiivi 2003/25/EÜ (ro-ro reisiparvlaevade konkreetsete püstuvusnõuete kohta) [6] artiklitele 6, 8 ja 9.2. Kõik A- ja B-klassi ro-ro reisiparvlaevad, millele pannakse kiil või mis on samasuguses ehitusjärgus enne 1. oktoobrit 2004, peavad 1. oktoobriks 2010 vastama direktiivi 2003/25/EÜ artiklitele 6, 8 ja 9, kui nende kasutusest kõrvaldamine ei toimu kõnealusel kuupäeval või hilisemal kuupäeval, mil nad saavad 30aastaseks, kuid hiljemalt 1. oktoobril 2015.Artikkel 6bOhutusnõuded liikumispuudega isikutele1. Liikmesriigid tagavad, et võetakse asjakohased meetmed, mis teostatavuse korral tuginevad III lisas esitatud suunistele, et võimaldada liikumispuudega isikutele ohutu pääs kõigile ühistranspordis kasutatavatele A-, B-, C- ja D-klassi reisilaevadele ja kõigile kiirreisilaevadele, millele pannakse kiil või mis on samasuguses ehitusjärgus 1. oktoobril 2004 või pärast seda.2. Liikmesriigid teevad koostööd ja konsulteerivad liikumispuudega isikuid esindavate organisatsioonidega III lisas esitatud suuniste rakendamise osas.3. Ehitades ümber ühistranspordis kasutatavaid A-, B-, C- ja D-klassi reisilaevu ja kiirreisilaevu, millele pannakse kiil või mis on samasuguses ehitusjärgus enne 1. oktoobrit 2004, kohaldavad liikmesriigid III lisas esitatud suuniseid niivõrd, kui see on majanduslikult mõistlik ja teostatav.Liikmesriigid koostavad siseriikliku tegevuskava suuniste kohaldamise kohta selliste laevade ja kiirlaevade suhtes. Nad edastavad tegevuskava komisjonile hiljemalt 17. mail 2005.4. Liikmesriigid teevad hiljemalt 17. mail 2006 komisjonile ettekande käesoleva artikli rakendamise kohta kõigi artiklis 1 nimetatud laevade suhtes, lõikes 3 nimetatud üle 400 reisija vedamiseks ettenähtud reisilaevade ning kõigi kiirreisilaevade suhtes."4. III lisana lisatakse käesoleva direktiivi lisa.Artikkel 2Direktiivi 98/18/EÜ artikli 6 lõike 3 punkt g jäetakse välja alates 1. jaanuarist 2005.Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 17. novembrit 2004. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 14. aprill 2003Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaA. Giannitsis[1] EÜT C 20 E, 28.1.2003, lk 51.[2] Arvamus on esitatud 11. detsembril 2002 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] Euroopa Parlamendi 7. novembri 2002. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 17. märtsi 2003. aasta otsus.[4] EÜT L 144, 15.5.1998, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/84/EÜ (EÜT L 324, 29.11.2002, lk 53).[5] EÜT L 123, 17.5.2003, lk 22.[6] EÜT L 123, 17.5.2003, lk 22.--------------------------------------------------LISA"III LISASUUNISED SEOSES LIIKUMISPUUDEGA ISIKUTE SUHTES KEHTIVATE OHUTUSNÕUETEGA REISILAEVADEL JA KIIRREISILAEVADEL(suunistele on viidatud artiklis 6b)Käesolevas liites esitatud suuniste kohaldamisel järgivad liikmesriigid IMO 24. juuni 1996. aasta ringkirja MSC/735 Recommendation on the design and operation of passenger ships to respond to elderly and disabled persons' needs.1. Pääs laevaleLaevad peaksid olema ehitatud ja varustatud nii, et liikumispuudega isik saab laevale minna ja sealt lahkuda kergesti ja turvaliselt, et talle on tagatud võimalus liikuda tekilt tekile abivahenditeta või rampide, tõstukite või liftide abil. Kõnealuse juurdepääsu suunatähised tuleks üles panna laeva kõigi sissepääsude juurde ning muudesse asjakohastesse paikadesse laeva pardal.2. ViidadReisijaid abistavad viidad laeval peaksid olema liikumispuudega isikutele (nende hulgas meelepuudega isikutele) juurdepääsetavad ja hästi loetavad ning asetatud kesksetesse kohtadesse.3. Sõnumite edastamise vahendidEttevõtjal peaksid laeval olema vahendid, mis võimaldavad visuaalselt ja suuliselt edastada liikumispuude eri vormidega isikutele teadaandeid näiteks hilinemiste, sõiduplaanis tehtud muudatuste ja laeval pakutavate teenuste kohta.4. HäireseadeHäiresüsteem ja häirenupud peavad olema projekteeritud nii, et need oleksid kättesaadavad ja edastaksid hoiatuse kõigile liikumispuudega isikutele, nende hulgas meele- ja vaimupuudega isikutele.5. Laeval liikumist tagavad lisanõudedKäsipuude, vahe- ja läbikäikude, ukseavade ja uste projekteerimisel võetakse arvesse ratastoolis isikute liikumist. Tõstukid, sõidukitekid, reisijateruumid, elu- ja pesemisruumid peavad olema projekteeritud nii, et need oleksid liikumispuudega isikutele mõistlikul ja piisaval moel kasutatavad."--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 26. juuni 1964, ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31964L0433

