title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/27/EL, 26. veebruar 2014 , millega muudetakse nõukogu direktiive 92/58/EMÜ, 92/85/EMÜ, 94/33/EÜ ja 98/24/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/37/EÜ, et kohandada neid määrusega (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist

text:
               5.3.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 65/1

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2014/27/EL,
   26. veebruar 2014,
   millega muudetakse nõukogu direktiive 92/58/EMÜ, 92/85/EMÜ, 94/33/EÜ ja 98/24/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/37/EÜ, et kohandada neid määrusega (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 153 lõiget 2,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
   toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Aluslepingu artikli 153 kohaselt võivad Euroopa Parlament ja nõukogu direktiivide abil vastu võtta miinimumnõuded, et soodustada eelkõige töökeskkonna parandamist töötajate tervise ja turvalisuse paremaks kaitsmiseks. Sellistes direktiivides tuleks hoiduda väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomise ja arengu pidurdamisest ning nende töökohtade loomise potentsiaali vähendamisest. Häid tervishoiu ja ohutuse norme ei tohiks käsitada kui piiranguid, sest need tagavad põhiõigusi, ning neid tuleb kohaldada eranditult kõikides tööturu sektorites ja igat liiki ettevõtete suhtes nende suurusest olenemata.

               (2)

               Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 31 lõikes 1 on sätestatud, et igal töötajal on õigus töötingimustele, mis on tema tervise, ohutuse ja väärikuse kohased.

               (3)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1272/2008 (3) kehtestati ainete ja segude klassifitseerimiseks ja märgistamiseks uus liidusisene süsteem, mis põhineb rahvusvahelisel tasandil ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni raames vastu võetud globaalsel harmoneeritud kemikaalide klassifitseerimise ja märgistamise süsteemil.

               (4)

               Nõukogu direktiivid 92/58/EMÜ, (4) 92/85/EMÜ, (5) 94/33/EÜ (6) ja 98/24/EÜ (7) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/37/EÜ (8) sisaldavad viiteid eelmisele klassifitseerimis- ja märgistamissüsteemile. Seetõttu tuleks kõnealuseid direktiive muuta, et viia need vastavusse uue süsteemiga, mis kehtestati määrusega (EÜ) nr 1272/2008.

               (5)

               Need muudatused on vajalikud, et tagada kõnealuste direktiivide jätkuv tulemuslikkus. Käesoleva direktiivi eesmärk ei ole muuta kõnealuste direktiivide reguleerimisala. Käesoleva direktiiviga tahetakse säilitada ja mitte vähendada kõnealustes direktiivides sätestatud töötajate kaitse taset. Sellegipoolest tuleks tehnoloogia pidevat arengut silmas pidades kõnealused direktiivid nõukogu direktiivi 89/391/EMÜ (9) artikli 17a kohaselt korrapäraselt läbi vaadata, et tagada sidusad õigusaktid ning tervise ja ohutuse kaitse nõuetekohane tase, kui töökeskkonnas leidub ohtlikke keemilisi aineid ja segusid. Erilist tähelepanu tuleks pöörata töötajatele, kes tegutsevad kutsealadel, kus ohtlike ainete ja segudega puututakse kokku sageli.

               (6)

               Direktiivi 92/85/EMÜ muudatused ei käsitle selliste ohtlike ainete ja segude küsimust, mis võivad kahjustada rasedate, hiljuti sünnitanud või rinnaga toitvate töötajate viljakust, sest käesoleva direktiivi eesmärk on üksnes ajakohastada viiteid ja kõnealuses direktiivis sätestatud mõisteid. Et aga selle küsimuse kohta on järjest rohkem teaduslikke tõendeid ning kõnealuseid mõjusid klassifitseeritakse järjest üksikasjalikumalt, peaks komisjon kaaluma, millised on kõige asjakohasemad vahendid selliste mõjude käsitlemiseks.

               (7)

               Direktiivide 92/85/EMÜ ja 94/33/EÜ muudatused peaksid viima nimetatud direktiivides kasutatud käsitlusviisi kooskõlla direktiivis 98/24/EÜ vastu võetud sõnastusega, niivõrd kui direktiivi 92/85/EMÜ I lisa A jao punkti 3 alapunktis a kasutatud mõiste „märgitud ained” ja direktiivi 94/33/EÜ lisa I jao punkti 3 alapunktis a kasutatud väljend „ained ja preparaadid, mis […] liigitatakse” asendatakse väljendiga „ained ja segud, mis vastavad klassifitseerimiskriteeriumidele”. Käesolev direktiiv ei pane tööandjatele kohustusi seoses määrusega (EÜ) nr 1272/2008 hõlmatud ainete ja segude klassifitseerimise, märgistamise ja pakendamisega. Olenemata sellest, kas ained või segud on turule lastud või mitte, peab tööandja koostama kõigi ohtlike keemiliste mõjurite riskihinnangu kooskõlas direktiiviga 98/24/EÜ.

               (8)

               Direktiivi 94/33/EÜ lisa I jao punkt 2 ja II jao punkt 1 sisaldavad viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele 90/679/EMÜ (10) ja 90/394/EMÜ (11). Kõnealused viited tuleks seetõttu asendada viidetega asjaomastele sätetele Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2000/54/EÜ (12) ning direktiivis 2004/37/EÜ.

               (9)

               Komisjon konsulteeris kooskõlas aluslepingu artikliga 154 sotsiaalpartneritega, et selgitada välja liidu võimaliku tegevuse laad selles valdkonnas, ning sotsiaalpartnerid märkisid, et kasu oleks selgitavatest juhistest, eelkõige väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele.

               (10)

               Pärast kõnealust konsultatsiooni pidas komisjon liidu meetmeid soovitavaks ja konsulteeris sotsiaalpartneritega kavandatava ettepaneku sisu üle vastavalt aluslepingu artiklile 154.

               (11)

               Pärast teistkordset konsulteerimist ei teatanud sotsiaalpartnerid soovist algatada protsess, mille tulemusel sõlmitaks aluslepingu artikliga 155 ettenähtud kokkulepe,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 92/58/EMÜ muutmine
   Direktiivi 92/58/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 1 lõige 2 asendatakse järgmisega:
               „2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata märkide suhtes, mida kasutatakse ohtlike ainete ja segude, toodete ja/või seadmete turule laskmiseks, v.a juhul, kui liidu õigusnormides on sellele otseselt viidatud.”

               2)

               I lisa punkt 12 asendatakse järgmisega:
               12.   Ohtlike ainete või segude märkimisväärsete koguste ladustamiseks kasutatavad alad, ruumid või aiaga ümbritsetud territooriumid tuleb tähistada II lisa punktis 3.2 osutatud sobiva hoiatusmärgiga või III lisa punktis 1 sätestatud tähisega, v.a juhul, kui üksikpakendite või mahutite sildid on selleks otstarbeks sobivad.
               Kui II lisa punktis 3.2 ei ole samaväärset hoiatusmärki, millega hoiatada isikuid ohtlike keemiliste ainete või segude eest, tuleb kasutada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1272/2008 (13) V lisas sätestatud asjakohast ohupiktogrammi.

               3)

               II lisa punkti 3.2 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           hoiatusmärk „Kahjulik või ärritav aine” jäetakse välja;

                           b)

                           hoiatusmärgi „Ohuala” juurde lisatakse järgmine joonealune märkus:

                                       „***

                                       Seda hoiatusmärki ei kasutata ohtlike keemiliste ainete ega segude eest hoiatamiseks, v.a juhul, kui hoiatusmärki kasutatakse kooskõlas III lisa punkti 5 teise lõiguga selleks, et tähistada ohtlike ainete või segude ladusid.”

               4)

               III lisa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt 1 asendatakse järgmisega:

                                       „1.

                                       Mahutid, mida töökohtades kasutatakse ohtlike keemiliste ainete või segude jaoks, mis on määruses (EÜ) nr 1272/2008 sätestatud füüsikaliste või terviseohtude kriteeriumide kohaselt ohtlikud, ning mahutid, mida kasutatakse selliste ohtlike ainete või segude ladustamiseks, koos nähtavate torudega, mis sisaldavad või mille kaudu transporditakse selliseid ohtlikke aineid ja segusid, peavad olema tähistatud asjakohase ohupiktogrammiga vastavalt kõnealusele määrusele.
                                       Esimest lõiku ei kohaldata mahutite suhtes, mida töökohtades kasutatakse lühiajaliselt, ega mahutite suhtes, mille sisu muutub sageli, tingimusel et võetakse muid asjakohaseid meetmeid eelkõige seoses teavitamise ja/või koolitusega, mis tagavad samasuguse kaitsetaseme.
                                       Esimeses lõigus osutatud tähistust võib:

                                                   —

                                                   asendada II lisas sätestatud hoiatusmärkidega, kasutades samu piktogramme või sümboleid. Kui II lisa punktis 3.2 ei ole samaväärset hoiatusmärki, tuleb kasutada määruse (EÜ) nr 1272/2008 V lisas sätestatud asjakohast ohupiktogrammi;

                                                   —

                                                   täiendada lisateabega, näiteks ohtliku aine või segu nimetuse ja/või valemiga ning ohtu puudutavate üksikasjadega;

                                                   —

                                                   mahutite transportimise korral töökohas täiendada või asendada märkidega, mida kohaldatakse ohtlike ainete või segude transportimisel kogu liidus.”;

                           b)

                           punkti 5 esimeses ja teises lõigus asendatakse sõna „valmististe” sõnaga „segude”.

         Artikkel 2
   Direktiivi 92/85/EMÜ muutmine
   Direktiivi 92/85/EMÜ I lisa muudetakse järgmiselt.

               1)

               A jagu muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt 2 asendatakse järgmisega:
                           „2.   Bioloogilised ohutegurid
                           Riskirühmade 2, 3, ja 4 bioloogilised ohutegurid Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/54/EÜ (14) artikli 2 lõike 2 punktide 2, 3 ja 4 tähenduses, niivõrd kui on teada, et need ohutegurid või nende ohutegurite puhul vajalikud ravimeetmed ohustavad rasedate naiste ja veel sündimata laste tervist ning niivõrd, kui neid ei ole veel loetletud II lisas.

                           b)

                           punkti 3 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       alapunkt a asendatakse järgmisega:

                                                   „a)

                                                   ained ja segud, mis vastavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1272/2008 (15) kohaselt ühe või mitme järgmise ohulausega ühe või mitme järgmise ohuklassi ja ohukategooria kriteeriumidele, niivõrd, kui neid aineid ega seguseid ei ole veel loetletud II lisas:

                                                               —

                                                               mutageensus sugurakkudele, kategooria 1 A, 1B või 2 (H340, H341);

                                                               —

                                                               kantserogeensus, kategooria 1 A, 1B või 2 (H350, H350i, H351);

                                                               —

                                                               reproduktiivtoksilisus, kategooria 1 A, 1B või 2 või lisakategooria imetamisele või imetamise kaudu avalduva toime jaoks (H360, H360D, H360FD, H360Fd, H360Df, H361, H361d, H361fd, H362);

                                                               —

                                                               mürgisus sihtelundi suhtes pärast ühekordset kokkupuudet, kategooria 1 või 2 (H370, H371).

