title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/33/EÜ, 23. aprill 2009 , keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite edendamise kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               15.5.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 120/5

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/33/EÜ,
   23. aprill 2009,
   keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite edendamise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, (2)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Loodusressursid, mille kaalutletud ja ratsionaalset kasutamist nõutakse EÜ asutamislepingu artikli 174 lõikes 1, hõlmavad naftat, mis on peamine energiaallikas Euroopa Liidus, kuid mis on samas märkimisväärne saasteainete heite allikas.

               (2)

               Komisjoni 15. mai 2001. aasta teatises „Säästev Euroopa parema maailma heaks: Euroopa Liidu säästva arengu strateegia”, mis esitati Göteborgis toimunud Euroopa Ülemkogul 15. ja 16. juunil 2001, nimetati säästva arengu peamiste takistustena kasvuhoonegaaside heidet ja transpordi põhjustatud saastet.

               (3)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuli 2002. aasta otsuses nr 1600/2002/EÜ, millega võetakse vastu kuues keskkonnaalane tegevusprogramm, (4) on tunnistatud vajadust erimeetmete järele, et tõsta energiatõhusust ja energiasäästu ning parandada kliimamuutusealaste eesmärkide lisamist transpordi- ja energiapoliitikasse, ning samuti vajadust erimeetmete järele energiakasutuse ja kasvuhoonegaaside heite küsimuse käsitlemiseks transpordisektoris.

               (4)

               Komisjoni 10. jaanuari 2007. aasta teatises „Euroopa energiapoliitika” tehti ettepanek seada ELis eesmärgiks saavutada aastaks 2020 kasvuhoonegaaside vähemalt 20 % vähendamine võrreldes aastaga 1990. Lisaks on tehtud ka ettepanek võtta ELis aastaks 2020 siduvad eesmärgid energiatõhususe edasise suurendamise kohta 20 % võrra, taastuvenergia 20 % taseme ja taastuvenergia 10 % osakaalu kohta transpordis, muu hulgas selleks, et parandada energiavarustuse kindlust kütuseliikide mitmekesistamise teel.

               (5)

               Komisjoni 19. oktoobri 2006. aasta teatises „Energiatõhususe tegevuskava: potentsiaali realiseerimine” kinnitati, et komisjon jätkab jõupingutusi, et arendada puhtamate, arukamate, ohutumate ja energiatõhusamate sõidukite turge avalike hangete ja teadlikkuse tõstmise abil.

               (6)

               Komisjoni 2001. aasta transpordi valge raamatu 22. juuni 2006. aasta vahekokkuvõttes „Liikumisvõimeline Euroopa. Jätkusuutlik liikuvus meie mandril” sedastati, et liit soodustab keskkonnasõbralikku uuendustegevust, eelkõige kehtestades üksteise järel Euroopa heitmenorme (euronorme) ja eelistades avalikel hangetel keskkonnasõbralikke sõidukeid.

               (7)

               Oma 7. veebruari 2007. aasta teatises „Sõiduautode ja väikeste tarbesõidukite süsinikdioksiidiheidete vähendamist käsitleva ühenduse strateegia läbivaatamise tulemused” on komisjon esitanud kompleksse uue strateegia, mis võimaldab liidul saavutada aastaks 2012 uute sõiduautode süsinikdioksiidi heite osas eesmärgi 120 g/km. On kavandatud õiguslik raamistik, millega tagada sõidukitehnoloogia täiustamine. Lisameetmed peaksid edendama kütusesäästlike sõidukite hankeid.

               (8)

               Linnatransporti käsitlevas 25. septembri 2007. aasta komisjoni rohelises raamatus „Uued suunad linnalise liikumiskeskkonna arendamisel” on ära märgitud sidusrühmade toetus keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite turuletoomise soodustamisele keskkonnasõbralike avalike hangete kaudu. Selles nähakse ette, et võimaliku lähenemisviisi aluseks võiks olla väliskulude arvessevõtmine, kasutades lisaks sõiduki hinnale riigihankelepingu sõlmimise kriteeriumina ka hangitavate sõidukite kogu kasutusiga hõlmavaid ning käitamisega seotud energiakasutuse, süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkoguste kulusid. Lisaks sellele võidakse riigihangetega eelistada uusi euronorme. Keskkonnasäästlikumate sõidukite varasem kasutuselevõtmine võib parandada ka linnaalade õhukvaliteeti.

               (9)

               CARS 21 kõrgetasemelise töörühma 12. detsembri 2005. aasta aruandes toetati komisjoni algatust keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite edendamiseks, tingimusel et lähtutakse tehnoloogia seisukohalt neutraalsest ja jõudluspõhisest integreeritud lähenemisviisist, mis hõlmab sõidukite tootjaid, nafta või kütuse tarnijaid, remonditöökodasid, kliente või sõidukijuhte ning avalik-õiguslikke asutusi.

               (10)

               Konkurentsivõimet, energeetikat ja keskkonda käsitleva kõrgetasemelise töörühma 27. veebruari 2007. aasta aruandes soovitatakse, et nii era- kui avaliku sektori hangetes peaks arvesse võtma sõiduki kogu kasutusiga hõlmavaid kulusid rõhuasetusega energiatõhususel. Liikmesriigid ja ühendus peaksid välja töötama ja avaldama avalike hangete korraldamise juhendi selle kohta, kuidas jõuda vähempakkumistelt säästvamate vahetoodete hangeteni kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/17/EÜ (millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused) (5) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/18/EÜ (ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta). (6)

               (11)

               Käesoleva direktiivi eesmärk on ergutada keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite turgu ja eriti – kuna sellel oleks oluline keskkonnamõju – mõjutada suurtes kogustes toodetavate standardsõidukite, nagu sõiduautode, busside ja veokite turgu, tagades keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite nõudluse tasemel, mis oleks piisavalt kõrge, et julgustada tootjaid ja tootmisharu rohkem investeerima madala energiatarbimise ning väikese süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkogustega sõidukitesse ning neid edasi arendama.

               (12)

               Liikmesriigid peaksid teavitama riikliku, piirkondliku ja kohaliku tasandi tellivaid asutusi ja ostjaid ning ühistransporditeenuste osutajaid keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite ostmist käsitlevatest õigusnormidest.

               (13)

               Keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite hind on tavapäraste sõidukite omast esialgu kõrgem. Selliste sõidukite järgi piisava nõudluse loomine tagaks tõenäoliselt selle, et mastaabisäästuga kaasneb kulude kahanemine.

               (14)

               Käesolev direktiiv käsitleb vajadust toetada liikmesriike, hõlbustades ja struktureerides keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite ostmise edendamiseks vajalike teadmiste ja parimate tavade vahetamist.

               (15)

               Ühistransporditeenuse osutajate korraldatavad sõidukite hanked võivad turgu oluliselt mõjutada, kui ühenduse tasandil rakendada ühtlustatud kriteeriume.

               (16)

               Kõige suuremat mõju turule koos parima tulemusega tulususe osas avaldab see, kui sõiduki kogu kasutusiga hõlmavad energiatarbimise, süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkogustega seotud kulud lisatakse kohustuslikult ühistransporditeenuse osutamiseks kasutatavate sõidukite hankelepingu sõlmimise kriteeriumide hulka.

               (17)

               Kooskõlas direktiivi 2004/17/EÜ ning direktiivi 2004/18/EÜ reguleerimisalaga ning austades täiel määral nimetatud direktiivide rakendamist siseriiklikus õiguses, peaks käesolev direktiiv hõlmama nii avalik-õiguslike kui eraõiguslike tellivate asutuste ja ostjate ostetavaid maanteesõidukeid. Lisaks sellele peaks käesolev direktiiv hõlmama selliste maanteesõidukite ostmist, mida kasutatakse ühistransporditeenuse osutamiseks avaliku teenuse osutamise lepingu alusel, jättes liikmesriikidele vabaduse teha asjatu halduskoormuse vältimiseks erandi väiksemate ostude puhul.

               (18)

               Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiviga 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv), (7) ning et vältida liigset halduskoormust, peaks liikmesriikidel olema võimalus vabastada asutused ja ettevõtjad, kui nad ostavad erieesmärgil konstrueeritud ja ehitatud sõidukeid, käesoleva direktiiviga sätestatud nõuete täitmisest.

               (19)

               Käesolevas direktiivis tuleks sätestada mitu valikuvõimalust energia- ja keskkonnamõju arvessevõtmiseks. See võimaldaks asutustel ja ettevõtjatel, kes on juba töötanud välja kohalikele oludele ja tingimustele kohandatud meetodid, nende meetodite kasutamist jätkata.

               (20)

               Energiatarbimise, süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkoguste lisamine lepingu sõlmimise tingimustesse ei põhjusta kogu kasutusiga hõlmavate kulude suurenemist, vaid pigem tähendab see sõiduki kogu kasutusiga hõlmavate kulude kajastamist hankeotsuses. Lisaks heitkoguste euronorme sätestavatele õigusaktidele, millega kehtestatakse maksimaalsed heitkoguste piirväärtused, omistatakse sellise lähenemisviisiga rahalised väärtused tegelikele saasteainete heitkogustele ega nõuta lisanormide kehtestamist.

               (21)

               Kui tellivad asutused, ostjad ja ühistransporditeenuste osutajad täidavad nõuet võtta arvesse energia- ja keskkonnamõjusid tehniliste spetsifikatsioonide kehtestamisega, julgustatakse neid kehtestama ühenduse õigusaktides sätestatust rangemaid energia- ja keskkonnatõhususe näitajaid, võttes arvesse näiteks juba vastuvõetud euronorme, mis ei ole veel muutunud kohustuslikuks.