Euroopa Liidu Teataja 121 , 29/07/1964 Lk 2012 - 2032 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 1 Lk 0089  Taanikeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1963-1964 Lk 0175  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 1 Lk 0089  Ingliskeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1963-1964 Lk 0185  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 1 Lk 0129  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 1 Lk 0101  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 1 Lk 0101

		Nõukogu direktiiv,26. juuni 1964,ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta(64/433/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse assamblee arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:nõukogu määrus nr 20 sealihaturu ühise korralduse järkjärgulise sisseseadmise kohta [3] on juba jõus ning sarnane määrus võetakse vastu veise- ja vasikaliha kohta;nõukogu määrus nr 20 asendab arvukad traditsioonilised kaitsevahendid piiril ühtse süsteemiga, mis on kavandatud eelkõige hõlbustama ühendusesisest kaubandust; veise- ja vasikaliha kohta vastuvõetav määrus on samuti kavandatud kõrvaldama takistusi selliselt kauplemiselt;kuni ühendusesisest kaubandust takistavad liikmesriikide erinevad tervishoiunõuded liha osas, ei ole eespool nimetatud määruste rakendamisel soovitud tulemust;erinevuste kõrvaldamiseks tuleb liikmesriikide tervishoidu käsitlevad sätted seetõttu ühtlustada kooskõlas juba vastuvõetud või koostamisel olevate eeskirjadega turu ühise korralduse järkjärgulise sisseseadmise kohta;nimetatud ühtlustamise eesmärk peab eriti olema tapamajades ja lõikamisruumides ning ladustamise ja transpordi ajal liha osas kehtivate tervishoiunõuete standardimine; liikmesriikide pädevad asutused peaksid vastutama ühendusesisese kaubanduse, tapamajade ja lõikamisruumide tunnustamise eest, mis vastavad käesolevas direktiivis sätestatud tervishoiunõuetele, ja kindlustama, et vastava tunnustamise tingimusi järgitakse; samuti tuleks sätestada külmhoonete tunnustamine liikmesriikide poolt;ekspordiriigi riikliku veterinaararsti koostatud terviseohutuse sertifikaadi väljaandmist peetakse parimaks viisiks kinnitada sihtriigi pädevatele asutustele, et lihasaadetis vastab käesoleva direktiivi sätetele; kõnealune sertifikaat peab lihasaadetisega sihtkohani kaasas olema;liikmesriikidel peab olema õigus mitte lubada tuua oma territooriumile liha, mis on osutunud inimtoiduks kõlbmatuks või ei vasta ühenduse tervishoiualastele sätetele;kaubasaatjal või tema esindajal peaks olema taotluse esitamise korral võimalik liha tagasi saada, kui seda ei takista tervishoiuga seotud põhjused;keelu või piirangu korral tuleks selle põhjustest teavitada kaubasaatjat või tema esindajat ja teatavatel juhtudel ka ekspordiriigi pädevaid asutusi, et viimased oleksid teadlikud asjaoludest, miks vastavad meetmed võeti;kaubasaatja ja sihtliikmesriigi ametiasutuste vaidluse korral keelu või piirangu põhjendatuse kohta peaks kaubasaatjal olema võimalus taotleda veterinaareksperdi arvamust, kelle ta võib valida komisjoni poolt koostatud ekspertide loetelust;siiski tuleb ette näha kiire ühenduse kord liikmesriikide vaheliste vaidluste lahendamiseks, mis käsitlevad tapamaja või lõikamisruumi tunnustamise põhjendamist;teatavates eriprobleeme tekitavates valdkondades ei saa liikmesriikide sätteid ühtlustada kuni põhjalikuma uurimise läbiviimiseni;elusloomade ja lihaga kauplemist reguleerivaid loomatervishoiu sätteid käsitletakse muudes ühenduse direktiivides; praegu tundub olevat vajalik astuda esimesed sammud siseriiklike sätete ühtlustamiseks neis valdkondades, sätestades teatud tingimused, mille alusel liikmesriigid võivad loomatervishoiuga seotud põhjustel keelata või piirata liha sissetoomist oma territooriumile ja ette näha konsultatsioonide korra,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse ühendusesisese kauplemise suhtes järgmist liiki koduloomade värske lihaga: veised, sead, lambad, kitsed ja kabjalised.2. Kõiki nende loomade inimtoiduks sobivaid osi loetakse lihaks.3. Liha loetakse värskeks, kui seda ei ole mingil viisil selle säilivuse parandamiseks töödeldud; jahutatud ja külmutatud liha loetakse siiski käesoleva direktiivi tähenduses värskeks lihaks.