                                       ii)

                                       alapunkt b asendatakse järgmisega:

                                                   „b)

                                                   keemilised ohutegurid Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/37/EÜ (16) I lisas;

               2)

               B jagu asendatakse järgmisega:
               „B.   Protsessid
               Direktiivi 2004/37/EÜ I lisas loetletud tööstuslikud protsessid.”

         Artikkel 3
   Direktiivi 94/33/EÜ muutmine
   Direktiivi 94/33/EÜ lisa muudetakse järgmiselt.

               1)

               I jagu muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkti 2 alapunkt a asendatakse järgmisega:

                                       „a)

                                       Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/54/EÜ (17) artikli 2 teise lõike punktide 3 ja 4 tähenduses riskirühmadesse 3 ja 4 kuuluvad bioloogilised ohutegurid.

                           b)

                           punkti 3 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       alapunkt a asendatakse järgmisega:

                                                   „a)

                                                   ained ja segud, mis vastavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1272/2008 (18) kohaselt ühe või mitme järgmise ohulausega ühe või mitme järgmise ohuklassi ja ohukategooria kriteeriumidele:

                                                               —

                                                               akuutne toksilisus, kategooria 1, 2 või 3 (H300, H310, H330, H301, H311, H331);

                                                               —

                                                               nahasöövitus, kategooria 1 A, 1B või 1C (H314);

                                                               —

                                                               tuleohtlik gaas, kategooria 1 või 2 (H220, H221);

                                                               —

                                                               tuleohtlikud aerosoolid, kategooria 1 (H222);

                                                               —

                                                               tuleohtlik vedelik, kategooria 1 või 2 (H224, H225);

                                                               —

                                                               lõhkeained, kategooria „ebapüsiv lõhkeaine” või alamklasside 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 lõhkeained (H200, H201, H202, H203, H204, H205);

                                                               —

                                                               isereageerivad ained ja segud, tüüp A, B, C või D (H240, H241, H242);

                                                               —

                                                               orgaanilised peroksiidid, tüüp A või B (H240, H241);

                                                               —

                                                               mürgisus sihtelundi suhtes pärast ühekordset kokkupuudet, kategooria 1 või 2 (H370, H371);

                                                               —

                                                               mürgisus sihtelundi suhtes pärast korduvat kokkupuudet, kategooria 1 või 2 (H372, H373);

                                                               —

                                                               hingamiselundite sensibiliseerimine, kategooria 1, alamkategooria 1 A või 1B (H334);

                                                               —

                                                               naha sensibiliseerimine, kategooria 1, alamkategooria 1 A või 1B (H317);

                                                               —

                                                               kantserogeensus, kategooria 1 A, 1B või 2 (H350, H350i, H351);

                                                               —

                                                               mutageensus sugurakkudele, kategooria 1 A, 1B või 2 (H340, H341);

                                                               —

                                                               reproduktiivtoksilisus, kategooria 1 A või 1B (H360, H360F, H360FD, H360Fd, H360D, H360Df).

                                       ii)

                                       alapunkt b jäetakse välja;

                                       iii)

                                       alapunkt c jäetakse välja;

                                       iv)

                                       alapunkt d asendatakse järgmisega:

                                                   „d)

                                                   Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/37/EÜ (19) artikli 2 punkti a alapunktis ii osutatud ained ja segud;

               2)

               II jao punkt 1 asendatakse järgmisega:

                           „1.

                           Direktiivi 2004/37/EÜ I lisas nimetatud protsessid ja tööd.”

         Artikkel 4
   Direktiivi 98/24/EÜ muutmine
   Direktiivi 98/24/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 2 punkti b muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           alapunkt i asendatakse järgmisega:

                                       „i)

                                       keemiline mõjur, mis on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1272/2008 (20) sätestatud mis tahes füüsikalise ja/või terviseohu klassi kriteeriumide kohaselt ohtlik, olenemata sellest, kas nimetatud keemiline mõjur on kõnealuse määruse alusel klassifitseeritud või mitte;

                           b)

                           alapunkt ii jäetakse välja;

                           c)

                           alapunkt iii asendatakse järgmisega:

                                       „iii)

                                       keemiline mõjur, mis ei ole ohtlik käesoleva artikli punkti b alapunkti i kohaste klassifitseerimiskriteeriumide järgi, kuid mis oma füüsikalis-keemiliste, keemiliste või toksikoloogiliste omaduste ja töökohas kasutamis- või esinemisviisi tõttu võib tekitada riski töötajate ohutusele ja tervisele, kaasa arvatud keemilised mõjurid, millele on artikli 3 alusel määratud ohtlike ainete piirnormid töökeskkonnas.”

               2)

               Artikli 4 lõike 1 teine taane asendatakse järgmisega:

                           „—

                           tarnija esitatud teavet seoses ohutuse ja tervisega (näiteks asjakohased ohutuskaardid kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1907/2006 (21)),

               3)

               Artiklit 8 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõike 1 neljas taane asendatakse järgmisega:

                                       „—

                                       võimalus tutvuda kõigi ohutusandmetega, mis tarnija esitab kooskõlas määruse (EÜ) nr 1907/2006 artikliga 31;”

                           b)

                           lõige 3 asendatakse järgmisega:
                           „3.   Liikmesriigid võivad võtta meetmeid, mis on vajalikud tagamaks, et tööandja võiks taotluse korral saada eelistatavalt tootjalt või tarnijalt kogu ohtlikke keemilisi mõjureid käsitleva teabe, mis on vajalik käesoleva direktiivi artikli 4 lõike 1 kohaldamiseks, niivõrd kui määrus (EÜ) nr 1907/2006 ega määrus (EÜ) nr 1272/2008 ei sisalda teabe andmise kohustust.”

         Artikkel 5
   Direktiivi 2004/37/EÜ muutmine
   Direktiivi 2004/37/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 1 lõige 4 asendatakse järgmisega:
               „4.   Seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2009/148/EÜ (22) käsitletava asbestiga kohaldatakse käesoleva direktiivi sätteid siis, kui nad on tööohutuse ja -tervishoiu suhtes soodsamad.

               2)

               Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt a asendatakse järgmisega:
                           „a)   „kantserogeen”–

                                       i)

                                       aine või segu, mis vastab kategooria 1 A või 1B kantserogeeni klassifitseerimiskriteeriumidele, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1272/2008 (23) I lisas;

                                       ii)

                                       aine, segu või protsess, millele on osutatud käesoleva direktiivi I lisas, samuti selles lisas osutatud protsessis vabanenud aine või segu;

                           b)

                           punkt b asendatakse järgmisega:
                           „b)   „mutageen”– aine või segu, mis vastab kategooria 1 A või 1B sugurakkude mutageeni klassifitseerimiskriteeriumidele, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 1272/2008 I lisas;”.

               3)

               Artikli 4 lõikes 1 asendatakse sõna „preparaadi” sõnaga „segu”.

               4)

               Artikli 5 lõikes 2 asendatakse sõna „preparaadi” sõnaga „segu”.

               5)

               Artikli 6 punktis b asendatakse sõna „preparaatide” sõnaga „segude”.

               6)

               I lisa pealkirjas asendatakse sõna „preparaatide” sõnaga „segude”.

         Artikkel 6
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. juuniks 2015. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 7
   Jõustumine ja kohaldamine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 8
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 26. veebruar 2014

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         M. SCHULZ

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         D. KOURKOULAS

      (1)  ELT C 204, 9.8.2008, lk 47.

      (2)  Euroopa Parlamendi 4. veebruari 2014. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 20. veebruari 2014. aasta otsus.

      (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, 31.12.2008, lk 1).

      (4)  Nõukogu 24. juuni 1992. aasta direktiiv 92/58/EMÜ töökohas kasutatavate ohutus- ja/või tervisekaitsemärkide miinimumnõuete kohta (üheksas üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 245, 26.8.1992, lk 23).

      (5)  Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 348, 28.11.1992, lk 1).

      (6)  Nõukogu 22. juuni 1994. aasta direktiiv 94/33/EÜ noorte kaitse kohta tööl (EÜT L 216, 20.8.1994, lk 12).

      (7)  Nõukogu 7. aprilli 1998. aasta direktiiv 98/24/EÜ töötajate tervise ja ohutuse kaitse kohta keemiliste mõjuritega seotud ohtude eest tööl (neljateistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11).

      (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/37/EÜ töötajate kaitse kohta tööl kantserogeenide ja mutageenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest (kuues üksikdirektiiv nõukogu direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (ELT L 158, 30.4.2004, lk 50).

      (9)  Nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta (EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1).

      (10)  Nõukogu 26. novembri 1990. aasta direktiiv 90/679/EMÜ töötajate kaitse kohta bioloogiliste mõjuritega kokkupuutest tulenevate ohtude eest tööl (seitsmes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 374, 31.12.1990, lk 1).

      (11)  Nõukogu 28. juuni 1990. aasta direktiiv 90/394/EMÜ töötajate kaitsmise kohta tööl kantserogeenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest (kuues üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 196, 26.7.1990, lk 1).

      (12)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. septembri 2000. aasta direktiiv 2000/54/EÜ töötajate kaitse kohta bioloogiliste mõjuritega kokkupuutest tulenevate ohtude eest tööl (seitsmes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 262, 17.10.2000, lk 21).

      (13)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, 31.12.2008, lk 1).”

      (14)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. septembri 2000. aasta direktiiv 2000/54/EÜ töötajate kaitse kohta bioloogiliste mõjuritega kokkupuutest tulenevate ohtude eest tööl (seitsmes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 262, 17.10.2000, lk 21).”;

      (15)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, 31.12.2008, lk 1).”;

      (16)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/37/EÜ töötajate kaitse kohta tööl kantserogeenide ja mutageenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest (kuues üksikdirektiiv nõukogu direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (ELT L 158, 30.4.2004, lk 50).”

      (17)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. septembri 2000. aasta direktiiv 2000/54/EÜ töötajate kaitse kohta bioloogiliste mõjuritega kokkupuutest tulenevate ohtude eest tööl (seitsmes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 262, 17.10.2000, lk 21).”

      (18)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, 31.12.2008, lk 1).”;

      (19)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/37/EÜ töötajate kaitse kohta tööl kantserogeenide ja mutageenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest (kuues üksikdirektiiv nõukogu direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (ELT L 158, 30.4.2004, lk 50).”

      (20)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, 31.12.2008, lk 1).”;

      (21)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT L 396, 30.12.2006, lk 1).”

      (22)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/148/EÜ töötajate kaitsmise kohta asbestiga kokkupuutest tulenevate ohtude eest tööl (ELT L 330, 16.12.2009, lk 28).”