               (22)

               ExternE uurimus, (8) komisjoni programm „Puhas õhk Euroopale” (Clean Air For Europe – CAFE) (9) ning HEATCO uurimus (10) on selgitanud süsinikdioksiidi, lämmastikoksiidide, muude süsivesinike kui metaani ja tahkete osakeste heite kulusid. Kulusid arvestatakse nüüdisväärtuses, et hankemenetlus oleks lihtne.

               (23)

               Käesoleva direktiiviga peaks määrama kindlaks süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkoguste kulude vahemiku, mis annab ühelt poolt tellivatele asutustele, ostjatele ja ettevõtjatele paindlikkuse kohalike oludega arvestamiseks ning teiselt poolt tagab piisava ühtlustatuse taseme.

               (24)

               Kohustuslike kriteeriumide rakendamine keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite hangetel ei välista muude asjakohaste kriteeriumide kasutamist. See ei välista ka keskkonnasõbralikkuse suurendamiseks moderniseeritud sõidukite kasuks otsustamist. Sellised muud asjakohased lepingu sõlmimise kriteeriumid võivad olla lisatud ka direktiivide 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ kohastesse hankemenetlustesse, tingimusel et need on lepingu esemega seotud, ei anna tellivale asutusele ega ostjale piiramatut valikuvabadust, on sõnaselgelt nimetatud ja kooskõlas asutamislepingu põhimõtetega.

               (25)

               Metoodika sõiduki kogu kasutusea jooksul saasteainete heitkoguste tekitatud kulude arvutamiseks sõidukihanke otsuste tegemisel, sealhulgas käesolevas direktiivis sätestatud arvväärtused, ei mõjuta väliskulusid käsitlevate muude ühenduse õigusaktide kohaldamist.

               (26)

               Käesolevas direktiivis määratletud arvutusmetoodika läbivaatamisel ja muutmisel tuleks arvesse võtta ühenduse asjakohaseid õigusakte ning seada eesmärgiks vastavus nendega.

               (27)

               Energia- ja keskkonnakriteeriumid peaksid kuuluma nende lepingu sõlmimise kriteeriumide hulka, mida ostjad või tellivad asutused võtavad arvesse, kui neil tuleb teha otsus keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite hankimiseks.

               (28)

               Käesoleva direktiiviga ei tohiks tellivaid asutusi ja ostjaid takistada eelistamast ühistransporditeenuste osutamiseks kasutatavate sõidukite ostmisel viimaseid saasteainete heitkoguste euronorme enne nende kohustuslikku rakendamist. Samuti ei tohiks tellivaid asutusi ja ostjaid takistada eelistamast alternatiivkütuseid, näiteks vesinikku, veeldatud naftagaasi või surumaagaasi ja biokütuseid eeldusel, et arvesse võetakse energia- ja keskkonnamõju sõiduki kasutusea jooksul.

               (29)

               Ühenduse standarditud katsete läbiviimise kord tuleks välja töötada ka teiste sõidukiliikide jaoks, et parandada tootjaandmete võrreldavust ja läbipaistvust. Tootjaid tuleks ergutada andma andmeid kogu kasutusiga hõlmava energiatarbimise, süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkoguste kohta.

               (30)

               Võimalus saada riigi toetust keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite ostmiseks, sealhulgas mootorite ja varuosade hilisemaks asendamiseks sõidukitel, kui täidetakse kohustuslikest keskkonnanõuetest rangemaid nõudeid, on sätestatud keskkonnakaitseks antavat riigiabi käsitlevates ühenduse suunistes (11) ja komisjoni 6. augusti 2008. aasta määruses (EÜ) nr 800/2008 EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks (üldine grupierandi määrus). (12) Selles kontekstis on komisjoni teatise „Ühenduse suunised raudtee-ettevõtjatele antava riigiabi kohta” (13) sätted, eelkõige punkti 34 joonealune märkus 1 ning punkti 36 joonealune märkus 3, samuti asjakohased. Kõnealusele riigiabile kohaldatakse siiski jätkuvalt ka asutamislepingu sätteid, eelkõige selle artikleid 87 ja 88.

               (31)

               Riigi toetuse saamise võimalus alternatiivkütuste müügivõrguks vajalike infrastruktuuride arendamise edendamiseks on sätestatud keskkonnakaitseks antavat riigiabi käsitlevates ühenduse suunistes. Kõnealusele riigiabile kohaldatakse siiski jätkuvalt ka asutamislepingu sätteid, eelkõige selle artikleid 87 ja 88.

               (32)

               Keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite ostmine annab võimaluse linnadele, kes soovivad end reklaamida keskkonnateadlikena. Sellega seoses on oluline avaldada käesolevas direktiivis sätestatud avalikke hankeid puudutav teave Internetis.

               (33)

               Tuleks ergutada sellise asjakohase teabe avaldamist Internetis, mis puudutab linnaliikluse ning keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite edendamiseks olemasolevaid rahastamisvahendeid liikmesriikides.

               (34)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. (14)

               (35)

               Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus kohandada vastavalt inflatsioonile ja tehnilisele arengule andmeid maanteesõidukite kogu kasutusiga hõlmavate käitamiskulude arvutamiseks. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

               (36)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite turu edendamist ning transpordisektori panuse suurendamist ühenduse keskkonna-, kliima- ja energiapoliitikasse, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on neid Euroopa tööstusharu kulutasuva arengu jaoks sõidukite kriitilise massi tekitamiseks parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (37)

               Liikmesriigid ja komisjon peaksid jätkama keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite propageerimist. Sellega seoses võiksid tähtsat rolli etendada riiklikud ja piirkondlikud rakenduskavad nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006 (millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta) (15) tähenduses. Ka sellised ühenduse programmid nagu Civitas ja „Arukas energeetika – Euroopa” võiksid kaasa aidata linnaliikluse parandamisele, vähendades samal ajal selle negatiivseid mõjusid.

               (38)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (16) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning need üldsusele kättesaadavaks tegema,

         ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu ja eesmärgid
   Käesolevas direktiivis nõutakse, et tellivad asutused, ostjad ning teatavad ettevõtjad võtaksid maanteesõidukite ostmisel arvesse sõiduki kogu kasutusiga hõlmavat energia- ja keskkonnamõju, sealhulgas energiatarbimist ning süsinikdioksiidi ja teatavate muude saasteainete heitkoguseid, eesmärgiga edendada keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite turgu ning suurendada transpordisektori panust Euroopa Liidu keskkonna-, kliima- ja energiapoliitikasse.
   Artikkel 2
   Vabastused
   Liikmesriigid võivad vabastada käesoleva direktiivi nõuete täitmisest lepingud direktiivi 2007/46/EÜ artikli 2 lõikes 3 osutatud sõidukite ostmiseks, millele ei kohaldata nende territooriumil tüübikinnitust ega üksiksõiduki kinnitust.
   Artikkel 3
   Reguleerimisala
   Direktiivi kohaldatakse maanteesõidukite ostmiseks sõlmitud lepingute suhtes, kui:

               a)

               ostu sooritavad tellivad asutused või ostjad ja neil on kohustus korraldada direktiivides 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ sätestatud hankemenetlusi;

               b)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1370/2007 (mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel) (17) tähenduses avaliku teenindamise lepingu alusel avaliku teenuse osutamise kohustust täitvad ettevõtjad künnise ulatuses, mis ületab liikmesriikide määratletud künnise, kuid mis ei tohi ületada direktiividega 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ sätestatud künnise väärtusi.

         Artikkel 4
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               1)

               –

               „tellivad asutused”

               –

               tellivad asutused direktiivi 2004/17/EÜ artikli 2 lõike 1 punkti a ning direktiivi 2004/18/EÜ artikli 1 lõike 9 tähenduses;

               2)

               –

               „ostjad”

               –

               ostjad direktiivi 2004/17/EÜ artikli 2 lõike 2 tähenduses;

               3)

               –

               „maanteesõiduk”

               –

               mootorsõiduk, mis kuulub mõnda lisa tabelis 3 loetletud sõidukikategooriasse.

         Artikkel 5
   Keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite ostmine
   1.   Liikmesriigid tagavad, et alates 4. detsembrist 2010 võtavad kõik artiklis 3 osutatud tellivad asutused, ostjad ja ettevõtjad maanteesõidukite ostmisel arvesse sõiduki kogu kasutusiga hõlmavat energia- ja keskkonnamõju vastavalt lõikes 2 sätestatule ning kohaldavad vähemalt ühte lõikes 3 nimetatud valikuvõimalust.
   2.   Kogu kasutusiga hõlmava energia- ja keskkonnamõju arvesse võtmisel arvestatakse vähemalt järgmisi tegureid:

               a)

               energiatarbimine;

               b)

               süsinikdioksiidi heitkogused ja

               c)

               lämmastikoksiidide (NOx) ja muude süsivesinike kui metaan ning tahkete osakeste heitkogused.

         Lisaks esimeses lõigus nimetatud kogu kasutusiga hõlmavale energia- ja keskkonnamõjule võivad tellivad asutused, ostjad ja ettevõtjad võtta arvesse ka teisi keskkonnamõjusid.
   3.   Lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõuete täitmiseks on järgmised valikud:

               a)

               lisades maanteesõidukite hankedokumentidesse energia- ja keskkonnatõhususe tehnilised spetsifikatsioonid iga arvessevõetava mõju ning võimalike muude keskkonnamõjude lõikes või

               b)

               võttes ostuotsuse tegemisel arvesse energia- ja keskkonnamõju, kusjuures

                           —

                           hankemenetluse korral käsitletakse kõnealust mõju lepingu sõlmimise kriteeriumina ning

                           —

                           kui mõju väljendatakse ostuotsuse tegemisel rahalises väärtuses, kasutatakse artiklis 6 sätestatud metoodikat.