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) rümp – tapetud looma terve lihakeha pärast veretustamist, lahkamist ja lehmade puhul udara eemaldamist ja, välja arvatud sead, nülgimist ning pea ja jalgade eraldamist, kusjuures viimased eraldatakse randme- ja pöiapära kohalt;b) rups – muu värske liha kui punktis a määratletud rümp;c) sisikond – rups rinna-, kõhu- ja vaagnaõõnest, sealhulgas hingetoru ja söögitoru;d) riiklik veterinaararst – liikmesriigi pädeva keskasutuse poolt ametisse määratud veterinaararst;e) ekspordiriik – liikmesriik, kust lihatooteid saadetakse teise liikmesriiki;f) sihtriik – liikmesriik, kuhu saadetakse lihatooteid teisest liikmesriigist.Artikkel 31. Iga liikmesriik tagab, et tema territooriumilt saadetakse teise liikmesriigi territooriumile ainult värsket liha, mis, ilma et see piiraks artiklit 8, vastab järgmistele nõuetele:a) see on saadud tapamajast, mis on tunnustatud ja mille üle teostatakse järelevalvet vastavalt artikli 4 lõikele 1;b) artikli 6 lõike 1 punkti A alapunktis a loetletud veerandist väiksemaid raietükke on tükeldatud lihalõikusettevõttes, mis on tunnustatud ja mille üle teostatakse järelevalvet vastavalt artikli 4 lõikele 1;c) see on pärit tapaloomalt, mida on tapaeelselt kontrollinud riiklik veterinaararst vastavalt I lisa IV peatükile ja leidnud selle terve olevat;d) seda töödeldi rahuldavates hügieenitingimustes vastavalt I lisa V peatükile;e) seda on tapajärgselt kontrollinud riiklik veterinaararst vastavalt I lisa VI peatükile ja sellel ei ole muutusi, välja arvatud traumaatilised vigastused, mis on tekitatud lühikest aega enne tapmist, või lokaalsed väärarendid või muutused, tingimusel et, vajaduse korral on asjakohaste laboratoorsete testidega kindlaks tehtud, et need ei muuda rümpa ja rupsi inimtoiduks sobimatuks või ohtlikuks rahva tervisele;f) see on tembeldatud vastavalt I lisa VII peatükile;g) sellega on transportimisel sihtriiki kaasas terviseohutuse sertifikaat vastavalt I lisa VIII peatükile;h) vastavalt I lisa IX peatükile on seda pärast tapajärgset kontrolli hoitud rahuldavates hügieenitingimustes vastavalt artikli 4 lõikele 1 tunnustatud ja kontrollitud tapamajades ja lihalõikusettevõtetes või artikli 4 lõike 4 tähenduses tunnustatud ja kontrollitud külmhoonetes;i) see transporditakse sihtriiki rahuldavates hügieenitingimustes vastavalt I lisa X peatükile.2. Riiklikku veterinaararsti võivad punkti 1 alapunktis e viidatud tapajärgse kontrolli läbiviimisel ainult tehnilist laadi ülesannete täitmisel aidata selleks spetsiaalselt ettevalmistatud töötajad.Komisjon võib pärast liikmesriikidega konsulteerimist sätestada üksikasjalikud eeskirjad sellise abi reguleerimiseks.3. Ühendusesisesest kaubandusest jäetakse välja järgmine:a) kultide ja krüptorhiidsigade värske liha;b) värske liha, mis on töödeldud looduslike või kunstlike värvainetega, välja arvatud I lisa VII peatükis määratletud tembeldamiseks kasutatavad värvained;c) selliste loomade värske liha, millest on leitud mis tahes tuberkuloosivorm või üks või mitu elus või surnud tsüstitserki;d) rümpade või rupsi osad, millel esinevad lühikest aega enne tapmist tekitatud traumaatilised vigastused või artikli 3 lõike 1 punktis e nimetatud väärarendid või muutused;e) veri, mida on keemiliselt töödeldud hüübimise vältimiseks.Artikkel 41. Liikmesriigi pädev keskasutus, mille territooriumil tapamaja või lihalõikusettevõte asub, tagab, et artikli 3 lõike 1 punktides a ja b sätestatud tunnustus antakse ainult siis, kui on järgitud I lisa I, II ja III peatükki.Pädev keskasutus tagab, et riiklik veterinaararst kontrollib pidevalt nende sätete järgimist; see tagab samuti, et luba tühistatakse, kui nimetatud sätteid enam ei järgita.2. Kõik tunnustatud tapamajad ja lihalõikusettevõtted registreeritakse eraldi loeteludes, igal tapamajal ja lihalõikusettevõttel on veterinaarloa number. Iga liikmesriik saadab tunnustatud tapamajade ja lihalõikusettevõtete loetelud ning nende veterinaarloa numbrid teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning teavitab neid vajaduse korral loa tühistamisest.3. Kui liikmesriik leiab, et teises liikmesriigis asuv tapamaja või lihalõikusettevõte ei täida või ei täida enam loa saamist reguleerivaid sätteid, teavitab ta sellest asjaomase liikmesriigi pädevat keskasutust. Kõnealune asutus võtab kõik vajalikud meetmed ning teavitab esimesena nimetatud liikmesriigi pädevat keskasutust tehtud otsustest ja nende põhjustest.Kui nimetatud liikmesriik leiab, et vajalikke meetmeid ei ole võetud või võetud meetmed ei ole piisavad, võib ta vastavalt teavitada komisjoni, mis pöördub arvamuse saamiseks ühe või mitme veterinaareksperdi poole. Kui komisjon leiab selle arvamuse alusel, et tunnustuse saamist reguleerivaid sätteid ei järgita või enam ei järgita, siis annab ta liikmesriikidele loa keelata ajutiselt asjaomasest tapamajast pärit või asjaomases lihalõikamisettevõttes lõigatud värske liha sissetoomine oma territooriumile.Tunnustamise eest vastutava liikmesriigi taotluse korral komisjon tühistab asjaomase loa pärast seda, kui on pöördunud veelkord arvamuse saamiseks ühe või mitme veterinaareksperdi poole ja tuvastanud, et tunnustuse andmine on uuesti õigustatud.Veterinaareksperdid peavad olema muude kui vaidlusse hõlmatud liikmesriikide kodanikud.Pärast