      (23)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, 31.12.2008, lk 1).”;


title: Nõukogu direktiiv, 27. juuli 1976, alkoholisisaldustabeleid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31976L0766

Euroopa Liidu Teataja L 262 , 27/09/1976 Lk 0149 - 0152 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0178  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 4 Lk 0123  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0178  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0188  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 5 Lk 0188

		Nõukogu direktiiv,27. juuli 1976,alkoholisisaldustabeleid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(76/766/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:mitmes liikmesriigis on olemas õigusaktid etanooli vesilahuse alkoholisisalduse määramise kohta; kõnealused õigusaktid on liikmesriigiti erinevad ning tekitavad seetõttu kaubandustakistusi; ühenduse õigusaktide ühtlustamine selles valdkonnas ning ühise määratluse loomine on seetõttu vajalik;17. detsembri 1973. aasta tööstuspoliitikat käsitlevas resolutsioonis [3] palus nõukogu, et komisjoni saadaks talle enne 1. detsembrit 1974 ettepaneku alkoholomeetriat ja alkoholomeetreid käsitleva direktiivi kohta;mõõtmiste tulemustel põhinevat alkoholisisalduse määramise meetodit käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamine on hädavajalik, et täiendada alkoholomeetrite ja alkoholiareomeetrite ühtlustamist käsitlevat direktiivi ja kõrvaldada ebaselguse ja vaidluste tekkimise oht,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiiviga määratletakse meetod alkoholisisalduse väljendamiseks kas mahuprotsentides või massiprotsentides, nagu on määratletud lisas, ning esitatakse valem, mis võimaldab koostada tabelid alkoholisisalduse väljaarvutamiseks tehtud mõõtmiste põhjal.Artikkel 2Alates 1. jaanuarist 1980 ei tohi liikmesriigid kasutatud tabelite või mõõtevahenditega seotud põhjendustel pidada vaieldavaks alkoholisisalduse näitusid, mis on võetud lisas esitatud valemi põhjal koostatud alkoholisisaldustabelitest või tulenevad EMÜ märgiste ja märkidega varustatud alkoholomeetrite või alkoholiareomeetritega või vähemalt sama suurt täpsusastet tagavate mõõtevahenditega tehtud mõõtmistest.Artikkel 3Artiklis 2 nimetatud ja lisas määratletud alkoholisisalduse väljendamiseks kasutatakse järgmisi tähiseid:"mahuprotsent" – alkoholisisaldus mahuprotsentides,"massiprotsent" – alkoholisisaldus massiprotsentides.Artikkel 4Alates 1. jaanuarist 1980 keelavad liikmesriigid selliste alkoholisisalduste kasutamise, mis ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele.Artikkel 51. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed 24 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ja teatavad sellest viivitamata komisjonile.Liikmesriigid kohaldavad neid meetmeid hiljemalt alates 1. jaanuarist 1980.2. Liikmesriigid saadavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusaktide teksti.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. juuli 1976Nõukogu nimeleesistujaM. van der Stoel[1] EÜT C 76, 7.4.1975, lk 39.[2] EÜT C 248, 29.10.1975, lk 22.[3] EÜT C 117, 31.12.1973, lk 1.--------------------------------------------------LISAALKOHOLISISALDUS1. MÄÄRATLUSEtanooli vesilahuse "alkoholisisaldus mahuprotsentides" on lahuses temperatuuriga 20 °C sisalduva puhta alkoholi mahu ja sama temperatuuriga kogu lahuse mahu suhe.Etanooli vesilahuse "alkoholisisaldus massiprotsentides" on lahuses sisalduva puhta alkoholi massi ja kogu lahuse massi suhe.2. ALKOHOLISISALDUSE VÄLJENDAMINEAlkoholisisaldust väljendatakse alkoholi mahu- või massiühikutena lahuse saja vastava ühiku kohta.Nende tähised on:"% vol" (mahu%) alkoholisisalduse mahuprotsendi puhul,"% mas" (massi%) alkoholisisalduse massiprotsendi puhul.3. ALKOHOLISISALDUSE MÄÄRAMINEAlkoholisisalduse määramiseks nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivis alkoholomeetreid ja alkoholiareomeetreid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [1] sätestatud mõõtevahendite abil kasutatakse järgmisi menetlusi:- alkoholomeetri või alkoholiareomeetri lugemine lahuse temperatuuril,- lahuse temperatuuri mõõtmine.Tulemused saadakse rahvusvahelistest alkoholisisaldustabelitest.4. VALEM ETANOOLI VESILAHUSE RAHVUSVAHELISTE ALKOHOLISISALDUSTABELITE ARVUTAMISEKSEtanooli vesilahuse tihedust "ρ", mis on väljendatud kilogrammides kuupmeetri kohta (kg/m3), temperatuuril (t), mis on väljendatud Celsiuse kraadides, saadakse järgmise valemi abil, mis on:- massi suhtarvu "p" funktsioon, kus p on kümnendarv [2],- Celsiuse kraadides (IPTS-68) väljendatud temperatuuri "t" funktsioon,- ja mille numbrilised kordajad on esitatud allpool.See valem kehtib temperatuurivahemikus –20 kuni + 40 °C.ρ = A+ ∑Ap+ ∑B+ ∑∑Cpn | = | 5 |m1 | = | 11 |m2 | = | 10 |m3 | = | 9 |m4 | = | 4 |m5 | = | 2 |VALEMI NUMBRILISED KORDAJADk | Ak kg/m3 | Bk |1 | 9,982 012 300 · 102 | —2,061 851 3 · 10–1 kg/(m3 · °C) |2 | —1,929 769 495 · 102 | —5,268 254 2 · 10–3 kg/(m3 · °C2) |3 | 3,891 238 958 · 102 | 3,613 001 3 · 10–5 kg/(m3 · °C3) |4 | —1,668 103 923 · 103 | —3,895 770 2 · 10–7 kg/(m3 · °C4) |5 | 1,352 215 441 · 104 | 7,169 354 0 · 10–9 kg/(m3 · °C5) |6 | —8,829 278 388 · 104 | —9,973 923 1 · 10–11 kg/(m3 · °C6) |7 | 3,062 874 042 · 105 | |8 | —6,138 381 234 · 105 | |9 | 7,470 172 998 · 105 | |10 | —5,478 461 354 · 105 | |11 | 2,234 460 334 · 105 | |12 | —3,903 285 426 · 104 | || C1,k kg/(m3 · °C) | C2,k kg/(m3 · °C2) |1 | 1,693 443 461 530 087 · 10–1 | —1,193 013 005 057 010 · 10–2 |2 | —1,046 914 743 455 169 · 101 | 2,517 399 633 803 461 · 10–1 |3 | 7,196 353 469 546 523 · 101 | —2,170 575 700 536 993 |4 | —7,047 478 054 272 792 · 102 | 1,353 034 988 843 029 · 101 |5 | 3,924 090 430 035 045 · 103 | —5,029 988 758 547 014 · 101 |6 | —1,210 164 659 068 747 · 104 | 1,096 355 666 577 570 · 102 |7 | 2,248 646 550 400 788 · 104 | —1,422 753 946 421 155 · 102 |8 | —2,605 562 982 188 164 · 104 | 1,080 435 942 856 230 · 102 |9 | 1,852 373 922 069 467 · 104 | —4,414 153 236 817 392 · 101 |10 | —7,420 201 433 430 137 · 103 | 7,442 971 530 188 783 |11 | 1,285 617 841 998 974 · 103 | |k | C3,k kg/(m3 · °C3) | C4,k kg/(m3 · °C4) | C5,k kg/(m3 · °C5) |1 | —6,802 995 733 503 803 · 10–4 | 4,075 376 675 622 027 · 10–6 | —2,788 074 354 782 409 · 10–8 |2 | 1,876 837 790 289 664 · 10–2 | —8,763 058 573 471 110 · 10–6 | 1,345 612 883 493 354 · 10–8 |3 | —2,002 561 813 734 156 · 10–1 | 6,515 031 360 099 368 · 10–6 | |4 | 1,022 992 966 719 220 | —1,515 784 836 987 210 · 10–6 | |5 | —2,895 696 483 903 638 | | |6 | 4,810 060 584 300 675 | | |7 | —4,672 147 440 794 683 | | |8 | 2,458 043 105 903 461 | | |9 | —5,411 227 621 436 812 · 10–1 | | |[1] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 143.[2] Näide: alkoholisisalduse 12 massiprotsendi puhul on p = 0,12.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 2. august 1972, sõidukite diiselmootorite heitmete vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31972L0306

Euroopa Liidu Teataja L 190 , 20/08/1972 Lk 0001 - 0023 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0142  Taanikeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1972(III) Lk 0846  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0142  Ingliskeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1972(III) Lk 0889  - 0908 Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0033  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0154  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 2 Lk 0154