         Artikkel 6
   Maanteesõidukite kogu kasutusiga hõlmavate kulude arvutamise metoodika
   1.   Artikli 5 lõike 3 punkti b teise taande kohaldamisel väljendatakse ostetavate sõidukite kogu kasutusiga hõlmav käitamisega seotud energiatarbimise kulu ja lisa tabelis 2 märgitud süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkoguste kulu rahalises väärtuses ja arvutatakse vastavalt järgmistes punktides sätestatud metoodikale.

               a)

               Sõiduki kogu kasutusiga hõlmava käitamisega seotud energiatarbimise kulu arvutatakse järgmisel meetodil:

                           —

                           sõiduki kütusekulu kilomeetri kohta vastavalt käesoleva artikli lõikele 2 arvestatakse energiatarbimise ühikutes kilomeetri kohta, ükskõik kas see on antud vahetult, mis on nii näiteks elektriautode puhul, või mitte. Kui kütusekulu on antud teistsugustes ühikutes, teisendatakse see energiatarbimiseks kilomeetri kohta, kasutades lisa tabelis 1 (kütuste energiasisaldus) esitatud ümberarvestustegureid;

                           —

                           kasutatakse ühtset rahalist väärtust energiaühiku kohta. See ühtne väärtus on autokütusena kasutatava bensiini või diislikütuse energiaühiku madalaim hind enne maksude tasumist;

                           —

                           sõiduki kogu kasutusiga hõlmava käitamisega seotud energiatarbimise kulu arvutamiseks korrutatakse sõiduki lõike 3 kohane läbisõit kogu kasutusea jooksul, võttes vajaduse korral arvesse senist läbisõitu, käesoleva punkti esimeses taandes määratletud energiatarbimisega kilomeetri kohta ning käesoleva punkti teises taandes määratletud energiaühiku hinnaga.

               b)

               Sõiduki kogu kasutusiga hõlmava käitamisega seotud süsinikdioksiidi heite kulu arvutamiseks korrutatakse sõiduki lõike 3 kohane läbisõit kogu kasutusea jooksul, võttes vajaduse korral arvesse senist läbisõitu, lõike 2 kohase süsinikdioksiidi heitega kilogrammides kilomeetri kohta ning lisa tabelis 2 esitatud kuluvahemikuga kilogrammi kohta.

               c)

               Sõiduki kogu kasutusiga hõlmava käitamisega seotud muude saasteainete heitkoguste kulu arvutamiseks liidetakse kasutusiga hõlmavad lämmastikoksiidide, muude süsivesinike kui metaani ja tahkete osakeste heite kulud. Sõiduki kogu kasutusiga hõlmava iga saasteaine kulu arvutamiseks korrutatakse sõiduki lõike 3 kohane läbisõit kogu kasutusea jooksul, võttes vajaduse korral arvesse senist läbisõitu, lõike 2 kohase heitkogusega grammides kilomeetri kohta ning vastava kuluga grammi kohta. Kulu aluseks võetakse lisa tabelis 2 esitatud ühenduse keskmist väljendavad väärtused.
               Artiklis 3 osutatud tellivad asutused, ostjad ja ettevõtjad võivad kohaldada suuremat kulu eeldusel, et need kulud ei ole suuremad lisa tabelis 2 toodud vastavatest väärtustest korrutatuna teguriga 2.

         2.   Kütusetarbimine ning lisa tabelis 2 loetletud süsinikdioksiidi ja muude saasteainete heitkoguste kulu kilomeetri kohta sõiduki käitamisel põhinevad ühenduse standarditud katsete läbiviimise korral nende sõidukite puhul, mille tarvis katsete kord on määratletud tüübikinnitust käsitlevates ühenduse õigusaktides. Sõidukite puhul, mis ei ole ühenduse standarditud katsete läbiviimise korraga hõlmatud, tagatakse eri pakkumiste võrreldavus, kasutades laialdaselt tunnustatud katsete läbiviimise korda, ametiasutuse katsete tulemusi või tootjalt saadud teavet.
   3.   Sõiduki läbisõit kogu kasutusea jooksul põhineb lisa tabelil 3, kui ei ole märgitud teisiti.
   Artikkel 7
   Kohandamine tehnika arenguga
   Komisjon kohandab inflatsiooni ja tehnika arenguga maanteesõidukite kasutusiga hõlmavate käitamiskulude arvutamiseks vajalikud ning lisas esitatud andmed. Kõnealused meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 9 lõikes 2 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
   Artikkel 8
   Parimate tavade vahetamine
   Komisjon hõlbustab ja struktureerib teadmiste ja parimate tavade vahetamist liikmesriikide vahel tegevuse vallas, millega edendatakse keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite ostmist artiklis 3 osutatud tellivate asutuste, ostjate ja ettevõtjate poolt.
   Artikkel 9
   Komiteemenetlus
   1.   Komisjoni abistab komitee.
   2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1 kuni 4 ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.
   Artikkel 10
   Aruandlus ja läbivaatamine
   1.   Iga kahe aasta tagant alates 4. detsembrist 2010 valmistab komisjon ette aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta ning keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite ostmise edendamiseks liikmesriikide võetud meetmete kohta.
   2.   Aruannetes hinnatakse käesoleva direktiivi, eelkõige artikli 5 lõikes 3 osutatud valikute mõju ja vajadust edasiste meetmete võtmiseks, ning vajadusel lisatakse asjakohased ettepanekud.
   Kõnealustes aruannetes võrdleb komisjon kõigis lisa tabelis 3 loetletud sõidukite kategooriates parima turualternatiivi alusel ostetud sõidukite nominaal- ja suhtarve, võttes aluseks kogu kasutusiga hõlmavad energia- ja keskkonnamõjud, kogu asjaomaste sõidukite turuga, ning hindab, kuidas artikli 5 lõikes 3 osutatud valikud on turgu mõjutanud. Komisjon hindab samuti edasiste meetmete võtmise vajadust, lisades vajadusel ettepanekud.
   3.   Komisjon kontrollib hiljemalt esimese aruande tähtajaks artikli 5 lõikes 3 osutatud valikuid, esitab artiklis 6 sätestatud metoodika hinnangu ja teeb vajadusel asjakohased ettepanekud.
   Artikkel 11
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 4. detsembriks 2010. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 12
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 13
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 23. aprill 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. NEČAS

      (1)  ELT C 195, 18.8.2006, lk 26.

      (2)  ELT C 229, 22.9.2006, lk 18.

      (3)  Euroopa Parlamendi 22. oktoobri 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 30. märtsi 2009. aasta otsus.

      (4)  EÜT L 242, 10.9.2002, lk 1.

      (5)  ELT L 134, 30.4.2004, lk 1.

      (6)  ELT L 134, 30.4.2004, lk 114.

      (7)  ELT L 263, 9.10.2007, lk 1.

      (8)  Bickel, P., Friedrich, R., ExternE. Externalities of Energy. Mehodology 2005, update, European Commission Publications Office, Luxembourg, 2005.

      (9)  Holland, M., et al., (2005a). Methodology for the Cost-Benefit Analysis for CAFE: Volume 1: Overview of Methodology. AEA Technology Environment, Didcot, 2005.

      (10)  Bickel, P., et al., HEATCO Deliverable 5. Proposal for Harmonised Guidelines, Stuttgart, 2006.

      (11)  ELT C 82, 1.4.2008, lk 1.

      (12)  ELT L 214, 9.8.2008, lk 3.

      (13)  ELT C 184, 22.7.2008, lk 13.

      (14)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

      (15)  ELT L 210, 31.7.2006, lk 25.

      (16)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (17)  ELT L 315, 3.12.2007, lk 1.
   LISA

      Andmed maanteesõidukite kogu kasutusiga hõlmavate kulude arvutamiseks

      Tabel 1.   Mootorikütuste energiasisaldus

               Kütus

               Energiasisaldus

               Diislikütus

               36 MJ/liiter

               Bensiin

               32 MJ/liiter

               Maagaas/biogaas

               33–38 MJ/Nm3

               Veeldatud naftagaas (LPG)

               24 MJ/liiter

               Etanool

               21 MJ/liiter

               Biodiislikütus

               33 MJ/liiter

               Emulsioonkütus

               32 MJ/liiter

               Vesinik

               11 MJ/Nm3

      Tabel 2.   Heitekulu maanteetranspordis (2007. aasta hinnad)

               CO2

               NOx

               Muud süsivesinikud kui metaan

               Tahked osakesed

               0,03-0,04 eurot/kg

               0,0044 eurot/g

               0,001 eurot/g

               0,087 eurot/g

      Tabel 3.   Maanteesõidukite läbisõit kasutusea jooksul

               Sõidukikategooria
               (M- ja N-kategooriad, nagu need on määratletud direktiivis 2007/46/EÜ)

               Läbisõit kasutusea jooksul

               Sõiduautod (M1)

               200 000 km

               Kergveokid (N1)

               250 000 km

               Raskeveokid (N2, N3)

               1 000 000 km

               Bussid (M2, M3)

               800 000 km


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/17/EÜ, 23. aprill 2009 , millega muudetakse direktiivi 2002/59/EÜ, millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               28.5.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 131/101

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/17/EÜ,
   23. aprill 2009,
   millega muudetakse direktiivi 2002/59/EÜ, millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3), arvestades lepituskomitee poolt 3. veebruaril 2009. aastal heakskiidetud ühisteksti,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/59/EÜ (4) vastuvõtmisega sai Euroopa Liit täiendavad vahendid merel inimelusid ohustavate olukordade ärahoidmiseks ja merekeskkonna kaitseks.