liikmesriikidega konsulteerimist kehtestab komisjon üldeeskirjad käesoleva lõike ja eelkõige veterinaarekspertide nimetamise osas ja selliste arvamuste esitamise korra kohaldamise kohta.4. Ka väljaspool tapamaja paiknevad külmhooned peavad värske liha ladustamise osas olema riikliku veterinaararsti kontrolli all.Liikmesriigi pädev keskasutus, mille territooriumil külmhoone asub, vastutab asjaomase külmhoone tunnustamise eest ja värske liha ladustamise osas loa tühistamise eest.Artikkel 51. Ilma et see piiraks artikli 4 lõike 3 punkti a teise lõigu teisest lausest tulenevaid volitusi, võib liikmesriik keelata värske liha turustamise oma territooriumil, kui:a) sihtriigis läbiviidud tervisekontrolli ajal leiti asjaomane liha olevat inimtoiduks sobimatu;võib) ei ole kinni peetud artikli 3 sätetest.2. Lõike 1 kohaselt tehtavate otsustega tuleb kaubasaatja või tema esindaja taotluse korral lubada värske liha tagasiviimist, tingimusel et see ei ole vastuolus tervishoiukaalutlustega.3. Kõnealused otsused tuleb koos vastavate põhjendustega edastada kaubasaatjale või tema esindajale. Kaubasaatja või tema esindaja taotluse korral tuleb kõnealused põhjendatud otsused edastada talle viivitamata ja kirjalikult ning märkida kehtivate õigusaktidega sätestatud abinõud, nende vorm ja kohaldamise tähtaeg.4. Kui nimetatud otsused põhinevad nakkushaiguse diagnoosimisel, rahva tervisele ohtlikul riknemisel või käesoleva direktiivi sätete tõsisel rikkumisel, edastatakse need samuti viivitamata koos kõnealuste otsuste põhjendustega ekspordiriigi pädevale keskasutusele.Artikkel 61. Ilma et see piiraks artikli 3 lõiget 3 ja kuni Euroopa Majandusühenduse poolt vastuvõetavate sätete jõustumiseni ei mõjuta käesolev direktiiv liikmesriikide sätete kohaldamist:A. mis keelavad või piiravad järgmiste toodete sissetoomist nende territooriumile:a) muude rümba osade kui:1. veiste puhul:- pool- ja veerandrümbad;2. sigade puhul:- pool- ja veerandrümbad;- täissingid kondiga,- täisabatükid kondiga,- selja- ja nimmetükid kondiga,- rasv,- küljetükid.Kolmes viimases taandes nimetatud tükid peavad kaaluma vähemalt 3 kilo;b) rümbast eraldatud rups;c) kabjaliste värske liha;B. mis käsitlevad artikli 4 lõikes 4 osutatud tingimusi külmhoonete tunnustamiseks ja vastava loa tühistamiseks;C. mis käsitlevad tapaloomadele selliste ainete manustamist, mis võivad muuta värske liha tarbimise inimeste tervisele ohtlikuks või kahjulikuks, nagu antibiootikumid, östrogeenid, türeostaadid või pehmendusained;D. mis käsitlevad võõrkehade lisamist värskele lihale ning selle töötlemist ioniseeriva või ultraviolettkiirgusega.2. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide sätete kohaldamist, mis on seotud trihhiinide esinemise kindlakstegemisega värskes sealihas.Artikkel 71. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kehtivates õigusaktides sätestatud edasikaebeõigust käesoleva direktiivi kohaselt pädeva asutuse poolt vastuvõetud otsuste peale.2. Iga liikmesriik annab kaubasaatjale, kelle värsket liha ei saa turustada vastavalt artikli 5 lõikele 1, õiguse nõuda veterinaareksperdi arvamust. Iga liikmesriik tagab, et enne kui pädevad asutused võtavad muid meetmeid, näiteks liha hävitamine, on veterinaarekspertidel võimalus kindlaks määrata, kas artikli 5 lõike 1 tingimused on täidetud.Veterinaarekspert peab olema muu liikmesriigi kui ekspordi- või sihtriigi kodanik.Komisjon koostab liikmesriikide ettepaneku põhjal loetelu ekspertidest, kes võivad kõnealust arvamust esitada. Pärast liikmesriikidega konsulteerimist kehtestab komisjon kohaldatavad üldeeskirjad, eelkõige selliste arvamuste esitamise korra kohta.Artikkel 81. Ilma et see piiraks lõigete 2–4 kohaldamist, kohaldatakse liikmesriikide elusloomade ja toore lihaga kauplemist käsitlevaid sätteid kuni Euroopa Majandusühenduse poolt võetud meetmete jõustumiseni selles valdkonnas.2. Ohu korral, et teisest liikmesriigist värske liha sissetoomisel võivad loomahaigused levida oma riigi territooriumile, võib liikmesriik võtta järgmisi meetmeid:a) episootilise haiguse puhangu korral teises liikmesriigis keelata või piirata ajutiselt liha sissetoomist kõnealuse liikmesriigi nakatunud piirkondadest;b) episootilise haiguse laiaulatusliku leviku korral või uue raske nakkusliku loomahaiguse puhangu korral keelata või piirata ajutiselt liha sissetootmist kogu kõnealuse liikmesriigi territooriumilt.3. Liikmesriikide poolt lõike 2 alusel võetud meetmetest ning nende täpsetest põhjustest tuleb kümne tööpäeva jooksul teavitada teisi liikmesriike ja komisjoni.4. Kui asjaomane liikmesriik leiab, et lõikes 2 nimetatud keeld või piirang on põhjendamatu, võib ta taotleda komisjonilt kohest arutelude alustamist.Artikkel 9Kui käesoleva direktiivi jõustumise ajal ei kohaldata ühenduse sätteid, mis käsitlevad värske liha importimist kolmandatest riikidest, või kuni nende sätete kohaldamiseni ei tohi kõnealustest riikidest importi käsitlevad siseriiklikud õigusnormid olla soodsamad kui ühendusesisest kaubandust reguleerivad õigusnormid.Artikkel 10Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi ja selle lisade järgimiseks vajalikud õigusnormid 12 kuu jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 11Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 26. juuni 1964Nõukogu nimeleesistujaC. Heger[1] EÜT 134, 14.12.1962, lk 2871/62.