		Nõukogu direktiiv,2. august 1972,sõidukite diiselmootorite heitmete vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(72/306/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamustning arvestades, et:tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, käsitlevad muu hulgas sõidukite diiselmootorite heitmeid;kõnealused nõuded on liikmesriigiti erinevad; seetõttu on vajalik, et kõik liikmesriigid kohaldaksid samu nõudeid, tehes olemasolevatesse eeskirjadesse lisandusi või asendades needuutega selleks, et eelkõige oleks võimalik rakendada iga sõidukitüübi puhul EMÜ tüübikinnitusmenetlust, mida käsitletakse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta; [1]on soovitatav arvesse võtta tehnilisi nõudeid, mis on vastu võetud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirjas nr 24 (Diiselmootoriga sõidukite tüübikinnituse ühtsed sätted seoses diiselmootorite heitmetega), mis on lisatud 20. märtsi 1958. aasta kokkuleppele mootorsõidukite seadmete ja osade tüübikinnituse ja selle vastastikuse tunnustamise ühtsete tingimuste vastuvõtmise kohta, [2]ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis tähendab "sõiduk" teedel kasutamiseks mõeldud, kerega või kereta, vähemalt neljarattalist mootorsõidukit, mille valmistajakiirus ületab 25 km/h, välja arvatud rööbastel liikuvad sõidukid, põllutöötraktorid ja -masinad ning töösõidukid.Artikkel 2Ükski liikmesriik ei tohi keelduda sõidukile EMÜ või siseriikliku tüübikinnituse andmisest sõiduki diiselmootori heitmetega seotud põhjustel, kui mootor vastab I, II, III, IV ja VI lisas ettenähtud nõuetele.Artikkel 3Tüübikinnituse andnud liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et tagada informeeritus kõikidest I lisa punktis 2.2 nimetatud osades või karakteristikutes tehtud muudatustest. Kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused otsustavad muudatustega sõidukitüübi uuesti katsetamise ning uue katseprotokolli koostamise vajaduse üle. Kui katsete tulemusena ilmnevad kõrvalekaldumised käesoleva direktiivi nõuetest, siis muudatust ei kinnitata.Artikkel 4Muudatused, mis on vajalikud lisades esitatud nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitleva nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi artiklis 13 ettenähtud korras.Artikkel 51. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid 18 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist tagavad liikmesriigid komisjoni piisavalt varase informeerimise kõigist käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas liikmesriigi poolt vastu võetud või vastu võtta kavatsetavate õigusaktide eelnõudest, et komisjon jõuaks esitada oma seisukohad.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 2. august 1972Nõukogu nimeleesistujaT. Westerterp[1] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[2] Euroopa Majanduskomisjoni dokument E/EEC/324 – E/EEC/TRANS/505, Rev. 1/add 23, 23.8.1971.--------------------------------------------------I LISA [1]MÕISTED, EMÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE, KORRIGEERITUD NEELDUMISTEGURI TÄHIS, TEHNILISED NÕUDED JA KATSED NING TOODANGU VASTAVUS(1.) 2. MÕISTEDKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:(2.1.) 2.2. sõidukitüüp mootori heitmete piirangute osas – mootorsõidukid, mis ei erine üksteisest selliste oluliste näitajate poolest nagu sõiduki ja mootori II lisas määratletud karakteristikud;2.3. diiselmootor – survesüüte põhimõttel töötav mootor;2.4. külmkäivitusseade – seade, mille käivitamisel suureneb ajutiselt mootorit varustava kütuse kogus ning mille otstarve on hõlbustada mootori käivitumist;2.5. suitsususe mõõtur – vahend valguse neeldumistegurite püsivaks mõõtmiseks sõidukist paisatavates heitgaasides.3. EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE3.1. Tüübikinnitustaotluse peab esitama sõiduki tootja või tootja nõuetekohaselt volitatud esindaja.3.2. Taotlusele tuleb lisada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris koos järgmiste andmetega:3.2.1. mootoritüübi kirjeldus, mis sisaldab kõiki II lisas nimetatud andmeid;3.2.2. põlemiskambri ja kolvi ülaosa joonised.3.3. Punktis 5 määratletud tüübikinnituskatsetega tegelevale tehnilisele teenistusele tuleb esitada II lisas ettenähtud mootor ja seadmed, mis kavatsetakse tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukile paigaldada. Tootja taotluse korral ning tüübikinnituskatsetega tegeleva tehnilise teenistuse nõusolekul võib katsetamisel kasutada ka tüübikinnituseks esitatava sõidukitüübi representatiivsõidukit.3a. EMÜ TÜÜBIKINNITUSEMÜ tüübikinnitustunnistusele lisatakse X lisale vastav tõend.4. KORRIGEERITUD NEELDUMISTEGURI TÄHIS(4.1.) (4.2.) (4.3.) 4.4. Igale käesoleva direktiivi kohaselt kinnitatud sõidukitüübile vastavale sõidukile kinnitatakse tähis, mis on selgesti nähtav, asub X lisas esitatud tüübikinnitustunnistuse lisas kindlaksmääratud, kergesti juurdepääsetaval kohal ning kujutab endast ruutu, mille sees on korrigeeritud neeldumisteguri milliliitrites väljendatud arvuline väärtus, mis on saadud tüübikinnituse ajal vaba kiirenduse katses ning kindlaks määratud tüübikinnituse ajal IV lisa punktis 3.2 kirjeldatud meetodil.4.5. Tähis peab olema selgesti loetav ja kustumatu.4.6. Tähise näidis on esitatud IX lisas.5. TEHNILISED NÕUDED JA KATSED5.1. ÜldosaOsad, mis võivad mõjutada heitmete paiskumist, peavad olema projekteeritud, ehitatud ja paigaldatud nii, et sõiduk vastaks tavapärastes kasutustingimustes, võimalikust vibratsioonist olenemata, käesolevas direktiivis ettenähtud tingimustele.5.2. Külmkäivitusseadmete tehnilised nõuded5.2.1. Külmkäivitusseade peab olema projekteeritud ja ehitatud nii, et seda ei saa käivitada või käivitatuna hoida mootori tavapärase töötamise ajal.5.2.2. Punkti 5.2.1 nõuded ei kehti, kui on täidetud vähemalt üks järgmistest tingimustest:5.2.2.1. mootorist püsikiirustel paiskuvate heitgaaside III liites kirjeldatud meetodil mõõdetud valguse neeldumistegur külmkäivitusseadme töötamisel ei ületa VI lisas ettenähtud piirväärtusi;5.2.2.2. külmkäivitusseadme töötamise tõttu seiskub mootor asjakohase aja jooksul.5.3. Heitmeid käsitlevad nõuded5.3.1. Tüübikinnituseks esitatud sõidukitüübi heitmeid mõõdetakse kahel III ja IV liites kirjeldatud meetodil, kusjuures ühte neist rakendatakse püsikiiruskatsetes ning teist vaba kiirenduse katsetes. [2]5.3.2. III lisas kirjeldatud viisil mõõdetud heitmed ei tohi ületada VI lisas ettenähtud piirväärtusi.5.3.3. Heitgaasidel töötavate ülelaademootorite puhul ei tohi vabal kiirendusel mõõdetud neeldumistegur ületada püsikiiruskatsetes mõõdetud suurimale neeldumistegurile vastavat nimivoo VI lisas ettenähtud piirväärtust, millele liidetakse 0,5 m–1.5.4. Samaväärsete mõõteriistade kasutamine on lubatud. Muu kui VII lisas kirjeldatud mõõteriista kasutamisel tuleb tõestada selle võrdväärsust asjaomase mootori puhul.(6.) 7. TOODANGU VASTAVUS7.1. Tooteseeria iga sõiduk peab osade poolest, mis võivad mõjutada heitmete paiskumist, vastama tüübikinnitusega sõidukitüübile esitatavatele nõuetele.(7.2.) 7.3. Üldjuhul kontrollitakse sõiduki vastavust kinnitatud tüübile diiselmootori heitmete osas kirjelduse põhjal, mis on esitatud X lisas sisalduva EMÜ tüübikinnitustunnistuse lisas. Peale selle:7.3.1. kui kontrollimine tehakse tooteseeriast valitud sõidukil, siis katsetatakse:7.3.1.1. sissesõitmata sõidukit IV lisas kirjeldatud vaba kiirenduse katses. Sõiduk loetakse kinnitatud tüübile vastavaks juhul, kui neeldumistegur ei ületa tüübikinnitusmärgil esitatud väärtust rohkem kui 0,5 m–1 võrra;7.3.1.2. kui punktis 7.3.1 nimetatud katses määratud väärtus on üle 0,5 m–1 suurem kui tüübikinnitusmärgil esitatud arvuline näitaja, siis katsetatakse asjaomast tüüpi sõidukit või selle mootorit III liites kirjeldatud püsikiiruskatses. Emissioonitasemed ei tohi ületada VI lisas ettenähtud piirväärtusi.[1] Lisade tekst vastab ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 24 tekstile; eelkõige on sama osade jaotus. Seetõttu on eeskirjas nr 24 esineva, kuid käesolevas direktiivis puuduva punkti number esitatud sulgudes, märkena pro memoria[2] Vabakiiruskatse on vajalik eelkõige kontrollväärtuse andmiseks asutustele, kes kontrollivad kasutusesolevaid sõidukeid kõnealusel meetodil.--------------------------------------------------II LISA+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------III LISAPÜSIKIIRUSKATSE TÄISKOORMUSE JUURES1. SISSEJUHATUS1.1. Käesolevas lisas kirjeldatakse heitmete määramise meetodit erinevatel püsikiirustel täiskoormuse juures.1.2. Katse võib teha kas mootoril või sõidukil.2. MÕÕTMISE PÕHIMÕTE2.1. Mootori heitgaaside suitsusust mõõdetakse mootori püsikiirusel töötamisel täiskoormuse juures. Tehakse kuus mõõtmist mootori kiirustel, mis jaotuvad ühtlaselt maksimumvõimsusele vastava kiiruse ning mootori kahest järgmisest kiirusest suurema kiiruse väärtuse vahel:- 45 % maksimumvõimsusele vastavast kiirusest ja- 1000 p/minÄärmised mõõtepunktid peavad asuma eespool määratletud vahemiku lõpp-punktides.2.2. Soovi korral käivitatava ülelaaduriga varustatud diiselmootorite puhul, millel ülelaaduri käivitumine kutsub automaatselt esile sissepritsitava kütusekoguse suurenemise, tehakse mõõtmised nii töötava kui ka väljalülitatud ülelaaduriga.Mootori iga kiiruse puhul loetakse mõõtmistulemuseks kahest arvulisest väärtusest suurem väärtus.3. KATSETINGIMUSED3.1. Sõiduk või mootor3.1.1. Esitatav mootor peab olema tehniliselt korras. Mootor peab olema sissetöötatud.3.1.2. Mootorit katsetatakse II lisas kirjeldatud seadmete abil.3.1.3. Mootori parameetrid peavad vastama tootja andmetele ning II liites kirjeldatud parameetritele.3.1.4. Väljalaskeseadmel ei tohi olla ava, mille kaudu mootorist paiskuvad heitgaasid võiksid lahjeneda.3.1.5. Mootor peab olema tootja poolt ettenähtud tavapärases töökorras. Eelkõige peab jahutusvedeliku ja õli temperatuur vastama tootja poolt ettenähtud normaaltemperatuurile.3.2. KütusKasutada tuleb etalonkütust, mille andmed on esitatud V lisas.3.3. Katselabor3.3.1. Mõõdetakse labori absoluutne temperatuur T kelvinites ning atmosfäärirõhk H torrides ning määratakse tegur F järgmise valemi abil:F =×T2980,53.3.2. Katse on kehtiv, kui teguri F väärtus on 0,98 ≤ F ≤ 1,02.3.4. Proovivõtu- ja mõõteseadmedHeitgaaside valguse neeldumisteguri mõõtmiseks kasutatakse suitsususe mõõturit, mis vastab VII lisas ettenähtud tingimustele ning on paigaldatud VIII lisa nõuete kohaselt.4. PIIRVÄÄRTUSED4.1. Mootori kuuest kiirusest igal kiirusel, mille puhul mõõdetakse neeldumistegur punkti 2.1 kohaselt, arvutatakse gaasivoo nimiväärtus G liitrites sekundi kohta järgmise valemi abil:– kahetaktilistel mootoritel | G = Vn60 |– neljataktilistel mootoritel | G = Vn120 |kusV  on mootori silindrimaht liitrites jan  on mootori kiirus pööretes minuti kohta.4.2. Mootori ühegi kiiruse puhul ei tohi heitgaaside valguse neeldumistegur olla suurem VI lisa tabelis esitatud piirväärtusest. Kui kõnealuses tabelis ei ole nimivoo väärtust, siis saadakse kohaldatav piirväärtus lineaarse interpolatsiooni teel.