               (2)

               Kuna käesolev direktiiv käsitleb direktiivi 2002/59/EÜ muutmist, ei kohaldata enamikku selles sisalduvatest kohustustest nende liikmesriikide suhtes, kellel mererannik ja meresadamad puuduvad. Seetõttu on ainsad kohustused, mida kohaldatakse Austria, Tšehhi Vabariigi, Ungari, Luksemburgi ja Slovakkia suhtes, nende liikmesriikide lipu all sõitvate laevadega seonduvad kohustused, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustust teha koostööd selleks, et tagada mereliikluse ühilduvus muude transpordiliikide liikluskorraldusteenustega, eelkõige jõeteabeteenustega.

               (3)

               Käesoleva direktiivi kohaselt peab rannikuäärsetel liikmesriikidel olema võimalik vahetada teavet, mida nad koguvad oma alluvusalasse kuuluvates piirkondades teostatavatel mereliikluse seiremissioonidel. Komisjoni ja liikmesriikide vahelisel kokkuleppel välja arendatud ühenduse meresõiduohutuse teabevahetussüsteem SafeSeaNet hõlmab ühelt poolt andmevahetusvõrku ja teiselt poolt laevade ja nende lasti kohta kättesaadavate põhiliste andmete standardiseerimist (eelteated ja aruanded). Nii võimaldab see kindlaks määrata laevade asukohta ning edastada ametivõimudele täpset ja ajakohast teavet Euroopa vetes olevate laevade kohta, nende liikumise ja ohtliku või saastava lasti kohta, samuti merel aset leidvate ohtlike juhtumite kohta.

               (4)

               Sellega seoses on kõnealusel viisil kogutud teabe operatiivse ärakasutamise tagamiseks oluline, et käesolevas direktiivis osutatud andmekogumiseks ja -vahetuseks vajalik ning siseriiklike haldusasutuste poolt rakendatav infrastruktuur oleks integreeritud SafeSeaNet-i.

               (5)

               Direktiivi 2002/59/EÜ kohaselt teatavaks tehtud ja vahetatud teabe hulgas on erilise tähtsusega teave merel veetavate ohtlike või saastavate kaupade täpsete omaduste kohta. Seda ning hiljutisi laevaõnnetusi silmas pidades tuleks rannikualade ametivõimudele võimaldada lihtsam juurdepääs teabele meritsi veetavate süsivesinike omaduste kohta, mis on peamine kõige sobivamate kontrollimeetodite valikul, ning tagada neile hädaolukorras otseühendus käitajatega, kes omavad veetavate toodete kohta kõige rohkem teavet.

               (6)

               1. novembri 1974. aasta rahvusvahelises konventsioonis inimelude ohutusest merel osutatud automaatsed laevade identifitseerimise süsteemid (AIS – automaatne identifitseerimissüsteem) võimaldavad mitte üksnes parandada nende laevade seire võimalusi, vaid eelkõige muuta neid tiheda laevaliikluse oludes turvalisemaks. Seega on AIS lisatud direktiivi 2002/59/EÜ jõustamistingimustesse. Võttes arvesse selliste kokkupõrgete suurt arvu, mille puhul kaubalaevad ei ole ilmselgelt kalalaevu märganud või mille puhul kalalaevad ei ole märganud enda ümber kaubalaevu, on kõnealuse meetme laiendamine üle 15-meetrise pikkusega kalalaevadele väga soovitav. Euroopa Kalandusfondi raames võib anda rahalist toetust AISi taoliste ohutusseadmete paigaldamiseks kalalaevade pardale. Rahvusvaheline Mereorganisatsioon (IMO) on tunnistanud, et laevade edastatud AIS andmete avaldamine kaubanduslikel eesmärkidel Internetis või mujal võib kahjustada laevade ja sadamarajatiste ohutust ja turvalisust, ning nõudnud tungivalt, et IMO liikmesriikide valitsused takistaksid vastavalt siseriiklikele õigusaktidele nende isikute tegevust, kes võimaldavad AIS andmetele juurdepääsu Internetis või mujal. Lisaks tuleks tagada käesoleva direktiivi kohaselt liikmesriikidele edastatud teabe konfidentsiaalsus ning et liikmesriigid peaksid kasutama kõnealust teavet kooskõlas käesoleva direktiiviga.

               (7)

               Kohustust paigaldada AIS tuleks käsitada ka kohustusena tagada AISi pidev toimimine, välja arvatud juhul, kui rahvusvahelised eeskirjad või normid näevad ette navigatsiooniteabe kaitse.

               (8)

               Liikmesriigil peaks olema taotluse korral õigus küsida teiselt liikmesriigilt teavet laeva ja sellel veetavate ohtlike või saastavate kaupade kohta. Kõnealune teave peaks olema kättesaadav SafeSeaNet-i vahendusel ja seda tuleks taotleda üksnes meresõiduohutuse, -turvalisuse või merekeskkonna kaitsega seotud põhjustel. Seetõttu on hädavajalik, et komisjon uuriks võimalikke võrgu- ja infoturbeprobleeme.

               (9)

               Direktiivis 2002/59/EÜ on sätestatud, et liikmesriigid peavad võtma erimeetmeid oma käitumise või seisukorra tõttu endast võimalikku ohtu kujutavate laevade suhtes. Sellest lähtuvalt näib soovitatav lisada nende laevade nimekirja laevad, millel ei ole rahuldavat kindlustuskatet või finantstagatisi või mille puhul lootsid või sadamavõimud on teatanud ilmsetest kõrvalekalletest, mis võivad kahjustada nende ohutut navigeerimist või ohustada keskkonda.

               (10)

               Vastavalt direktiivile 2002/59/EÜ näib erakordselt halbadest ilmastikuoludest tingitud ohtude puhul vajalik võtta arvesse merelaevandusele jäätumisest tulenevaid võimalikke ohte. Seega, kui liikmesriigi poolt määratud pädev asutus leiab kvalifitseeritud meteoroloogiliselt teabetalituselt saadud jääolude prognoosi alusel, et meresõiduolud kujutavad tõsist ohtu inimeludele või tõsist saastusohtu, peaks ta sellest teatama oma territoriaalvetes viibivate või vastavas piirkonnas asuvatesse sadamatesse siseneda või nendest väljuda soovivate laevade kaptenitele. Nimetatud asutus peaks suutma võtta kõik asjakohased meetmed inimelude ohutuse tagamiseks merel ja keskkonna kaitsmiseks. Liikmesriikidel peaks samuti olema võimalik kontrollida, kas vajalik pardal olev dokumentatsioon tõendab, et laev täidab asjaomases piirkonnas valitsevatele jääoludele vastavaid vastupidavus- ja võimsusnõudeid.

               (11)

               Direktiivis 2002/59/EÜ on sätestatud, et liikmesriigid peavad koostama plaanid, kui olukord seda nõuab, merehätta sattunud laevade parimais võimalikes tingimustes vastuvõtmiseks oma sadamates või muus kaitstud paigas, et piirata merel toimuvate õnnetusjuhtumite tagajärgede ulatust. Siiski, võttes arvesse abivajavate laevade ohutute paikade suuniseid, mis on lisatud IMO 13. detsembri 2003. aasta resolutsioonile A.949(23) (edaspidi „IMO resolutsioon A.949(23)”), mis võeti vastu pärast direktiivi 2002/59/EÜ vastuvõtmist ja mis osutavad pigem abivajavatele laevadele kui merehätta sattunud laevadele, tuleks kõnealust direktiivi vastavalt muuta. Käesoleva direktiiviga ei piirata eeskirju, mida kohaldatakse päästeoperatsioonide suhtes, nagu näiteks rahvusvahelises mereotsingute ja -pääste konventsioonis sätestatud eeskirju, kui inimelud on ohus.

               (12)

               IMO resolutsioonis A.949(23) osutatud abivajavate laevade otstarbel tuleks määrata üks või mitu pädevat asutust, et võtta otsuseid eesmärgiga minimeerida ohte meresõidu- ja inimelude ohutusele ning keskkonnale.

               (13)

               IMO resolutsiooni A.949(23) kohaselt ning komisjoni, Euroopa Meresõiduohutuse Ameti (edaspidi „amet”) ja liikmesriikide ühiselt tehtud tööst lähtuvalt on vajalik kehtestada peamised sätted, mida abivajavate laevade paigutamise plaanid peaksid sisaldama, et tagada nende plaanide ühtlustatud ja tõhus rakendamine, ning selgitada liikmesriikide kohustuste ulatust.

               (14)

               IMO resolutsioon A.949(23) on aluseks liikmesriikide poolt koostatavatele mis tahes plaanidele selle kohta, kuidas tõhusalt reageerida abivajavatest laevadest tingitud ohtudele. Selliste ohtudega seotud riskide hindamisel võivad liikmesriigid siiski oma eriolukorda silmas pidades võtta arvesse muid tegureid, nagu merevee kasutamine joogiveega varustamiseks ning elektrienergia tootmine.

               (15)

               Meremehi tunnustatakse kui erikategooria töötajaid, kes vajavad - võttes arvesse merelaevanduse ülemaailmset olemust ning erinevaid jurisdiktsioone, millega nad võivad kokku puutuda - erilist kaitset, eelkõige suhetes avalike asutustega. Parema meresõiduohutuse huvides peaks meremeestel olema võimalik tugineda laevaõnnetuse korral õiglasele kohtlemisele. Nende inimõigused ja väärikus peaksid olema pidevalt tagatud ja kõik ohutusjuurdlused tuleks läbi viia õiglaselt ning viivitamata. Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega võtma veelgi enam arvesse laevaõnnetuse korral meremeeste õiglast kohtlemist käsitlevate IMO suuniste asjakohaseid sätteid.