[2] EÜT 121, 29.7.1964, lk 2028/64.[3] EÜT 30, 20.4.1962, lk 945/62.--------------------------------------------------I LISAI PEATÜKK Tapamajade tunnustamise tingimused1. Tapamajades peab olema:a) piisava suurusega laut loomade pidamiseks;b) piisava suurusega taparuumid, mis võimaldavad tööd rahuldavalt teostada ja kus on vastav koht sigade tapmiseks;c) ruum magude ja soolte tühjendamiseks ja puhastamiseks;d) ruumid soolte ja sisikonna töötlemiseks;e) eraldi ruumid rasva ladustamiseks ning nahkade, sarvede ja sõrgade ladustamiseks;f) lukustatavad rajatised vastavalt haigete või taudikahtlaste loomade hoidmiseks, selliste loomade tapmiseks, arestialuse liha ladustamiseks ja konfiskeeritud liha ladustamiseks;g) piisavalt suured jahutus- või külmhooned;c) nõuetekohaselt varustatud lukustatav ruum, mida kasutab üksnes veterinaarteenistus; sobivalt varustatud ruum trihhinoosiuuringu tegemiseks, kui nimetatud uuring on kohustuslik;i) riietusruumid, valamud, dušid ja veeklosetid; viimased ei tohi avaneda otse tööruumidesse. Valamute juures peab olema soe ja külm jooksev vesi, vahendid käte puhastamiseks ja desinfitseerimiseks ning ühekordselt kasutatavad käterätikud; valamud peavad asuma tualettruumide läheduses;j) vahendid käesolevas direktiivis ettenähtud veterinaarkontrolli tõhusaks läbiviimiseks mis tahes ajal;k) vahendid tapamaja sisse- ja väljapääsu kontrollimiseks;l) piisav eraldatus hoone puhaste ja saastunud osade vahel;m) ruumides, kus töödeldakse liha:- veekindel põrandakate, mis on kergesti puhastatav ja desinfitseeritav, kõdunemiskindel, väikese kaldega ja sobiva äravoolusüsteemiga vedelike juhtimiseks äravoolu suunas, millel on haisulukud ja restid,- siledad seinad, mis on kaetud heledat värvi pestava materjali või värviga vähemalt kolme meetri kõrguseni ning millel on ümarad nurgad;n) piisav ventilatsioon ja auru ärajuhtimine ruumides, kus töödeldakse liha;o) samades ruumides piisav loomulik või kunstlik valgustus, mis ei moonuta värve;p) seade, mis võimaldab piisavas koguses surve all üksnes joogiveega varustamist;q) piisav kogus sooja vett;r) hügieeninõuetele vastav heitvee äravoolu süsteem;s) tööruumides asjakohased seadmed käte ja tööriistade puhastamiseks ja desinfitseerimiseks;t) seadmed, mis võimaldavad looma pärast uimastamist võimalikult kaua töödelda rippasendis; kui nülgimist teostatakse metallalustel, peavad need olema mittekorrodeeruvast materjalist ning piisavalt kõrged, et rümp ei puutuks vastu põrandat;u) ripptee liha edasise käitlemise tarvis;v) seadmed kaitseks putukate ja näriliste eest;w) mittekorrodeeruvast ning kergesti puhastatavast ja desinfitseeritavast materjalist tööriistad ja -vahendid, eriti mahutid;x) eraldi koht sõnniku jaoks;y) koht ja asjakohased seadmed sõidukite puhastamiseks ja desinfitseerimiseks.II PEATÜKK Lihalõikusettevõtete tunnustamise tingimused2. Lihalõikusettevõtetes peavad olema:a) ruumid liha lõikamiseks, mis on teistest ruumidest seintega eraldatud;b) piisavalt suured jahutus- ja külmhooned;c) nõuetekohaselt varustatud lukustatav ruum, mida kasutab üksnes veterinaarteenistus;d) riietusruumid, valamud, dušid ja veeklosetid; viimased ei tohi avaneda otse tööruumidesse; valamute juures peab olema soe ja külm jooksev vesi, vahendid käte puhastamiseks ja desinfitseerimiseks ning ühekordselt kasutatavad käterätikud; valamud peavad asuma tualettruumide läheduses;e) lõikamisruumides:- veekindel põrandakate, mis on kergesti puhastatav ja desinfitseeritav, kõdunemiskindel, väikese kaldega ja sobiva äravoolusüsteemiga vedelike juhtimiseks äravoolu suunas, millel on haisulukud ja restid,- siledad seinad, mis on kaetud heledat värvi pestava materjali või värviga vähemalt kahe meetri kõrguseni ning millel on ümarad nurgad;f) lõikamisruumides jahutusseadmed liha hoidmiseks püsival sisetemperatuuril kuni +7 °C;g) piisav ventilatsioon lõikamisruumides;h) samades ruumides piisav loomulik või kunstlik valgustus, mis ei moonuta värve;i) seade, mis võimaldab piisavas koguses surve all üksnes joogiveega varustamist;j) piisav