--------------------------------------------------IV LISAVABA KIIRENDUSE KATSE1. KATSETINGIMUSED1.1. Katse tehakse sõidukil või mootoril, mis on läbinud III lisas kirjeldatud püsikiiruskatse.1.1.1. Mootori katsetamisel katsestendil tehakse katse võimalikult kiiresti pärast suitsususe mõõtmist püsikiirustel täiskoormuse juures. Eelkõige peab jahutusvedeliku ja õli temperatuur vastama tootja poolt normaaltemperatuurile.1.1.2. Seisval sõidukil katsetamise korral viiakse mootor katse eel teesõidu abil harilikku tööseisundisse. Katse tuleb teha võimalikult kiiresti pärast teesõitu.1.2. Põlemiskamber ei tohi olla pika seisuaja tõttu jahtunud ega määrdunud.1.3. Kohaldada tuleb III lisa punktides 3.1, 3.2 ja 3.3 ettenähtud katsetingimusi.1.4. Proovivõtu- ja mõõteseadmete suhtes kohaldatakse III lisa punktis 3.4 ettenähtud tingimusi.2. KATSETAMISE METOODIKA2.1. Stendikatse puhul lahutatakse mootor pidurist, mis asendatakse vabakäigul pöörlevate osadega või osadega, mis pöörlevad nendele võimalikult täpselt vastava inertsi jõul.2.2. Sõidukil katsetamise korral tuleb käiguvahetussüsteem neutraalsesse asendisse seada ning mootori käik sisse lülitada.2.3. Mootori tühikäigul tuleb kiirust kiiresti, kuid ettevaatlikult muuta, et sissepritsepump saavutaks maksimaalse jõudluse. Seda asendit tuleb säilitada mootori suurima kiiruseni ja pöörlemissageduse regulaatori töölerakendumiseni. Niipea kui kõnealune kiirus on saavutatud, tuleb kiirendusseadis vabastada, kuni mootor jõuab taas tühikäigukiiruseni ning suitsususe mõõtur sellele vastavate näitudeni.2.4. Punktis 2.3 kirjeldatud toimingut tuleb heitgaasisüsteemi puhastamiseks ja seadmete vajalikuks seadistamiseks vähemalt kuus korda korrata. Iga järgneva kiirenduse ajal registreeritakse suitsususe maksimaalsed väärtused kuni püsivate väärtuste saamiseni. Mootori igale kiirendusele järgneva tühikäigu ajal saadud väärtused jäetakse arvesse võtmata. Väärtused loetakse stabiilseteks, kui neli järjestikust näitu asub ribal laiusega 0,25 m–1 ega ole kahanevas järjekorras. Registreeritav neeldumistegur XM on kõnealuse nelja väärtuse aritmeetiline keskmine.2.5. Heitgaasidel töötava ülelaaduriga varustatud mootorite puhul kehtivad vajaduse korral järgmised nõuded.2.5.1. Mootoriga ühendatud või selle poolt mehaaniliselt käitatava ja soovi korral väljalülitatava ülelaaduriga mootorite puhul tehakse kaks täielikku, eelkiirendustega mõõtmistsüklit, kusjuures ühel juhul peab ülelaadur olema sisse, teisel juhul välja lülitatud. Mõõtmistulemusena registreeritakse kahest väärtusest suurem väärtus.2.5.2. Juhipoolse möödavooluklapi abil väljalülitatava ülelaaduriga mootorite puhul katsetatakse nii möödavooluklapiga kui ka ilma. Mõõtmistulemusena registreeritakse kahest saadud väärtusest suurem.3. KORRIGEERITUD NEELDUMISTEGURI VÄÄRTUSE MÄÄRAMINE3.1. MärkusXM = käesoleva lisa punktis 2.4 kirjeldatud viisil määratud neeldumisteguri väärtus vabal kiirendusel;XL = korrigeeritud neeldumisteguri väärtus vabal kiirendusel;SM = püsikiirusel mõõdetud neeldumisteguri väärtus (III lisa punkt 2.1), mis on kõige lähem sama nimivoo vastavale piirväärtusele;SL = SM väärtusele vastavale mõõtepunktile ettenähtud nimivoo neeldumisteguri väärtus (III lisa punkt 4.2);L = valguse teekonna tegelik pikkus suitsususe mõõturis.3.2. m–1-süsteemis väljendatud neeldumistegurite ja meetrites väljendatud valguse teekonna pikkuse juures loetakse XL parandatud väärtuseks järgmisest kahest väärtusest väiksem:X′=· XX″= X+ 0,5--------------------------------------------------V LISATÜÜBIKINNITUSKATSETEKS JA TOODETE VASTAVUSE KONTROLLIMISEKS ETTENÄHTUD ETALONKÜTUSE NÄITAJADMärkus:kütus peab põhinema kas hüdrodesulfureeritud või hüdrodesulfureerimata otsedestillaatidel ega tohi sisaldada lisaaineid.| Piirväärtused ja ühikud | Meetod |Tihedus 15/4 °C | 0,830 ± 0,005 | ASTM D 1298–67 |Destilleerimine | | ASTM D 86–67 |50 % | min 245 °C | |90 % | 330 ± 10 °C | |Keemise lõpp-punkt | maks 370 °C | |Tsetaanarv | 54 ± 3 | ASTM D 976–66 |Kinemaatiline viskoossus punktis 100 °F | 3 ± 0,5 cst | ASTM D 445–65 |Väävlisisaldus | 0,4 ± 0,1 % massist | ASTM D 129–64 |Leekpunkt | min 55 °C | ASTM D 93–71 |Hägustumispunkt | maks –7 °C | ASTM D 2500–66 |Aniliinipunkt | 69 ± 5 °C | ASTM D 611–64 |Koksiarv 10 %lise destillatsioonijäägi kohta | maks 0,2 % massist | ASTM D 524–64 |Tuhasus | maks 0,01 % massist | ASTM D 482–63 |Veesisaldus | maks 0,05 % massist | ASTM D 95–70 |Vaskplaadi korrosioonikatse 100 °C juures | maks 1 | ASTM D 130–68 |+++++ TIFF +++++Alumine kütteväärtus | | ASTM D 2–68 (VI liide) |Mineraalhapete sisaldus | null mg KoH/g | ASTM D 974–64 |--------------------------------------------------VI LISAPÜSIKIIRUSKATSEL KOHALDATAVAD PIIRVÄÄRTUSEDMärkus:tabelis esitatud väärtused on ümardatud täpsuseni 0,01 või 0,005, mis ei tähenda, et mõõtmised tuleb teha kõnealuse täpsusastmega.Nimivoog G (l/sek) | Neeldumistegur K (m–1) |≤ 42 | 2,26 |45 | 2,19 |50 | 2,08 |55 | 1,985 |60 | 1,90 |65 | 1,84 |70 | 1,775 |75 | 1,72 |80 | 1,665 |85 | 1,62 |90 | 1,575 |95 | 1,535 |100 | 1,495 |105 | 1,465 |110 | 1,425 |115 | 1,395 |120 | 1,37 |125 | 1,345 |130 | 1,32 |135 | 1,30 |140 | 1,27 |145 | 1,25 |150 | 1,225 |155 | 1,205 |160 | 1,19 |165 | 1,17 |170 | 1,155 |175 | 1,14 |180 | 1,125 |185 | 1,11 |190 | 1,095 |195 | 1,08 |≥200 | 1,065 |--------------------------------------------------VII LISASUITSUSUSE MÕÕTURITE KARAKTERISTIKUD1. REGULEERIMISALAKäesolevas lisas määratletakse III ja IV lisas kirjeldatud katsetes kasutatavatele suitsususe mõõturitele esitatavad nõuded.2. SUITSUSUSE MÕÕTURITE PÕHINÕUDED2.1. Mõõdetav gaas peab olema suletud mati sisepinnaga kambrisse.2.2. Heitgaasi läbiva valguse teekonna tegeliku pikkuse määramisel tuleb arvestada valgusallika ja fotoraku kaitseseadmete võimalikku mõju. Valguse teekonna tegelik pikkus peab olema seadmele märgitud.2.3. Suitsususe mõõturi näidikul peab olema kaks skaalat, millest üks on valguse neeldumise absoluutühikutes 0–∞ (m–1) ning teine peab olema lineaarne 0–100; mõlemal skaalal peavad väärtused ulatuma nullist täisvalgusvoo juures kuni täieliku varjutatuse lõppväärtuseni.3. KONSTRUKTSIOONINÕUDED3.1. ÜldosaDisainilahendus peab tagama, et heitgaas, mis täidab suitsukambri mootori püsikiirusel töötamisel, oleks ühtlase suitsususega.3.2. Suitsukamber ja suitsususe mõõturi kest3.2.1. Sisemistest peegeldustest või hajumisefektist tekkiva juhusliku valguse tagasipeegeldust fotorakul tuleb vähendada miinimumini (näiteks sisepindade matistamise ja nõuetekohase üldskeemi abil).3.2.2. Optilised karakteristikud peavad tagama, et hajumise ja peegeldumise ühine mõju ei ületaks ühte ühikut lineaarskaalal, kui suitsukamber on täidetud suitsuga, mille neeldumistegur on ligikaudu 1,7 m–1.3.3. ValgusallikasValgusallikas peab olema hõõglamp värvustemperatuuril 2800–3250 °K.3.4. Vastuvõtja3.4.1. Vastuvõtja koosneb inimsilma valgustundlikkusele sarnaneva spektraalkõveraga fotorakust (maksimaalne tundlikkus vahemikus 550/570 nm; vähem kui 4 % kõnealusest maksimaalsest tundlikkusest alla 430 nm ja üle 680 nm).3.4.2. Vooluahela (sealhulgas näituri) ehitus peab tagama, et fotoraku väljundvool on fotoraku kogu töötemperatuuride vahemikus vastuvõetud valgustugevuse lineaarfunktsioon.3.5. Mõõteskaalad3.5.1. Valguse neeldumistegur arvutatakse valemist Φ = Φo · e–kL, kus L on mõõdetavat heitgaasi läbiva valguse teekonna tegelik pikkus, Φo on väljuv valgusvoog ning Φ on langev valgusvoog. Kui suitsususe mõõtur on sellist tüüpi, mille geomeetria põhjal ei ole valguse teekonna tegelikku pikkust võimalik vahetult määrata, siis määratakse tegelik pikkus L:- käesoleva lisa punktis 4 kirjeldatud viisil või- võrdluse teel muud tüüpi suitsususe mõõturiga, mille valguse teekonna tegelik pikkus on teada.3.5.2. Lineaarskaala 0–100 ja valguse neeldumisteguri k vaheline seos arvutatakse valemist:+++++ TIFF +++++milles N on lineaarskaala näit ning k on neeldumisteguri vastav väärtus.3.5.3. Suitsususe mõõturi näidik peab võimaldama 1,7 m–1 neeldumistegurit mõõta täpsusega 0,025 m–1.3.6. Mõõteseadmete seadistamine ja katsetamine3.6.1. Fotoraku vooluahel ja näidik peavad olema sellisel viisil reguleeritavad, et oleks võimalik seada osuti nullasendisse, kui valgusvoog läbib puhta õhuga täidetud suitsukambri või täpselt samasuguste omadustega kambri.3.6.2. Väljalülitatud lambi ja elektrilise mõõteahela avatuse või lühistatuse korral peab neeldumisteguri skaala näit olema ∞ ning jääma ∞ ka mõõteahela taasühendamisel.3.6.3. Vahekontrollimiseks tuleb asetada suitsukambrisse ekraan, mille punktis 3.5.1 kirjeldatud viisil mõõdetud valguse neeldumistegur k on teada ja mis on