               (16)

               Kui laev vajab abi, võib vastu võtta otsuse selle laeva ohutusse paika paigutamise kohta. See on eriti oluline olukorras, kus võib järgneda laeva hukkumine või tekkida oht keskkonnale või laevaliiklusele. Sellisel juhul peab olema võimalik paluda abi liikmesriigi asutuselt (sõltuvalt kõnealuse liikmesriigi sisemisest struktuurist), millel on nõutavad eriteadmised ja volitused võtta vastu sõltumatuid otsuseid laeva paigutamise üle ohutusse paika. Samuti on oluline, et otsus võetaks pärast olukorra esialgset hindamist, lähtudes vastavas laevade ohutusse paika paigutamise plaanis sisalduvast teabest. Soovitav on, et asjakohased pädevad asutused oleksid alalised.

               (17)

               Abivajavate laevade paigutamise plaanid peaksid täpselt kirjeldama otsustusahelat hädasignaali andmise või sellistes olukordades tegutsemise korral. Asjaomased asutused ja nende ülesanded ning asjaomaste osapoolte vahelised sidevahendid peaksid olema selgelt kirjeldatud. Kohaldatav kord peaks tagama võimaluse võtta kiiresti vastu asjakohane, pädevatele asutustele kättesaadavatel spetsiifilistel merendusalastel teadmistel ja piisaval teabel põhinev otsus.

               (18)

               Sadamad, mis paigutavad laeva, peaksid saama arvestada sellega, et neile hüvitatakse viivitamata kõik päästeoperatsiooniga seotud kulud ja kahju. Sel eesmärgil on oluline, et kohaldatakse asjakohaseid rahvusvahelisi konventsioone. Liikmesriigid peaksid töötama õigusliku raamistiku kehtestamise nimel, mille kohaselt võiksid nad erandjuhtudel ning kooskõlas ühenduse õigusega hüvitada sadamatele või muudele üksustele laeva paigutamisega seotud kulud ja majandusliku kahju. Samuti peaks komisjon uurima liikmesriikides kehtivaid mehhanisme sadama või muu üksuse kantud võimaliku majandusliku kahju hüvitamiseks ning peaks nende uuringute alusel esitama erinevad poliitikavõimalused ja neid hindama.

               (19)

               Liikmesriigid peaksid nende plaanide koostamisel koguma teavet võimalikest ohututest paikadest rannikul, selleks et võimaldada pädeval asutusel laevaõnnetuse või ohtliku juhtumi korral selgesti ja kiiresti kindlaks teha kõige sobivamad piirkonnad abivajavate laevade paigutamiseks. See asjakohane teave peaks sisaldama kaalumisel olevate paikade teatud tunnusjoonte kirjeldust ning abivajavate laevade paigutamist või laevaõnnetuse või reostuse tagajärgedega võitlemist lihtsustavate olemasolevate seadmete ja rajatiste kirjeldust.

               (20)

               On oluline, et laeva ohutusse paika paigutamise üle otsustavate pädevate asutuste ning hädasignaalide vastuvõtmise ning nende töötlemise eest vastutavate asutuste nimekiri avaldatakse sobival viisil. Samuti võib osutuda kasulikuks, et kõnealune teave oleks kättesaadav ka merel abioperatsioonides osalejatele, sealhulgas abi andvatele ja pukseerimisteenust osutavatele ettevõtjatele ning naaberliikmesriikide asutustele, keda võib merel tekkinud hädaolukord mõjutada.

               (21)

               Finantskindlustuse puudumine ei vabasta liikmesriiki kohustusest viia läbi esialgne hindamine ja otsustada laeva paigutamise üle ohutusse paika. Kuigi pädevad asutused võivad kontrollida, kas laeval on kindlustuskate või muu kehtiv finantstagatis, mis võimaldab selle ohutusse paika paigutamisega seotud kulude ja kahju asjakohast hüvitamist, ei või sellise teabe nõudmine päästeoperatsiooni edasi lükata.

               (22)

               Laevaliikluse seire ja korraldamise meetmete eriotstarve on võimaldada liikmesriikidel saada tegelikku teavet nende jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes viibivate laevade kohta ja seega võimaldada neil vajadusel võtta tõhusamaid meetmeid võimalike ohtude vältimiseks. Kogutud teabe jagamine aitab parandada selle kvaliteeti ning lihtsustab selle töötlemist.

               (23)

               Liikmesriigid ja komisjon on vastavalt direktiivile 2002/59/EÜ teinud olulisi edusamme elektroonilise andmevahetuse ühtlustamisel, eelkõige ohtliku või saastava kauba vedude osas. Alates 2002. aastast välja töötatud SafeSeaNet peaks tänaseks olema kasutusele võetud ühenduse ulatusega vahejaamade võrgustikuna. SafeSeaNet-i eesmärgiks peaks olema merendussektori ning liikmesriikide halduskoormuse ja kulude vähendamine. Samuti peaks selle eesmärk olema vajaduse korral rahvusvaheliste aruandlus- ja teavitamiseeskirjade ühtse rakendamise lihtsustamine.

               (24)

               Uute tehnoloogiate ja eriti nende kosmoserakenduste alal tehtud edusammud, näiteks transponderipõhised laevaseiresüsteemid, pildistussüsteemid või ka globaalne navigatsioonisatelliitide süsteem (GNSS), võimaldavad tänapäeval laiendada liiklusjärelevalvet ka avamerele ja tagada sellega Euroopa vete parem hõlmatus, sealhulgas kaugtuvastus- ja jälgimissüsteemi (LRIT) kaudu. Vajalik on täielik ühendusesisene koostöö, et tagada selliste vahendite täielik integreerimine direktiiviga 2002/59/EÜ kehtestatud laevaliikluse seire- ja teabesüsteemi.

               (25)

               Selleks, et hoida kokku kulusid ja vältida ebavajalike seadmete paigaldamist AIS püsijaamadega hõlmatud merepiirkondades liikuvate laevade pardale, peaksid liikmesriigid ja komisjon tegema koostööd, et määrata kindlaks nõuded LRIT teabe edastamiseks ettenähtud seadmete paigaldamise kohta, ning esitama IMOle mis tahes asjakohased meetmed.

               (26)

               Laevadelt edastatud AIS ja LRIT andmete avalikustamine ei tohiks põhjustada riske meresõiduohutusele, -turvalisusele ning merekeskkonna kaitsele.

               (27)

               Direktiivi 2002/59/EÜ alusel kogutud meresõiduohutust käsitleva teabe parimal võimalikul viisil ja ühenduse tasandil ühtlustatud kasutamise tagamiseks peaks komisjonil olema võimalik vajadusel kõnealust teavet töödelda ja kasutada ning edastada seda liikmesriikide määratud asutustele.

               (28)

               Sellega seoses näitas süsteemi Equasis väljaarendamine, kui tähtis on meresõidu ohutuskultuuri edendamine, eelkõige merevedude käitajate hulgas. Komisjon peaks olema võimeline kaasa aitama meresõiduohutusega seotud mis tahes teabe levitamisele, eelkõige nimetatud süsteemi kaudu.

               (29)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 2099/2002 (millega asutatakse laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS)) (5) koondatakse meresõiduohutust, laevade põhjustatud merereostuse vältimist ning laevade pardal elu- ja töötingimuste kaitset käsitlevate ühenduse õigusaktide alusel loodud komiteede ülesanded. Seetõttu tuleks olemasolev komitee asendada laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komiteega (COSS).

               (30)

               Samuti tuleks arvesse võtta osutatud rahvusvaheliste õigusaktide muudatusi.

               (31)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (6).

               (32)

               Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus muuta direktiivi 2002/59/EÜ, et kohaldada sellega seotud hilisemaid rahvusvahelistes konventsioonides, protokollides, koodeksites ja resolutsioonides tehtud muudatusi. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta direktiivi 2002/59/EÜ vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda uute vähemoluliste sätetega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

               (33)

               Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 1406/2002 (millega luuakse Euroopa Meresõiduohutuse Amet) (7) annab amet komisjonile ja liikmesriikidele direktiivi 2002/59/EÜ rakendamisel vajalikku abi.

               (34)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (8) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

               (35)

               Direktiivi 2002/59/EÜ tuleks seetõttu vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Muudatused
   Direktiivi 2002/59/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 2 lõiget 2 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                           „Kui ei ole sätestatud teisiti, ei kohaldata käesolevat direktiivi:”;

                           b)

                           punkt c asendatakse järgmisega:

                                       „c)

                                       punkrivarude suhtes laevadel, mille kogumahutavus on alla 1 000, ning kõigil laevadel kasutatava proviandi ja seadmete suhtes.”