kogus sooja vett;k) hügieeninõuetele vastav heitvee eemaldamise süsteem;l) lõikamisruumides asjakohased seadmed käte ja tööriistade puhastamiseks ja desinfitseerimiseks;m) seadmed kaitseks putukate ja näriliste eest;n) mittekorrodeeruvast materjalist tööriistad ja -vahendid, näiteks eemaldatava lõikuspinnaga lauad, mahutid, konveierilindid ja saed, mida on kerge puhastada ja desinfitseerida.III PEATÜKK Töötajate, ruumide ja seadmete hügieen tapamajades ja lihalõikusettevõtetes3. Töötajatelt, ruumidelt ja seadmetelt nõutakse täielikku puhtust:a) töötajad peavad kandma eelkõige puhtaid tööriideid ja peakatteid, millel on vajaduse korral kaelakate. Isikud, kes on olnud kontaktis haigete loomade või nakatunud lihaga, peavad viivitamata pärast seda hoolikalt pesema oma käsi ja käsivarsi sooja veega ja seejärel neid desinfitseerima. Tööruumides ja laoruumides on suitsetamine keelatud;b) koerad, kassid ja kodulinnud ei tohi pääseda tapamajadesse ja lihalõikusettevõtetesse. Närilisi, putukaid ja teisi kahjureid tuleb korrapäraselt hävitada;c) lihaga töötamiseks kasutatavaid seadmeid ja vahendeid tuleb hoida puhtana ning heas korras. Neid tuleb hoolikalt puhastada ja desinfitseerida mitu korda tööpäeva jooksul, tööpäeva lõpus ning enne uuesti kasutamist, kui need on saastunud, eriti haigustekitajatega.4. Ruume, tööriistu ja seadmeid ei tohi kasutada muudel eesmärkidel kui üksnes lihatoodete töötlemiseks. Lihalõikamistööriistu tuleb kasutada ainult sellel eesmärgil.5. Liha ei tohi kokku puutuda maapinnaga.6. Pesuainete, desinfektsioonivahendite ja pestitsiidide kasutamine ei tohi mõjutada liha tervislikkust.7. Liha on keelatud töödelda ja käidelda isikutel, kes võivad seda saastata, eriti isikutel:a) kes põevad või kellel kahtlustatakse kõhutüüfust, A- ja B-paratüüfust, nakkuslikku enteriiti (salmonelloosi), düsenteeriat, nakkuslikku hepatiiti, sarlakeid või kes on nende haiguste kandjad;b) kes põevad või kellel kahtlustatakse nakkuslikku tuberkuloosi;c) kes põevad või kellel kahtlustatakse nakkuslikku nahahaigust;d) kes tegelevad samal ajal tegevusega, mis võib põhjustada mikroobide ülekandumist lihale;e) kes kannavad kätel muud sidet kui kleepsidet, mis kaitseb värsket nakatumata sõrmehaava.8. Kõik isikud, kes töötavad lihaga, peavad esitama arstitõendi. Sellega tõendatakse, et kõnealuseks tööks ei ole takistusi; seda uuendatakse igal aastal ning iga kord, kui riiklik veterinaararst seda nõuab; seda hoitakse viimasele kättesaadavana.IV PEATÜKK Tapaeelne kontroll9. Loomad peavad tapamajja saabumise päeval läbi tegema tapaeelse kontrolli. Kontrolli tuleb korrata vahetult enne tapmist, kui loom on olnud laudas üle 24 tunni.10. Riiklik veterinaararst peab teostama tapaeelse kontrolli ametieeskirjade alusel ja sobivas valgustuses.11. Kontrolliga tuleb kindlaks määrata:a) kas loomad põevad haigust, mis võib edasi kanduda inimestele ja loomadele või kas on loomadel esinevate sümptomite või nende üldise seisukorra alusel põhjust arvata, et loomadel võib niisugune haigus olla;b) kas neil esineb haiguse või tervisehäire sümptomeid, mille tõttu võib liha osutuda inimtoiduks kõlbmatuks;c) kas nad on väsinud või ärritunud.12. Loomi ei tohi tappa ühendusesisese värske lihaga kauplemise eesmärgil, kui:a) nad vastavad mõnele lõike 11 punktides a ja b loetletud tingimustest;b) nad ei ole saanud puhata piisava ajavahemiku jooksul, mis väsinud ja ärritunud loomade puhul ei tohi olla lühem kui 24 tundi;c) neis on leitud mis tahes tuberkuloosivorm või nad reageerivad positiivselt tuberkuliinile ning seega neil on tuvastatud tuberkuloos.V PEATÜKK Tapmise ja lõikamisega seotud hügieeninõuded13. Taparuumidesse toodud tapaloomad tuleb tappa viivitamata.14. Veretustamine peab olema täielik; inimtoiduks ettenähtud veri tuleb koguda täiesti puhastesse mahutitesse. Seda ei tohi segada käega ja ainult hügieeninõuetele vastavate tööriistadega.15. Muud loomad kui sead tuleb koheselt ja täielikult nülgida. Kui sigu ei nülita, siis tuleb neilt viivitamata harjased eemaldada.16. Lahkamine tuleb teostada viivitamata ja lõpetada vähemalt pool tundi pärast veretustamist. Kopsud, südame, maksa, põrna ja keskseinandi võib kas eraldada või jätta need rümba külge oma loomulike ühendustega. Eraldamise korral tuleb need nummerdada või identifitseerida muul viisil, mis võimaldab nende määratlemise antud rümba juurde kuuluvaks; sama kehtib ka pea, keele, seedekulgla ja muude kontrollimiseks vajalike looma osade suhtes. Eespool nimetatud osad peavad kuni kontrolli lõpetamiseni jääma rümba lähedusse. Kõikide liikide osas peavad neerud jääma rümba külge loomulike ühenduste abil, kui need tuleb eraldada rasvkattest.17. Liha puhastamine riidelapiga