vahemikus 1,6 m–1 – 1,8 m–1. k väärtus peab olema teada täpsusega 0,025 m–1. Kontrollimisel tehakse kindlaks, et valgusallika ja fotoelemendi vahele asetatud ekraani puhul ei ole kõnealuse väärtuse erinevus üle 0,05 m–1, võrreldes näiduga suitsususe mõõturi näidikul.3.7. Suitsususe mõõturi reaktsioon3.7.1. Elektrilise mõõteahela reageerimisaeg peab olema 0,9–1,1 sekundit. Reageerimisaeg on vajalik näiduseadise osuti jõudmiseks 90 % täieliku neeldumise lõppväärtuseni skaalal, kui fotoelementi täielikult varjav ekraan paigaldatakse.3.7.2. Elektrilise mõõteahela summutamine peab tagama, et esialgne kõrvalekalle lõplikust püsinäidust pärast sisendi iga hetkelist kõikumist (näiteks kalibreerimisekraan) ei ole üle 4 % lineaarskaala ühikutes väljendatud näidust.3.7.3. Suitsususe mõõturi füüsikalistest omadustest tingitud reageerimisaeg on ajavahemik gaasi mõõteseadmesse sisenemise alguse ja suitsukambri täieliku täitumise vahel. See ei tohi olla pikem kui 0,4 sekundit.3.7.4. Kõnealused tingimused kehtivad ainult nende mõõturite suhtes, mida kasutatakse suitsususe mõõtmiseks vabal kiirendusel.3.8. Mõõdetava heitgaasi ja läbipuhkeõhu rõhk3.8.1. Suitsukambris oleva heitgaasi rõhu erinevus atmosfäärirõhust ei tohi olla üle 75 mm (veesammast).3.8.2. Muutused mõõdetava heitgaasi ja läbipuhkeõhu rõhus ei tohi esile kutsuda neeldumisteguri muutumist üle 0,05 m–1, kui heitgaasi neeldumistegur on 1,7 m–1.3.8.3. Suitsususe mõõtur peab olema varustatud suitsukambris oleva rõhu mõõtmiseks vajalike seadmetega.3.8.4. Suitsukambris oleva heitgaasi ja läbipuhkeõhu rõhu muutumise piirväärtused esitab mõõteseadmete tootja.3.9. Mõõdetava heitgaasi temperatuur3.9.1. Heitgaasi temperatuur mõõtmishetkel peab igas suitsukambri punktis olema temperatuuri 70 °C ning suitsususe mõõturi tootja poolt ettenähtud maksimaalse temperatuuri vahemikus, milles näidud ei erine üle 0,1 m–1, kui kamber on täidetud heitgaasiga, mille neeldumistegur on 1,7 m–1.3.9.2. Suitsususe mõõtur peab olema varustatud suitsukambri temperatuuri mõõtmiseks vajalike seadmetega.4. SUITSUSUSE MÕÕTURI TEGELIK PIKKUS L4.1. Üldosa4.1.1. Teatavat tüüpi suitsususe mõõturites ei ole heitgaas valgusallika ja fotoraku või valgusallikat ja fotorakku kaitsvate läbipaistvate osade vahel püsiva suitsususega. Sellisel juhul võrdub tegelik pikkus L ühesuguse suitsususega gaasisambaga, mis tekitab samasuguse valguse neeldumise, nagu heitgaasi tavapärasel sisenemisel suitsususe mõõturisse.4.1.2. Valguse teekonna tegelik pikkus L saadakse tavapäraselt töötava suitsususe mõõturi näidu N võrdlemisel näiduga No, mis saadakse sellisel viisil muudetud suitsususe mõõturiga, milles katsegaas täidab täpselt määratletud pikkuse Lo.4.1.3. Nullpunkti nihete paranduste kindlaksmääramiseks on vaja võrrelda üksteisele kiiresti järgnevaid näite.4.2. Valguse teekonna tegeliku pikkuse L tuletamise viis4.2.1. Katses kasutatav gaas peab olema püsiva suitsususega heitgaas või valgust neelav gaas, mille gravimeetriline tihedus vastab ligikaudu heitgaasi gravimeetrilisele tihedusele.4.2.2. Suitsususe mõõturi puhul, mis on katsegaasidega ühtlaselt täidetav ning mille otsmised tasandid moodustavad valguse teekonnaga täisnurga, peab pikkuse Lo sammas olema täpselt kindlaks määratud. Kõnealune pikkus Lo peab olema ligikaudu võrdne suitsususe mõõturi eeldatava tegeliku pikkusega.4.2.3. Tuleb ära mõõta katsegaasi keskmine temperatuur suitsukambris.4.2.4. Vajaduse korral võib proovivõtuliiniga, võimalikult proovivõtusondi lähedal, ühendada kompaktse ehituse ja kõikumiste summutamiseks piisava mahuga laiendusmahuti. Paigaldada võib ka jahuti. Laiendusmahuti ning jahuti lisamine ei tohi heitgaasi koostist oluliselt muuta.4.2.5. Tegeliku pikkuse määramise katses juhitakse katsegaasi proov vaheldumisi läbi tavapäraselt toimiva suitsususe mõõturi ning läbi sama, kuid punkti 4.1.2 kohaselt muudetud seadme.4.2.5.1. Suitsususe mõõturi näidud registreeritakse katse ajal pidevalt salvestajaga, mille reageerimisaeg võrdub suitsususe mõõturi reageerimisajaga või on sellest lühem.4.2.5.2. Tavapäraselt toimiva suitsususe mõõturi puhul on suitsususe näidu tähiseks lineaarskaalal N ning heitgaasi kelvinites väljendatud keskmise temperatuuri tähiseks T.4.2.5.3. Teadaoleva tegeliku pikkuse Lo täidetuse puhul sama katsegaasiga märgitakse suitsususe näit lineaarskaalal tähisega No ning heitgaasi kelvinites väljendatud keskmine temperatuur tähisega To.4.2.6. Tegelik pikkus arvutatakse järgmise valemi abil:+++++ TIFF +++++4.2.7. Katset korratakse vähemalt nelja katsegaasiga, kuni näidud paigutuvad võrdsete vahemaadega lineaarskaala vahemikku 20–80.4.2.8. Suitsususe mõõturi tegelik pikkus L on kõigi heitgaasiproovide punkti 4.6 kohaselt saadud tegelike pikkuste aritmeetiline keskmine.--------------------------------------------------VIII LISASUITSUSUSE MÕÕTURI PAIGALDAMINE JA KASUTAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolevas lisas määratakse kindlaks suitsususe mõõturite paigaldus- ja kasutamisnõuded III ja IV lisas kirjeldatud katsetes.2. PROOVEL – SUITSUSUSE MÕÕTUR2.1. Paigaldus püsikiiruskatsetes2.1.1. Proovivõtusondi ja väljalasketoru ristlõigete pindalade suhe ei tohi olla väiksem kui 0,05. Väljalasketoru proovivõtusondi sisendi juures mõõdetud vasturõhk ei tohi olla üle 75 mm (veesammast).2.1.2. Proovivõtusond on otsast avatud toru, mille suund langeb ühte väljalasketoru või pikendustoru teljega, kui pikendustoru on vajalik. Sond peab asetsema osas, milles suits jaotub peaaegu ühtlaselt. Selleks tuleb sond asetada väljalasketorus või vajaduse korral pikendustorus võimalikult kaugele allavoolu nii, et juhul, kui D tähistab väljalaskeava läbimõõtu, siis sondi ots proovivõtukohast ülesvoolu oleks vähemalt 6D ning allavoolu 3D kaugusel. Pikendustoru kasutamise korral tuleb takistada õhu juurdepääsu ühenduskohale.2.1.3. Rõhk väljalasketorus ja rõhulangus proovivõtuliinil peavad kindlustama sondiga kogutud proovi võrdväärsuse isokineetilisel proovivõtul saadud prooviga.2.1.4. Vajaduse korral võib proovivõtuliiniga võimalikult proovivõtusondi lähedal ühendada kompaktse ehituse ja kõikumiste summutamiseks piisava mahuga laiendusmahuti. Paigaldada võib ka jahuti.Laiendusmahuti ning jahuti lisamine ei tohi heitgaasi koostist oluliselt muuta.2.1.5. Väljalasketorusse võib panna tiibsulguri või muid gaasiproovi rõhku tõstvaid vahendeid proovivõtusondist vähemalt 3D kaugusele allavoolu.2.1.6. Ühendustorud sondi, jahutusseadise, laiendusmahuti (kui see on vajalik) ja suitsususe mõõturi vahel peavad olema võimalikult lühikesed ning vastama VII lisa punktides 3.8 ja 3.9 kirjeldatud rõhu- ja temperatuurinõuetele. Toru peab proovivõtukohast kuni suitsususe mõõturini asetsema ülesvoolu, kusjuures tuleb vältida järske kõverusi, kuhu võib koguneda tahma. Kui suitsususe mõõtur ei ole varustatud möödavooluklapiga, tuleb see paigaldada ülesvoolu.2.1.7. Katse ajal tuleb kontrollimise teel veenduda, et peetakse kinni VII lisa punkti 3.8 rõhuga seotud nõuetest ning VII lisa punkti 3.9 nõuetest seoses temperatuuriga mõõtekambris.2.2. Paigaldus vaba kiirenduse katseteks2.2.1. Proovivõtusondi ja väljalasketoru ristlõigete pindalade suhe ei tohi olla väiksem kui 0,05. Väljalasketoru proovivõtusondi sisendi juures mõõdetud vasturõhk ei tohi olla üle 75 mm (veesammast).2.2.2. Proovivõtusond on otsast avatud toru, mille suund langeb ühte väljalasketoru või pikendustoru teljega, kui pikendustoru on vajalik. Sond peab asetsema osas, milles suits jaotub peaaegu ühtlaselt. Selleks tuleb sond asetada väljalasketorus või vajaduse korral pikendustorus võimalikult kaugele allavoolu nii, et juhul kui D tähistab väljalaskeava läbimõõtu, siis sondi ots proovivõtukohast ülesvoolu on vähemalt 6D ning allavoolu 3D kaugusel. Pikendustoru kasutamise korral tuleb takistada õhu juurdepääsu ühenduskohale.2.2.3. Valimsüsteem peab kindlustama, et katsetatava heitgaasi rõhk suitsususe mõõturi juures jääb mootori kõigil kiirustel VII lisa punktis 3.8.2 kindlaksmääratud piiridesse. Seda saab kontrollida gaasiproovi rõhu registreerimise teel mootori tühikäigul ja maksimaalsetel pööretel koormuseta. Olenevalt suitsususe mõõturi karakteristikutest saab gaasiproovi rõhku reguleerida väljalaske- või pikendustorus asuva jäiga piiraja või tiibsulguri abil. Kasutatud meetodist olenemata ei tohi väljalasketoru proovivõtusondi sisendi juures mõõdetud vasturõhk olla üle 75 mm (veesammast).2.2.4. Ühendustorud suitsususe mõõturiga peavad olema võimalikult lühikesed. Toru peab proovivõtukohast suitsususe mõõturini asetsema ülesvoolu, kusjuures tuleb vältida järske kõverusi, kuhu võib koguneda tahma. Enne suitsususe mõõturit võib panna möödavooluklapi, mis isoleerib mõõturi heitgaasivoost, kui mõõtmist ei toimu.3. TÄISVOO SUITSUSUSE MÕÕTURAinsad üldised ettevaatusabinõud, mida tuleb vabakiiruskatsetes ja vaba kiirenduse katsetes järgida, on järgmised:3.1. ühendused väljalasketoru ja suitsususe mõõturi ühendustorude vahel ei tohi sisse lasta välisõhku;3.2. suitsususe mõõturi ühendustorud peavad olema võimalikult lühikesed, nagu see oli ka proovivõtu suitsususe mõõturite puhul. Torusüsteem peab väljalasketorust suitsususe mõõturini asetsema suunaga ülesvoolu, kusjuures tuleb vältida järske kõverusi, kuhu võib koguneda tahma. Suitsususe mõõturist ülesvoolu võib panna möödavooluklapi, mis isoleerib mõõturi heitgaasivoost, kui mõõtmist ei toimu.3.3. Enne suitsususe mõõturit võib vajalik olla ka jahutussüsteem.--------------------------------------------------IX LISAKORRIGEERITUD NEELDUMISTEGURI TÄHISE NÄIDIS+++++ TIFF +++++Tähiselt on näha, et korrigeeritud neeldumistegur on 1,30 m–1.--------------------------------------------------X LISA+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 25. juuli 1977, tõupuhaste aretusveiste kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31977L0504