               2)

               Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkti a muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                                       „„asjakohased rahvusvahelised dokumendid”– järgmised dokumendid nende ajakohastatud versioonis:”;

                                       ii)

                                       lisatakse järgmised taanded:

                                                   „—

                                                   „IMO resolutsioon A.917(22)” on Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni resolutsioon 917(22) „AISi laevapardal kasutamise suunised”, mida on muudetud IMO resolutsiooniga A.956(23);

                                                   —

                                                   „IMO resolutsioon A.949(23)” on Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni resolutsioon 949(23) „Abivajavate laevade ohutute paikade suunised”;

                                                   —

                                                   „IMO resolutsioon A.950(23)” on Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni resolutsioon 950(23) „Mereabiteenistused (MAS)”;

                                                   —

                                                   „IMO suunised meremeeste õiglase kohtlemise kohta laevaõnnetuse korral” on IMO juriidilise komitee 27. aprilli 2006. aasta resolutsioonile LEG.3(91) lisatud suunised, mis on heaks kiidetud Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni haldusnõukogu 12.-16. juuni 2006. aasta 296. istungjärgul;”

                           b)

                           punkt k asendatakse järgmisega:

                                       „k)

                                       „pädevad asutused” on liikmesriikide poolt käesolevas direktiivis sätestatud ülesandeid täitma määratud asutused ja organisatsioonid;”

                           c)

                           lisatakse järgmised punktid:

                                       „s)

                                       „SafeSeaNet” on komisjoni ja liikmesriikide koostöös välja arendatud ühenduse meresõiduohutuse teabevahetussüsteem ühenduse õigusaktide rakendamise tagamiseks;

                                       t)

                                       „regulaarliin” on avaliku sõidugraafiku alusel või sellise regulaarsuse või sagedusega kahe või mitme sadama vahelise ühenduse tagamiseks korraldatavate laevade ülesõitude seeria, mis moodustavad äratuntava süstemaatilise ülesõiduteenuse;

                                       u)

                                       „kalalaev” on laev, mille seadmestik on ette nähtud vee elusressursside kaubanduslikuks kasutamiseks;

                                       v)

                                       „abivajav laev” on, ilma et see piiraks inimelude päästmist käsitleva SAR konventsiooni sätteid, laev, mis on sellises olukorras, kus võib järgneda laeva hukkumine või tekkida oht keskkonnale või laevaliiklusele;

                                       w)

                                       „LRIT” on laevade kaugtuvastus- ja jälgimissüsteem vastavalt SOLASe reeglile V/19-1.”

               3)

               Lisatakse järgmised artiklid:
               „Artikkel 6a
               Automaatsete identifitseerimissüsteemide (AIS) kasutamine kalalaevadel
               Kõik kalalaevad, mille kogupikkus ületab 15 meetrit ning mis sõidavad liikmesriigi lipu all ja on ühenduses registreeritud või tegutsevad liikmesriigi sisevetes või territoriaalmeres või lossivad oma saaki liikmesriigi sadamas, varustatakse II lisa I osa punktis 3 kehtestatud ajakava alusel IMO toimimisnormidele vastava A-klassi AISiga.
               AISiga varustatud kalalaevad tagavad selle pideva toimimise. AISi võib välja lülitada erandjuhtudel, kui kapten peab seda vajalikuks oma laeva ohutuse või julgeoleku huvides.
               Artikkel 6b
               Laevade kaugtuvastus- ja jälgimissüsteemide (LRIT) kasutamine
               1.   Laevad, mille suhtes kohaldatakse SOLASe reeglit V/19-1 ning IMO poolt vastu võetud toimimisnorme ja rakendusnõudeid, kannavad liikmesriigi sadamat külastades pardal kõnealusele reeglile vastavaid LRIT seadmeid.
               Liikmesriigid ja komisjon teevad koostööd, et määrata kindlaks nõuded LRIT teabe edastamiseks ette nähtud seadmete paigaldamise kohta liikmesriikide AIS püsijaamadega hõlmatud vetes liikuvate laevade pardale, ning esitavad IMOle mis tahes asjakohased meetmed.
               2.   Komisjon teeb koostööd liikmesriikidega, et rajada LRIT Euroopa andmekeskus, mille ülesandeks on kaugtuvastuse ja jälgimise teabe töötlemine.”

               4)

               Artikkel 12 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 12
               Nõuded ohtlike kaupade vedu puudutava teabe kohta
               1.   Liikmesriigi sadamas ei pakuta vedamiseks ega võeta ühegi laeva pardale, sõltumata selle suurusest, ohtlikke või saastavaid kaupu, kui kaptenile või käitajale ei ole enne kauba võtmist pardale esitatud järgmist teavet sisaldavat deklaratsiooni:

                           a)

                           I lisa punktis 2 loetletud teave;

                           b)

                           MARPOLi konventsiooni I lisas osutatud ainete puhul toote ohutuskaart, milles on üksikasjalikult kirjeldatud toote füüsikalis-keemilised omadused, sealhulgas vajaduse korral sentistooksides (cSt) väljendatud viskoossus temperatuuril 50 °C ja tihedus temperatuuril 15 °C ning ohutuskaardil toodud muud andmed vastavalt IMO resolutsioonile MSC.150(77);

                           c)

                           lastisaatja või muu sellise isiku või asutuse hädaabinumbrid, kes omab teavet toodete füüsikalis-keemiliste omaduste ning hädaolukorras võetavate meetmete kohta.

                     2.   Ohtlikke või saastavaid kaupu vedavad laevad, mis tulevad väljaspool ühendust asuvast sadamast ja külastavad liikmesriigi sadamat, omavad lastisaatja väljastatud deklaratsiooni, mis sisaldab lõike 1 punktides a, b ja c nõutud teavet.
               3.   Lastisaatja on kohustatud esitama nimetatud deklaratsiooni omal vastutusel laeva kaptenile või käitajale ja tagama, et veoks pakutud saadetis vastab tõepoolest lõike 1 kohaselt deklareeritud kaubale.”

               5)

               Artikli 14 teise lõigu punkt c asendatakse järgmisega:

                           „c)

                           taotluse korral ning meresõiduohutuse, -turvalisuse või merekeskkonna kaitsega seotud põhjustel on liikmesriikidel SafeSeaNet-i kaudu võimalik viivitamata edastada teavet laeva ja pardal olevate ohtlike või saastavate kaupade kohta teiste liikmesriikide riiklikele või kohalikele pädevatele asutustele.”

               6)

               Artikkel 15 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 15
               Erandid
               1.   Liikmesriigid võivad teha artiklites 4 ja 13 sätestatud nõuetest erandeid nende territooriumil asuvate sadamate vahel toimivate regulaarliinide puhul, kui on täidetud järgmised tingimused:

                           a)

                           kõnealust regulaarliini käitav ettevõtja peab ja ajakohastab regulaarliiniga seotud laevade nimekirja ning saadab selle asjaomasele pädevale asutusele;

                           b)

                           iga tehtud reisi kohta hoitakse vastavalt vajadusele I lisa punktis 1 või 3 loetletud teave taotluse korral pädevale asutusele kättesaadavana. Ettevõtja loob sisesüsteemi tagamaks, et sellist teavet saab taotluse korral ööpäevaringselt ja viivitamata saata elektrooniliselt pädevale asutusele vastavalt artikli 4 lõikele 1 või artikli 13 lõikele 4;

                           c)

                           kolme tunni pikkusest või pikemast kõrvalekaldumisest sihtsadamasse või lootsijaama eeldatava saabumise ajast teavitatakse sihtsadamat või pädevat asutust kooskõlas artikliga 4 või artikliga 13;

                           d)

                           erandeid tehakse ainult konkreetsetele laevadele kindlal liinil.

                     Esimese lõigu tähenduses loetakse liini regulaarliiniks tingimusel, et seda teenindatakse vähemalt ühe kuu jooksul.
               Artiklites 4 ja 13 sätestatud nõuetest tehakse erandeid vaid reisidele, mille kavandatav kestus on kuni 12 tundi.
               2.   Kui rahvusvahelist regulaarliini käitatakse kahe või enama riigi vahel, millest vähemalt üks on liikmesriik, võib iga asjaomane liikmesriik taotleda teistelt liikmesriikidelt sellele regulaarliinile erandi tegemist. Kõik asjaomased liikmesriigid, kaasa arvatud asjaomased rannikuäärsed riigid, teevad koostööd kõnealusele regulaarliinile erandi tegemisel vastavalt lõikes 1 sätestatud tingimustele.
               3.   Liikmesriigid kontrollivad korrapäraselt lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimuste täitmist. Kui vähemalt üht neist tingimustest enam ei täideta, lõpetavad liikmesriigid viivitamatult kõnealusele ettevõtjale erandi tegemise.
               4.   Liikmesriigid edastavad komisjonile ettevõtjate ja laevade nimekirja, kelle suhtes on käesoleva artikli alusel erand tehtud, samuti kõik selle nimekirja ajakohastused.”

               7)

               Artikli 16 lõikesse 1 lisatakse järgmised punktid:

                           „d)

                           laevad, mis ei ole mis tahes ühenduse õigusaktide ja rahvusvaheliste eeskirjade kohaselt kindlustustunnistustest või finantstagatistest teatanud või millel need puuduvad;

                           e)

                           laevad, mille puhul lootsid või sadamavõimud on teatanud ilmsetest kõrvalekalletest, mis võivad kahjustada laevade ohutut navigeerimist või ohustada keskkonda.”

               8)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 18a
               Meetmed jääoludest tingitud ohu korral
               1.   Kui pädevad asutused leiavad seoses jääoludega, et inimelud merel või nende mere- või rannikualade või teiste liikmesriikide mere- või rannikualade kaitse on tõsiselt ohustatud:

                           a)

                           annavad nad oma territoriaalvetes viibivate või nende sadamatesse siseneda või nendest väljuda soovivate laevade kaptenitele asjakohast teavet jääseisundi, soovitatavate marsruutide ja jäämurdeteenuste kohta oma territoriaalvetes;

                           b)

                           võivad nad, ilma et see piiraks nende kohustust abivajavatele laevadele abi osutada ega muid asjakohastest rahvusvahelistest eeskirjadest tulenevaid kohustusi, nõuda, et asjaomastes vetes asuvad ja sadamasse või terminali siseneda või nendest väljuda või ankrupaigast lahkuda soovivad laevad tõendaksid dokumentaalselt, et nad täidavad asjaomases piirkonnas valitsevatele jääoludele vastavaid vastupidavus- ja võimsusnõudeid.

                     2.   Lõike 1 kohaselt võetavad meetmed põhinevad jääolude andmete osas liikmesriigi poolt tunnustatud kvalifitseeritud meteoroloogiliselt teabetalituselt saadud jää- ja ilmastikuolude prognoosidel.”