ja täispuhumine on keelatud.18. Kabjaliste, sigade ja veiste rümbad, vasikad välja arvatud, tuleb esitada kontrollimiseks piki selgroogu poolrümpadeks lõigatult. Sigade ja kabjaliste puhul lõigatakse ka pea pikuti pooleks. Kui see on kontrollimise otstarbel vajalik, võib riiklik veterinaararst nõuda mis tahes rümba pikkupidi lahtilõikamist.19. Enne kontrolli lõpetamist on keelatud rümba lahtilõikamine või tapetud looma mis tahes osa eemaldamine või töötlemine.20. Arestitud või konfiskeeritud liha, maod, sooled, nahad, sarved ja sõrad tuleb võimalikult kiiresti viia spetsiaalsetesse ruumidesse.21. Kui mitmete loomade veri kogutakse samasse mahutisse, tuleb kogu selle sisu jätta ühendusesisesest kaubandusest välja, kui ühe asjaomase looma liha tunnistati inimtoiduks sobimatuks.22. Lõikamine väiksemateks tükkideks kui poolrümpadeks või veerandrümpadeks on lubatud ainult lihalõikamisettevõtetes.VI PEATÜKK Tapajärgne kontroll23. Kõik looma osad, sealhulgas veri, tuleb kontrollida kohe pärast tapmist.24. Tapajärgne kontroll peab hõlmama:a) tapetud looma visuaalset kontrolli;b) teatud organite, eelkõige kopsude, maksa, põrna, emaka, udara ja keele, komplemist;c) organite ja lümfisõlmede sisselõigete tegemist;d) kõrvalekallete uurimist konsistentsi, värvuse, lõhna ja, kui vajalik, maitse osas;e) vajaduse korral laboratoorset kontrollimist.25. Riiklik veterinaararst peab eriti uurima:a) vere värvi, selle hüübimisomadusi ja võimalike võõrkehade esinemist veres;b) pea-, kõri-, neelutaguseid, ülalõuaaluseid ja kõrvallümfisõlmi, (Lnn. retro-pharyngiales, mandibulares ja parotidei) ja mandleid, kusjuures keel on vabastatud, et võimaldada suu ja neelu limaskesta üksikasjalikku kontrollimist. Mandlid tuleb pärast kontrolli eemaldada;c) kopse, hingetoru, söögitoru ja keskseinandi lümfisõlmi (Lnn. bifurcationes, eparteriales ja mediastinales), kusjuures hingetoru ja bronhide peaharud on pikisuunas avatud ja kopsud on lõigatud tagumises kolmandikus risti nende põhiteljega;d) südamepauna ja südant, viimane peab olema lõigatud pikisuunas, avades vatsakesed ning lõigates läbi vatsakestevahelise seina;e) vahelihast;f) maksa, sapipõit ja sapiteesid ning maksa ja kõhunäärme lümfisõlmi (Lnn. portales);g) seedekulglat, soolekeset, gastrilisi ja mesenteerseid lümfisõlmi (Lnn. gastrici mesenterici, craniales ja caudales);h) põrna;i) neere ja neerude lümfisõlmi (Lnn. renales) ning põit;j) rinnakelmet ja kõhukelmet;k) suguelundeid; lehmadel avatakse udar pikisuunalise lõikega;l) udarat ja udara lümfisõlmi (Lnn. supramammarii); lehmadel tuleb udar avada pika ja sügava sisselõikega kuni piimaurgeteni;m) noorloomadel nabapiirkonda ja liigeseid; kahtluse korral tuleb nabapiirkonda teha sisselõige ning liigesed avada.Eespool osutatud lümfisõlmed tuleb süstemaatiliselt vabastada ja kesktelge mööda võimalikult õhukeselt lahti lõigata.Kahtluse korral tuleb järgmistele lümfisõlmedele samal viisil sisselõige teha: kaela pindmised, abaluu eessed (Lnn. cervales superficiales), kaenlaalused (Lnn. axillares proprii et primae costae), rinnakualused (Lnn. sternales craniales), kaela seesmised (Lnn. cervicalesprofundi), roide-kaela (Lnn. costocervicales), põlveõndla (Lnn. poplitei), reie (Lnn. subiliaci), istmiku (Lnn. ischiatici), niude ja nimmealused (Lnn. iliaci et lumbales).Lammaste ja kitsede puhul tuleb süda avada ja lümfisõlmedesse sisselõiked teha ainult kahtluse korral.26. Riiklik veterinaararst peab lisaks süstemaatiliselt teostama:A. Uuringud tsüstitserkoosi suhtes:a) üle kuue nädala vanuste veiste puhul, järgmistel tasemetel:- keel, mille lihaskond peab olema alumisel poolel pikisuunalise sisselõikega lahti lõigatud, elundit sealjuures liialt vigastamata,- söögitoru, mis peab olema hingetorust vabastatud,- süda, mis lisaks lõike 25 punktis d ettenähtud sisselõikele tuleb poolitada kahe vastandpunktist lähtuva sisselõikega alates südamekõrvakestest kuni –tipuni,- seesmised ja välised mälumislihased, kuhu tehakse kaks sisselõiget paralleelselt alalõuaga selle alaäärest kuni lihase ülemise kinnitumiskohani,- diafragma, mille lihaseline osa tuleb vabastada seroossest osast,- rümba otseselt nähtavad lihaspinnad;b) sigade osas, järgmistel tasemetel:- otseselt nähtavad lihaspinnad, eriti reielihased, kõhusein, rasvkoest vabastatud nimmelihased, diafragma toed, roietevahelised lihased, süda, keel ja kõri.B. Veiste, lammaste ja kitsede puhul maksakaantõve uuringu maksa maopoolsele pinnale sisselõike tegemise teel, et uurida sapiteid ja sügava sisselõike tegemise teel maksa sabasagara tüvele.C. Kabjaliste puhul malleuse uuringu hingetoru, kõri, ninasõõrmete, põsekoobaste ja nende kõrvalurgete limaskestade põhjaliku läbivaatuse teel