Euroopa Liidu Teataja L 206 , 12/08/1977 Lk 0008 - 0010 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 9 Lk 0049  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 19 Lk 0058  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 9 Lk 0049  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 13 Lk 0024  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 13 Lk 0024

		Nõukogu direktiiv,25. juuli 1977,tõupuhaste aretusveiste kohta(77/504/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse assamblee arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:veisekasvatusel on ühenduse põllumajanduses väga tähtis osa ja rahuldavate tulemuste saamine selles valdkonnas sõltub suurel määral tõuloomade kasutamisest;enamik liikmesriike on senini püüdnud loomakasvatussaaduste tootmist kindlatele zootehnilistele standarditele vastavate tõugude baasil suurendada kui riikliku tõuaretuspoliitika üht osa; erinevate liikmesriikide standardid on erinevad; need lahknevused takistavad ühendusesisest kaubandust;kõnealuste lahknevuste kõrvaldamine suurendab põllumajanduse tootlikkust selles valdkonnas, sellepärast tuleb ühendusesisest kaubandust kõikide aretustööks kasutatavate tõuloomade osas liberaliseerida; kaubanduse lõplik liberaliseerimine eeldab selle valdkonna hilisemat lisaharmoniseerimist;liikmesriikidel peab olema võimalik nõuda loomade tõutunnistusi vastavalt ühenduse menetlusele;teatavatel tehnilistel aladel tuleks võtta rakendusmeetmeid; selliste meetmete vastuvõtmiseks tuleks sätestada kord, mis tagaks alalises zootehnikakomitees liikmesriikide ja komisjoni tiheda koostöö; nimetatud rakendusmeetmete vastuvõtmiseni ei või muuta praegu kõnealustes valdkondades kehtivaid sätteid;tuleb tagada, et tõupuhaste aretusveiste importimisel mitteliikmesriikidest ei kohaldataks soodsamaid tingimusi kui kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) tõupuhas aretusveis – veis, kelle vanemad ja vanavanemad on kantud sama tõu tõuraamatusse või selles registreeritud ning kes ka ise on kõnealusesse tõuraamatusse sisse kantud ja sissekandmiseks kõlblik;b) tõuraamat – raamat, register, andmik või andmekandja,- mida peab tõuaretajate organisatsioon või ühing, mis on ametlikult tunnustatud liikmesriigis, kus ta on asutatud, ja- kuhu kantakse sisse või milles registreeritakse ühte tõugu tõuveised ühes nende eellaste nimetamisega.Artikkel 2Liikmesriigid tagavad, et zootehnilisel alusel ei tehta piiranguid, kitsendusi ega takistusi:- tõupuhaste aretusveistega kauplemisel ühenduses,- tõupuhaste aretusveiste sperma ja embrüotega kauplemisel ühenduses,- tõuraamatute sisseseadmisel tingimusel, et need vastavad artiklis 6 sätestatud nõuetele,- tõuraamatuid pidavate organisatsioonide ja ühingute tunnustamisel, kooskõlas artiklis 6 sätestatud nõuetega, ja- kunstlikuks seemenduseks kasutatavate pullidega kauplemisel ühenduses, arvestades artiklis 3 sätestatut.Artikkel 3Nõukogu võtab komisjoni ettepaneku põhjal enne 1. juulit 1980 vastu ühenduse õigusaktid tõupuhaste aretusveiste tunnustamise kohta aretuse eesmärgil.Kuni kõnesolevate otsuste jõustumiseni toimub tõupuhaste aretusveiste tunnustamine aretuse eesmärgil, kunstlikuks seemenduseks kasutatavate pullide tunnustamine ning sperma ja embrüote kasutamine vastavalt siseriiklikele seadustele, tingimusel et kõnealused seadused ei kehtesta vastavas valdkonnas rohkem piiranguid kui sihtliikmesriik.Artikkel 4Liikmesriigi ametlikult tunnustatud tõuaretajate organisatsioonid ja ühingud ei või keelduda teisest liikmesriigist pärinevaid tõuveiseid oma tõuraamatusse kandmast, kui need vastavad artikli 6 alusel kehtestatud nõuetele.Artikkel 5Liikmesriigid võivad nõuda, et ühendusesiseses kaubanduses peavad tõuveised, nende sperma ning embrüod olema varustatud tõutunnistusega, mis vastab artiklis 8 sätestatud korras kehtestatud näidisele, eriti zootehniliste andmete osas.Artikkel 61. Artiklis 8 sätestatud korras määratakse kindlaks:- veiste jõudluse ja geneetilise väärtuse hindamismeetodid,- tõuaretajate organisatsioonide ja ühingute tunnustamise kriteeriumid,- tõuraamatute sisseseadmise kriteeriumid,- tõuraamatusse kandmise põhimõtted,- tõutunnistusel näidatavad andmed.2. Kuni lõike 1 esimeses, teises ja kolmandas alapunktis ettenähtud sätete jõustumiseni:a) igas liikmesriigis läbiviidavaid lõike 1 esimeses alapunktis osutatud ametlikke kontrollimisi ja praegu eksisteerivaid tõuraamatuid tunnustavad teised liikmesriigid;b) jätkub tõuaretajate organisatsioonide ja ühingute tunnustamine vastavalt liikmesriigis praegu kehtivatele seadustele;c) jätkub uute tõuraamatute sisseseadmine liikmesriigis praegu kehtivate tingimuste kohaselt.Artikkel 7Kuni ühenduse eeskirjade rakendamiseni ei tohi tõuveiste importimisel mitteliikmesriikidest kohaldada soodsamaid tingimusi kui kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses.Liikmesriigid ei luba tõuveiste importimist mitteliikmesriikidest juhul, kui loomaga ei ole kaasas tõutunnistust, mis tõestaks, et loomad on eksportiva maa tõuraamatusse kantud või selles registreeritud. Peab tõendama, et need loomad on ühenduses tõuraamatusse kantud või selles registreeritud ja kõlblikud tõuraamatusse kandmiseks.Artikkel 81. Kui tuleb kasutada käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab esimees oma algatusel või liikmesriigi nõudmisel küsimuse viivitamatult nõukogu otsusega 77/505/EMÜ asutatud alalisele zootehnikakomiteele (edaspidi "komitee").2. Liikmesriikide hääli komitees arvestatakse vastavalt asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatule. Esimees ei hääleta.3. Komisjoni esindaja esitab vastuvõtmisele kuuluvate meetmete eelnõu. Komitee annab kõnesolevate meetmete kohta oma arvamuse esimehe määratud tähtaja jooksul, sõltuvalt nende küsimuste kiireloomulisusest. Arvamus antakse vähemalt 41 poolthäälega.4. Komisjon võtab vastu ja rakendab meetmed kohe, kui need on komitee arvamusega kooskõlas. Kui need ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee üldse oma arvamust ei esita, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku meetmete vastuvõtmiseks. Nõukogu võtab otsuse vastu kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole meetmeid võtnud kolme kuu jooksul pärast eelnõu esitamist, peab kõnealused meetmed võtma ja viivitamatult rakendama komisjon, välja arvatud juhul, kui nõukogu ei ole lihthäälteenamusega kõnealuste meetmete vastu.Artikkel 9Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud seadused, määrused ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 1979 ja teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 25. juuli 1977Nõukogu nimeleesistujaH. Simonet[1] EÜT C 76, 3.7.1974, lk 52.[2] EÜT C 116, 30.9.1974, lk 33.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 19. detsember 1988, aretussigade suhtes kohaldatavate zootehniliste standardite kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31988L0661