               9)

               Artiklit 19 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõikesse 2 lisatakse järgmine lõik:
                           „Selleks edastavad nad pädevatele siseriiklikele asutustele nende taotlusel artiklis 12 osutatud teabe.”;

                           b)

                           lisatakse järgmine lõige:
                           „4.   Liikmesriigid võtavad kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega arvesse meremeeste õiglast kohtlemist käsitlevate IMO suuniste asjakohaseid sätteid laevaõnnetuse toimumisel nende jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes.”

               10)

               Artikkel 20 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 20
               Pädev asutus abivajavate laevade paigutamiseks
               1.   Liikmesriigid määravad ühe või mitu pädevat asutust, millel on nõutavad eriteadmised ja volitused võtta päästeoperatsiooni ajal omaalgatuslikult sõltumatuid otsuseid seoses abivajavate laevade paigutamisega.
               2.   Lõikes 1 osutatud asutus või asutused võivad vajadusel ning eelkõige ohu korral meresõiduohutusele ja merekeskkonna kaitsele võtta IV lisas esitatud mitteammendavas nimekirjas sisalduvaid mis tahes meetmeid.
               3.   Lõikes 1 osutatud asutus või asutused kohtuvad korrapäraselt, et vahetada eriteadmisi ning täiustada käesoleva artikli kohaselt võetud meetmeid. Nad võivad eriliste asjaolude korral kohtuda mis tahes ajal.”

               11)

               Lisatakse järgmised artiklid:
               „Artikkel 20a
               Abivajavate laevade paigutamise plaanid
               1.   Liikmesriigid koostavad laevade paigutamise plaanid selle kohta, kuidas tegutseda oma jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes asuvatest abivajavatest laevadest tulenevate ohtude korral, sealhulgas vajadusel ohtude korral inimeludele ja keskkonnale. Artikli 20 lõikes 1 osutatud asutus või asutused osalevad kõnealuste plaanide koostamises ja rakendamises.
               2.   Lõikes 1 osutatud plaanid koostatakse pärast konsulteerimist asjaomaste osapooltega IMO resolutsioonide A.949(23) ja A.950(23) alusel ning need sisaldavad vähemalt järgmisi andmeid:

                           a)

                           hädasignaalide vastuvõtmise ja nende töötlemise eest vastutava asutuse või asutuste andmed;

                           b)

                           olukorra hindamise ja abivajava laeva valitud ohutusse paika vastuvõtmise või sellest keeldumise üle otsustava pädeva asutuse andmed;

                           c)

                           liikmesriikide rannajoont käsitlev teave ning kõik üksikasjad, mis aitavad eelnevalt hinnata ja otsustada kiirelt laevale ohutu paiga valiku üle, sealhulgas keskkonna-, majanduslike ja sotsiaalsete tegurite ning looduslike tingimuste kirjeldus;

                           d)

                           abivajava laeva ohutusse paika vastuvõtmisel või sellest keeldumisel rakendatav hindamiskord;

                           e)

                           asjakohased abi- ja päästevahendid ja -rajatised ning reostuse vastu võitlemise vahendid ning rajatised;

                           f)

                           rahvusvaheliseks koordineerimiseks ja otsustamiseks vajalikud menetlused;

                           g)

                           ohutusse paika paigutatavate laevade suhtes kehtiv finantstagatis ja vastutuse kord.

                     3.   Liikmesriigid avaldavad artikli 20 lõikes 1 osutatud asutuse või asutuste nimed ja kontaktaadressid ning hädasignaalide vastuvõtmiseks ja nende töötlemiseks määratud asutuste nimed.
               Taotluse korral edastavad liikmesriigid naaberliikmesriikidele asjakohase teabe plaanide kohta.
               Abivajavate laevade paigutamise plaanides sätestatud korra rakendamisel tagavad liikmesriigid, et asjakohane teave plaanide kohta on operatsioonidesse kaasatud osapooltele kättesaadav.
               Liikmesriikide taotlusel on teise ja kolmanda lõigu kohaselt teavet saavad osapooled kohustatud hoidma kõnealust teavet konfidentsiaalsena.
               4.   Liikmesriigid teavitavad komisjoni hiljemalt 30. novembriks 2010 käesoleva artikli kohaldamiseks võetud meetmetest.
               Artikkel 20b
               Laevade paigutamise otsus
               Artikli 20 lõikes 1 osutatud asutus või asutused otsustavad laeva ohutusse paika paigutamise pärast artiklis 20a osutatud plaanide kohaselt läbiviidud olukorra esialgset hindamist. Asutus või asutused tagavad, et laevad paigutatakse ohutusse paika, kui nende hinnangul on laevade paigutamine inimelude ja keskkonna kaitseks kõige kohasem viis.
               Artikkel 20c
               Finantstagatised ja hüvitis
               1.   Kindlustustunnistuse puudumine Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/20/EÜ (laevaomanike kindlustuse kohta merinõuete korral) (9) artikli 6 tähenduses ei vabasta liikmesriiki artiklis 20b osutatud esialgsest hindamisest ja otsuse tegemisest ning seda ei peeta iseenesest piisavaks põhjuseks, et liikmesriik võiks keelduda laeva ohutusse paika paigutamisest.
               2.   Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, võib liikmesriik laeva ohutusse paika paigutamisel nõuda laeva käitajalt, agendilt või kaptenilt kindlustustunnistuse esitamist direktiivi 2009/20/EÜ artikli 6 tähenduses. Kõnealuse tunnistuse nõudmine ei või põhjustada viivitust laeva ohutusse paika paigutamisel.
               Artikkel 20d
               Komisjoni uuringud
               Komisjon uurib liikmesriikides kehtivaid mehhanisme artikli 20 lõike 1 alusel tehtud otsuse tulemusel sadama või muu üksuse kantud võimaliku majandusliku kahju hüvitamiseks. Ta esitab kõnealuste uuringute alusel erinevad poliitikavõimalused ja hindab neid. Komisjon esitab hiljemalt 31. detsembriks 2011 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande uuringute tulemuste kohta.

               12)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 22a
               SafeSeaNet
               1.   Liikmesriigid loovad siseriiklikud või kohalikud meresõiduohutuse teabehaldussüsteemid käesolevas direktiivis osutatud teabe töötlemiseks.
               2.   Lõike 1 alusel loodud süsteemid võimaldavad kogutud teabe operatiivset kasutamist ja täidavad eelkõige artiklis 14 sätestatud tingimusi.
               3.   Käesolevas direktiivis osutatud teabevahetuse tõhusa toimimise tagamiseks kindlustavad liikmesriigid, et nimetatud teabe kogumiseks, töötlemiseks ja säilitamiseks loodud siseriiklikke või kohalikke süsteeme saab ühendada SafeSeaNet-iga. Komisjon tagab, et SafeSeaNet toimib ööpäevaringselt. SafeSeaNet-i kirjeldus ja toimimise põhimõtted on sätestatud III lisas.
               4.   Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, tagavad liikmesriigid ühendusesiseste kokkulepete või ühenduses piirkondadevaheliste või riikidevaheliste piiriüleste projektide alusel tegutsedes, et infosüsteemid või -võrgustikud vastaksid käesoleva direktiivi nõuetele ning oleksid ühilduvad ja ühendatud SafeSeaNet-iga.”

               13)

               Artiklit 23 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt c asendatakse järgmisega:

                                       „c)

                                       ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteemi ulatuse laiendamine ja/või selle ajakohastamine laevade identifitseerimise ja seire parandamiseks, võttes arvesse side- ja infotehnoloogia arengut. Selleks teevad liikmesriigid ja komisjon koostööd, et vajadusel luua kohustuslikud aruandlussüsteemid, kohustuslikud laevaliiklusteenistused ja asjakohased laevade marsruutimissüsteemid, mis esitatakse kinnitamiseks IMOle. Samuti teevad nad asjaomastes piirkondlikes või rahvusvahelistes organites koostööd kaugtuvastus- ja jälgimissüsteemide arendamisel;”

                           b)

                           lisatakse järgmine punkt:

                                       „e)

                                       I lisas osutatud teabe haldamiseks kasutatavate siseriiklike süsteemide ühendatavuse ja koostalitlusvõime tagamine, SafeSeaNet-i arendamine ja ajakohastamine.”

               14)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 23a
               Meresõiduohutusteabe töötlemine ja haldamine
               1.   Komisjon tagab vajadusel käesoleva direktiivi alusel kogutud teabe töötlemise, kasutamise ja liikmesriikide poolt määratud asutustele edastamise.
               2.   Vajaduse korral aitab komisjon kaasa meresõiduohutuse alaste andmete kogumise ja levitamise süsteemide arendamisele ja toimimisele, eelkõige süsteemi Equasis või mis tahes muu samaväärse avaliku süsteemi kaudu.”

               15)

               Artikkel 24 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 24
               Teabe konfidentsiaalsus
               1.   Liikmesriigid võtavad vastavalt ühenduse või siseriiklikele õigusaktidele vajalikud meetmed, et tagada vastavalt käesolevale direktiivile neile edastatud teabe konfidentsiaalsus ning kasutavad sellist teavet üksnes kooskõlas käesoleva direktiiviga.
               2.   Komisjon uurib võimalikke võrgu- ja infoturbeprobleeme ning teeb ettepaneku asjakohaste muudatuste tegemiseks III lisasse, et võrgustiku turvalisust parandada.”