pärast pea pikuti lahtilõikamist ja ninavaheseina eemaldamist.VII PEATÜKK Tembeldamine27. Tembeldamine peab toimuma riikliku veterinaararsti vastutusel.28. Tempel peab olema ovaalse kujuga, 6,5 cm laiune ja 4,5 cm kõrgune. Sellel peab selgesti loetavate märkidega olema kirjas järgmine teave:- ülemisel osal ekspordiriigi nimetus suurtähtedega,- keskel tapamaja veterinaarloa number,- alumisel osal üks järgmistest esitähtede kombinatsioonidest: CEE, EEG või EWG.Tähed peavad olema 0,8 cm kõrgused ja numbrid 1 cm kõrgused.29. Rümbad tuleb märgistada värvitempliga vastavalt lõikele 28:- üle 60 kilogrammi kaaluvate rümpade puhul tuleb tembeldada mõlemad poolrümbad vähemalt järgmistes kohtades: reite välispinnal, niuetel, seljal, rinnal, õlal ja rinnakelmel seljapiirkonnas,- muud rümbad tuleb märgistada vähemalt neljas kohas, nimelt õlgadel ja reite välispindadel.30. Pead, keeled, südamed, kopsud ja maksad tuleb märgistada kas värvi- või põletustempliga vastavalt lõikele 28. Sigade ja kabjaliste puhul ei ole keelte ja südamate tembeldamine siiski kohustuslik.31. Lihalõikusettevõtetes ametlikult tembeldatud rümpadest lõigatud jaotustükid peavad sel juhul, kui neil ei ole templit, olema märgistatud värvi- või põletustempliga vastavalt lõikele 28 ja templi keskel peab tapamaja veterinaarloa numbri asemel olema lihalõikusettevõtte veterinaarloa number.32. Kui rümbast eraldatud jaotustükid või rups saadetakse pakendites, tuleb lõigetes 28 ja 31 sätestatud tempel panna nähtavale kohale pakendile kinnitatud etiketil.Lisaks peab etiketil olema järgmine informatsioon:- seerianumber,- jaotustükkide või rupsi anatoomiline kirjeldus,- loomaliik, millest jaotustükid või rups saadi,- pakendi netokaal.Nimetatud etiketi koopia tuleb panna iga pakendi sisse.33. Värvitempliga märgistamiseks võib kasutada ainult metüülvioletti.VIII PEATÜKK Terviseohutuse sertifikaat34. Riiklik veterinaararst peab pealelaadimise ajal välja andma terviseohutuse sertifikaadi, mis peab olema lihaga kaasas selle veol sihtriiki. See peab olema koostatud vähemalt sihtriigi keeles ning sellel peavad olema II lisa näidises kindlaksmääratud andmed.IX PEATÜKK Säilitamine35. Ühendusesiseseks kauplemiseks ettenähtud värske liha tuleb kohe pärast tapajärgset kontrolli külmutada ja hoida püsival temperatuuril: rümpade ja jaotustükkide puhul kuni +7 °C ning rupsi puhul +3 °C.X PEATÜKK Vedu36. Värsket liha tuleb vedada plommitud sõidukites või konteinerites, mille konstruktsioon ja sisseseade võimaldavad säilitada IX peatükis määratud temperatuuri kogu veo vältel.37. Kõnealuse liha transportimiseks ettenähtud sõidukid või konteinerid peavad vastama järgmistele nõuetele:a) nende sisepinnad või muud osad, mis lihaga kokku puutuvad, peavad olema mittekorrodeeruvast materjalist, mis ei mõjuta liha organoleptilisi omadusi ega muuda liha inimese tervisele ohtlikuks; need pinnad peavad olema siledad, hõlpsasti puhastatavad ja desinfitseeritavad;b) need peavad olema varustatud efektiivsete vahenditega, et kaitsta liha putukate ja tolmu eest, ning olema vedelike äravoolu vältimiseks vettpidavad;c) rümpade, poolrümpade või veerandrümpade transportimiseks peavad need olema varustatud liha riputamiseks ettenähtud mittekorrodeeruvate vahenditega, mis on paigaldatud sellisele kõrgusele, et liha põrandat ei puuduta; kõnealust sätet ei kohaldata hügieenilises pakendis oleva külmutatud liha suhtes.38. Liha vedamiseks ettenähtud sõidukite või konteineritega ei tohi mingil juhul vedada elusloomi või tooteid, mis võivad mõjutada liha või seda saastata.39. Lihaga samaaegselt ühes sõidukis või konteineris ei tohi vedada ühtegi muud toodet. Lisaks võib seal vedada magusid vaid juhul, kui need on kuumtöödeldud, ning päid ja jalgu vaid juhul, kui need on nülitud või kuumtöödeldud ja karvatustatud.40. Liha vedamiseks kasutatavad sõidukit või konteinerid tuleb kohe pärast mahalaadimist puhastada ja desinfitseerida.41. Rümbad, pool- ja veerandrümbad, välja arvatud vastavalt hügieeninõuetele pakendatud külmutatud liha, tuleb alati transportida riputatud asendis. Muud jaotustükid ja rups, mis ei ole pakendatud või paigutatud mittekorrodeeruvatesse mahutitesse, tuleb riputada või asetada tugedele. Sellised toed, pakendid või mahutid peavad vastama hügieeninõuetele. Sisikonda tuleb alati transportida tugevates vee- ja rasvakindlates pakendites, mida võib korduvkasutada ainult pärast puhastamist ja desinfitseerimist.42. Riiklik veterinaararst peab enne lähetamist kontrollima, kas sõidukid või konteinerid ning laadimistingimused vastavad käesoleva peatüki hügieeninõuetele.--------------------------------------------------II LISA+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------