Euroopa Liidu Teataja L 382 , 31/12/1988 Lk 0036 - 0038 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 28 Lk 0096  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 28 Lk 0096

		Nõukogu direktiiv,19. detsember 1988,aretussigade suhtes kohaldatavate zootehniliste standardite kohta(88/661/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:aretussigade aretamisel ja tootmisel on väga tähtis koht ühenduse põllumajanduses; see võib olla sissetulekuallikaks osale põllumajandusega tegelevast elanikkonnast;aretussigade tootmist tuleks soodustada; rahuldavad tulemused selles valdkonnas sõltuvad suurel määral tõupuhaste või ristandaretusloomade kasutamisest;enamik liikmesriike on seni püüdnud oma siseriikliku aretuspoliitika osana edendada spetsiifilistele zootehnilistele normidele vastavate kariloomade tootmist; erinevused mainitud poliitika rakendamisel võivad takistada ühendusesisest kaubandust;mainitud erinevuste kõrvaldamiseks, seeläbi suurendades põllumajanduslikku tootlikkust antud sektoris, tuleb kõikide aretussigade ühendusesisest kaubandust liberaliseerida järk-järgult; kaubanduse täielik liberaliseerimine eeldab edaspidist täiendavat harmoniseerimist, eriti aretamise ja tõuraamatute või registrite kannetele kohaldatavate kriteeriumite heakskiitmise osas;liikmesriikidel peab olema võimalik nõuda sertifikaatide koostamist kooskõlas ühenduse menetlusega, mis tuleb esitada;tuleb võtta vastu rakendusmeetmed, mainitud meetmete kohaldamiseks tuleks sätestada kord, millega kehtestatakse tihe koostöö liikmesriikide ja komisjoni vahel alalises zootehnikakomitees, mis on moodustatud nõukogu otsuse 77/505/EMÜ [4] alusel;kuni edaspidiste ühenduse otsuste vastuvõtmiseni võivad liikmesriigid jätkata oma siseriiklike õigusnormide kohaldamist kooskõlas asutamislepingus sätestatud üldiste eeskirjadega;tuleb tagada, et aretussigu ei või importida mitteliikmesriikidest, mille suhtes kohaldatakse tingimusi, mis on soodsamad kui ühenduses kohaldatavad tingimused;pidades silmas Hispaania ja Portugali eriolukorda, tuleks sätestada käesoleva direktiivi rakendamise täiendav tähtaeg,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKMõistedArtikkel 1Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) tõupuhas aretussiga — siga, kelle vanemad ja vanavanemad on kantud või registreeritud sama tõu tõuraamatusse ning kes ka ise on tõuraamatusse kantud või selles registreeritud ja sissekandmiseks kõlblik;b) ristandaretussiga — siga, kes vastab järgmistele kriteeriumitele:1. on saadud sihipärase ristamise tulemusena:- erinevasse tõugu või liini kuuluvate tõusigade vahel,- erinevate tõugude või liinide ristamise tulemusena saadud loomade vahel,- või tõusigade ja ühte eespool nimetatud kategooriasse kuuluvate sigade vahel;2. ta peab olema kantud registrisse;c) tõuraamat — raamat, kartoteek või andmekandja:- mida haldab tõuaretajate ühing, mille on ametlikult heaks kiitnud liikmesriik, kus see on asutatud, või kõnealuse liikmesriigi ametiasutus.Liikmesriigid võivad siiski sätestada, et seda peab tõuaretusorganisatsioon, mille on ametlikult heaks kiitnud liikmesriik, kus mainitud organisatsioon on asutatud,- kuhu kantakse või registreeritakse asjaomased tõupuhtad aretussead koos viitega nende eellastele;d) register — raamat, kartoteek või andmekandja:- mida haldab tõuaretajate ühing, tõuaretusorganisatsioon või eraettevõtja, kelle on ametikult heaks kiitnud liikmesriik, kus mainitud ühing, organisatsioon või ettevõtja on asutatud, või kõnealuse liikmesriigi ametiasutus,- millesse kantakse või registreeritakse ristandaretussead koos viitega nende eellastele.II PEATÜKKTõupuhaste aretussigadega ühendusesisesele kauplemisele kohaldatavad eeskirjadArtikkel 21. Liikmesriigid ei või zootehnilistel põhjustel keelata, piirata ega takistada:- ühendusesisest kauplemist tõupuhaste aretussigade või nende sperma, munarakkude ja embrüotega,- tõuraamatute sisseseadmist, tingimusel et need vastavad artiklis 6 sätestatud tingimustele,- kooskõlas artikliga 6 tõuraamatuid sisseseadvate või pidavate tõuaretajate ühingute või tõuaretusorganisatsioonide, millele on viidatud artikli 1 punktis c, ametlikku heakskiitmist.2. Kuni artiklites 3, 5 ja 6 viidatud asjakohaste ühenduse otsuste jõustumiseni võivad liikmesriigid jätkata oma siseriiklike õigusnormide kohaldamist, tingimusel et need on kooskõlas asutamislepingu üldsätetega.Artikkel 3Nõukogu, kes tegutseb kvalifitseeritud häälteenamusega komisjoni ettepanekul, võtab hiljemalt 31. detsembril 1990 vastu ühenduse normid tõupuhaste aretussigade aretamiseks heaks kiitmiseks.Artikkel 41. Artikli 1 punktis c viidatud tõuaretajate ühingud ja/või tõuaretusorganisatsioonid, mis on ametlikult heaks kiidetud liikmesriigi ja/või liikmesriigi ametiasutuse poolt, ei tohi olla vastu teistest liikmesriikidest pärinevate tõupuhaste aretussigade kandmisele oma tõuraamatutesse, tingimusel et nad vastavad kooskõlas artikliga 6 sätestatud nõuetele.2. Kuid liikmesriigid võivad nõuda või lubada teisest liikmesriigist lähetatavate ja sihtliikmesriigi sama tõu populatsioonist spetsiifiliste omaduste poolest erinevate tõupuhaste aretussigade kandmist vastava tõu tõuraamatu eraldiseisvasse osasse.Artikkel 5Liikmesriigid võivad nõuda, et tõupuhaste aretussigade ja mainitud loomade sperma, munarakkude ja embrüote turustamise ajal on nendega kaasas sertifikaadid, mis on koostatud kooskõlas artikliga 6.Artikkel 61. Artiklis 11 sätestatud korras määratakse kindlaks:- tõupuhaste aretussigade jõudluse kontrolli ja aretusväärtuse hindamise meetodid,- tõuraamatute sisseseadmisele kohaldatavad kriteeriumid,- tõuraamatusse kandmise kriteeriumid,- tõuraamatuid pidavate ja sisseseadvate tõuaretajate ühingute ja/või tõuaretusorganisatsioonide, millele on viidatud artikli 1 punktis c, heakskiitmise kriteeriumid,- artiklis 5 mainitud sertifikaat.2. Kuni lõikes 1 sätestatud õigusnormide jõustumiseni tunnustavad teised liikmesriigid lõike 1 esimeses taandes viidatud kontrolli, mis on ametlikult läbi viidud igas liikmesriigis, ja tõuraamatuid.III PEATÜKKRistaretussigadega ühendusesisesele kauplemisele kohaldatavad eeskirjadArtikkel 71. Liikmesriigid ei või zootehnilistel põhjustel keelata, piirata ega takistada:- ühendusesisest kauplemist ristandaretussigade või nende sperma, munarakkude ja embrüotega,- registrite sisseseadmist, tingimusel et need vastavad artiklis 10 sätestatud tingimustele,- kooskõlas artikliga 10 registreid sisseseadvate või pidavate tõuaretajate ühingute ja/või tõuaretusorganisatsioonide ja/või eraettevõtjate, kellele on viidatud artikli 1 punktis d, ametlikku heakskiitmist.2. Kuni artiklites 8, 9 ja 10 viidatud asjakohaste ühenduse otsuste jõustumiseni võivad liikmesriigid jätkata oma siseriiklike normide kohaldamist, tingimusel et need on kooskõlas asutamislepingu üldsätetega.Artikkel 8Nõukogu, kes tegutseb kvalifitseeritud häälteenamusega komisjoni ettepanekul, võtab hiljemalt 31. detsembril 1990 vastu ühenduse õigusaktid ristandaretussigade aretamiseks heakskiitmiseks.Artikkel 9Liikmesriigid võivad nõuda, et ristandaretussigade ja mainitud loomade sperma, munarakkude ja embrüote turustamise ajal on nendega kaasas sertifikaadid, mis on koostatud kooskõlas artikliga 10.Artikkel 101. Artiklis 11 sätestatud korras määratakse kindlaks:- ristandaretussigade jõudluse kontrollimise ja aretusväärtuse hindamise meetodid,- registrite sisseseadmisele kohaldatavad kriteeriumid,- registrisse kandmise kriteeriumid,- registreid pidavate ja sisseseadvate tõuaretajate ühingute ja tõuaretusorganisatsioonide ja/või eraettevõtete, millele on viidatud artikli 1 punktis d, heakskiitmise kriteeriumid,- artiklis 9 mainitud sertifikaat.2. Kuni lõikes 1 sätestatud normide jõustumiseni tunnustavad teised liikmesriigid lõike 1 esimeses taandes viidatud kontrolli, mis on ametlikult läbi viidud igas liikmesriigis, ja registreid.IV PEATÜKKÜldsättedArtikkel 111. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab eesistuja kas omal algatusel või liikmesriigi nõudmisel asjakohased küsimused viivitamata alalisele zootehnikakomiteele (edaspidi "komitee"), mis on moodustatud vastavalt otsusele 77/505/EMÜ.2. Liikmesriikide hääli arvestatakse komitees asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. Komisjoni esindaja esitab võetavate meetmete eelnõu. Tähtaja jooksul, mille vastavalt küsimuse kiireloomulisusele võib määrata eesistuja, esitab komitee meetmete kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse häälteenamusega 54 häält.4. Kui kavandatavad meetmed on kooskõlas komitee arvamusega, võtab komisjon need vastu ja rakendab viivitamata.Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule.Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega. Kui nõukogu ei ole meetmeid vastu võtnud kolme kuu jooksul alates nõukogule ettepaneku esitamisest, peab komisjon ettepandud meetmed vastu võtma ja viivitamata rakendama.Artikkel 12Kuni asjaomaste ühenduse eeskirjade rakendamiseni ei tohi puhastõugu sigade või ristandaretussigade importimisel kolmandatest riikidest kohaldada soodsamaid zootehnilisi tingimusi kui need, mida kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses.Artikkel 13Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuaril 1991. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Hispaania Kuningriigile ja Portugali Vabariigile on siiski antud täiendav kaheaastane tähtaeg, mille jooksul nad peavad saavutama vastavuse käesolevale direktiivile, välja arvatud kui nõukogu otsustab kvalifitseeritud häälteenamusega komisjoni ettepanekul laiendada seda erandit.Artikkel 14Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 19. detsember 1988Nõukogu nimeleesistujaY. Pottakis[1] EÜT C 44, 21.2.1980, lk 12.[2] EÜT C 147, 16.6.1980, lk 34.[3] EÜT C 182, 21.7.1980, lk 5.[4] EÜT L 206, 12.8.1977, lk 11.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2014/38/EL, 10. märts 2014 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/57/EÜ III lisa seoses mürareostusega  EMPs kohaldatav tekst

text:
               11.3.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 70/20

      KOMISJONI DIREKTIIV 2014/38/EL,
   10. märts 2014,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/57/EÜ III lisa seoses mürareostusega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiivi 2008/57/EÜ ühenduse raudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta, (1) eriti selle artikli 30 lõiget 3,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Tuleks vältida rangemate siseriiklike mürareostusnõuete kehtestamist uute ja ümberehitatud veeremite suhtes, kuna sellega kahjustataks raudteesüsteemi koostalitlusvõimet. Seepärast võeti direktiivi 2008/57/EÜ alusel vastu komisjoni otsused 2008/232/EÜ (2) ja 2011/229/EL, (3) milles määratakse kindlaks uute kiir- ja tavaraudteeveeremite maksimaalne lubatud müratase.

               (2)

               Direktiivi 2008/57/EÜ III lisa punktis 1.4.4 on sätestatud, et raudteesüsteemi käitamisel tuleb järgida kehtivaid mürareostuseeskirju. See oluline nõue on vajalik selleks, et kindlaks määrata põhilised müraparameetrid vastavalt otsuse 2011/229/EL lisa punktidele 4.2.1, 4.2.2 ja 4.2.3 ja otsuse 2008/232/EÜ lisa punktidele 4.2.6.5.2, 4.2.6.5.3, 4.2.6.5.4. ja 4.2.7.6.

               (3)

               Direktiivi 2008/57/EÜ III lisa punktis 1.4.4 osutatakse kehtivatele õigusaktidele, mida ei ole aga täpsustatud. Selleks et vältida mitmetähenduslikkust ja sätestada käesoleva direktiiviga kavandatud üldine müraalane eesmärk, tuleks kõnealust punkti muuta.

               (4)

               Käesolevas direktiivis esitatud meetmed on kooskõlas direktiivi 2008/57/EÜ artikli 29 lõike 1 kohaselt loodud komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2008/57/EÜ III lisa punkt 1.4.4 asendatakse järgmisega:

                  „1.4.4.

                  Raudteesüsteem peab olema projekteeritud ja seda tuleb käitada nii, et see ei põhjustaks lubamatut mürataset:

                              —

                              direktiivi 2012/34/EL artiklis 3 määratletud raudteeinfrastruktuuri lähedal asuvates piirkondades ning

                              —

                              juhikabiinis.”

   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 2015. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad normidesse või normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   3.   Käesoleva direktiivi ülevõtmise ja rakendamise kohustust ei kohaldata Küprose Vabariigi ega Malta Vabariigi suhtes seni, kuni nende territooriumile ei ole rajatud raudteesüsteemi.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 10. märts 2014

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  ELT L 191, 18.7.2008, lk 1.

      (2)  Komisjoni otsus 2008/232/EÜ, 21. veebruar 2008, mis käsitleb üleeuroopalise kiirraudteesüsteemi veeremi allsüsteemi koostalitluse tehnilist kirjeldust (ELT L 84, 26.3.2008, lk 132).

      (3)  Komisjoni otsus 2011/229/EL, 4. aprill 2011, mis käsitleb üleeuroopalise tavaraudteesüsteemi allsüsteemi „veerem – müra” koostalitluse tehnilist kirjeldust (ELT L 99, 13.4.2011, lk 1).