               16)

               Artiklid 27 ja 28 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 27
               Muudatused
               1.   Käesolevas direktiivis sisalduvaid viiteid ühenduse ja IMO dokumentidele, artiklis 3 sätestatud määratlusi ning lisasid võib muuta, et viia need kooskõlla ühenduse või rahvusvaheliste õigusaktide vastuvõetud, muudetud või jõustunud sätetega, kui selliste muudatustega ei laiendata käesoleva direktiivi kohaldamisala.
               Kõnealused meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 28 lõikes 2 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
               2.   I, III ja IV lisa võib muuta, pidades silmas käesoleva direktiiviga saadud kogemusi, kui selliste muudatustega ei laiendata käesoleva direktiivi kohaldamisala.
               Kõnealused meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 28 lõikes 2 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
               Artikkel 28
               Komiteemenetlus
               1.   Komisjoni abistab laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS), mis asutati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 2099/2002 (10).
               2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1 kuni 4 ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.

               17)

               I lisa punkti 4 taane X asendatakse järgmisega:

                           „—

                           X.

                           muu teave:

                                       —

                                       üle 1 000 tonni kogumahutavusega laevade puhul laevamasuudi omadused ja eeldatav kogus,

                                       —

                                       navigatsiooniseisund.”

               18)

               II lisa I osasse lisatakse järgmine punkt:
               „3.   Kalalaevad

               Kalalaevadel, mille kogupikkus ületab 15 meetrit, on nõutav artiklis 6a sätestatud seadmete olemasolu järgmise ajakava alusel:

                           —

                           kalalaevad, mille kogupikkus on 24 meetrit või üle selle, kuid alla 45 meetri: hiljemalt 31. maiks 2012;

                           —

                           kalalaevad, mille kogupikkus on 18 meetrit või üle selle, kuid alla 24 meetri: hiljemalt 31. maiks 2013;

                           —

                           kalalaevad, mille kogupikkus on üle 15 meetri, kuid alla 18 meetri: hiljemalt 31. maiks 2014.

                     Uutel kalalaevadel, mille kogupikkus on üle 15 meetri, on nõutav artiklis 6a sätestatud seadmete olemasolu alates 30. novembrist 2010.”

               19)

               III lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisas toodud tekstiga.

         Artikkel 2
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. novembrist 2010. Liikmesriigid edastavad nende sätete teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 23. aprill 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. NEČAS

      (1)  ELT C 318, 23.12.2006, lk 195.

      (2)  ELT C 229, 22.9.2006, lk 38.

      (3)  Euroopa Parlamendi 25. aprilli 2007. aasta arvamus (ELT C 74 E, 20.3.2008, lk 533), nõukogu 6. juuni 2008. aasta ühine seisukoht (ELT C 184 E, 22.7.2008, lk 1), Euroopa Parlamendi 24. septembri 2008. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), nõukogu 26. veebruari 2009. aasta otsus ja Euroopa Parlamendi 11. märtsi 2009. aasta õigusloomega seotud resolutsioon (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (4)  EÜT L 208, 5.8.2002, lk 10.

      (5)  EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.

      (6)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

      (7)  EÜT L 208, 5.8.2002, lk 1.

      (8)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (9)  ELT L 131, 28.5.2009, lk 128”.

      (10)  EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.”

      LISA

            „III LISA

               ELEKTROONILISED SÕNUMID JA SAFESEANET

            1.   Üldpõhimõtted ja struktuur

            Ühenduse meresõiduohutuse alase teabe ja teabevahetuse süsteem SafeSeaNet võimaldab vastu võtta, säilitada, leida ja vahetada meresõiduohutust, sadama- ja meresõiduturvalisust, merekeskkonna kaitset ning mereliikluse ja -transpordi tõhusust puudutavat teavet.
            SafeSeaNet on spetsiaalne süsteem, mis on loodud elektroonilisel kujul teabevahetuse hõlbustamiseks liikmesriikide vahel ning andmaks komisjonile asjakohast teavet vastavalt ühenduse õigusaktidele. SafeSeaNet koosneb liikmesriikide siseriiklike SafeSeaNet-i süsteemide võrgustikust ja sõlmpunktina toimivast SafeSeaNet-i kesksüsteemist.
            SafeSeaNet-i võrgustik seob kõik siseriiklikud SafeSeaNet-i süsteemid ja hõlmab SafeSeaNet-i kesksüsteemi.
            2.   SafeSeaNet-i haldamine, käitamine, arendamine ja hooldus

            2.1.   Vastutus

            2.1.1.   Siseriiklikud SafeSeaNet-i süsteemid

            Liikmesriigid rajavad ja hooldavad oma siseriiklikku SafeSeaNet-i süsteemi, mis siseriikliku pädeva asutuse vastutusel võimaldab volitatud kasutajatel vahetada meresõiduohutuse alast teavet.
            Siseriiklik pädev asutus vastutab siseriikliku süsteemi haldamise eest, mis hõlmab andmete kasutajate ja andmete esitajate vahelist koordineerimist sama riigi piires, samuti tagab ta ÜRO LOCODES koodide määramise ning punktis 2.3 osutatud kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokumendis kirjeldatud vajaliku riigisisese sidetehnoloogia infrastruktuuri ja menetluste kehtestamise ning hoolduse.
            Siseriiklik SafeSeaNet-i süsteem võimaldab siseriikliku pädeva asutuse vastutusel siduda vastastikku volitatud kasutajaid ning sellele võib anda juurdepääsu merelaevanduses osalejatele, kes on sellisena tuvastatud (laevaomanikud, agendid, kaptenid, lastisaatjad jt), kui siseriiklik pädev asutus neile selleks loa annab, eelkõige eesmärgiga lihtsustada kokkuvõtete elektroonilist esitamist vastavalt ühenduse õigusaktidele.
            2.1.2.   SafeSeaNet-i kesksüsteem

            Komisjon vastutab poliitilisel tasandil koostöös liikmesriikidega SafeSeaNet-i kesksüsteemi haldamise ja arendamise ning SafeSeaNet-i süsteemi järelevalve eest, samas kui Euroopa Meresõiduohutuse Amet vastutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1406/2002 (1) kohaselt koostöös liikmesriikide ja komisjoniga selle tehnilise rakendamise eest.
            SafeSeaNet-i kesksüsteem, mis toimib sõlmpunktina, seob kõik siseriiklikud SafeSeaNet-i süsteemid ning kehtestab vajaliku sidetehnoloogia infrastruktuuri ja menetlused, nagu on kirjeldatud punktis 2.3. osutatud kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokumendis.
            2.2.   Halduspõhimõtted

            Komisjon moodustab liikmesriikide ja komisjoni esindajatest koosneva kõrgetasemelise korraldusrühma, mis võtab vastu oma töökorra, eesmärgiga:

                        —

                        anda soovitusi SafeSeaNet-i tõhususe ja turvalisuse parandamiseks,

                        —

                        anda asjakohaseid juhiseid SafeSeaNet-i arendamiseks,

                        —

                        abistada komisjoni SafeSeaNet-i toimimise läbivaatamisel,

                        —

                        kiita heaks punktis 2.3. osutatud kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokument ning selle mis tahes muudatused.

                  2.3.   Kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokument ning SafeSeaNet-i tehniline dokumentatsioon

            Komisjon töötab tihedas koostöös liikmesriikidega välja kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokumendi (IFCD) ning haldab seda.
            Kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokument kirjeldab üksikasjalikult SafeSeaNet-i toimimisnõudeid ning siseriiklike ja kesksüsteemi elementide suhtes kohaldatavaid menetlusi, mille eesmärk on tagada ühenduse asjakohaste õigusaktide järgimine.
            Kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokument sisaldab:

                        —

                        kasutajajuhiseid teabe kvaliteedijuhtimisele juurdepääsuõiguste kohta;

                        —

                        teabe edastamise ja vahetamise turvaspetsifikaate ning

                        —

                        teabe arhiveerimise nõudeid siseriiklikul ja kesktasandil.

                  Kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokumendis esitatakse ohtlikke või saastavaid kaupu käsitleva teabe säilitamise ja kättesaadavuse üksikasjad seoses regulaarliinidega, mille suhtes on vastavalt artiklile 15 tehtud erand.
            SafeSeaNet-iga seotud tehnilise dokumentatsiooni, näiteks teabevahetuse vormingu standardid, kasutusjuhendid ja võrgustiku turvaspetsifikaadid, töötab koostöös liikmesriikidega välja ja hooldab Euroopa Meresõiduohutuse Amet.
            3.   Teabevahetus SafeSeaNet-i kaudu

            Süsteemis kasutatakse merendusvaldkonna standardeid ja seda saab SafeSeaNet-is teabe loomiseks, andmiseks või vastuvõtmiseks siduda avalike ja erasüsteemidega.
            Komisjon ja liikmesriigid teevad koostööd, et uurida funktsioonide teostatavust ja arendamist, eesmärgiga tagada võimalikult suures ulatuses, et teabe andjatel, sealhulgas kaptenitel, laevaomanikel, agentidel, käitajatel, lastisaatjatel ja asjaomastel asutustel tarvitseks teavet esitada vaid ühe korra. Liikmesriigid tagavad, et esitatud teave on kasutamiseks kättesaadav kõikides asjakohastes teabe- ja teavitamissüsteemides ning laevaliikluse korraldus- ja teabesüsteemis (VTMIS).
            Elektroonilisi sõnumeid, mida vahetatakse käesoleva direktiivi ja asjakohaste ühenduse õigusaktide kohaselt, levitatakse SafeSeaNet-i kaudu. Selleks loovad liikmesriigid kasutajaliidesed, mis on vajalikud andmete automaatseks edastamiseks elektroonilisel kujul SafeSeaNet-i, ning hooldavad neid.
            Juhul kui rahvusvahelisel tasandil vastuvõetud eeskirjad lubavad edastada LRIT teavet kolmandate riikide laevade kohta, kasutatakse SafeSeaNet-i võrgustikke käesoleva direktiivi artikli 6b kohaselt saadud LRIT teabe levitamiseks liikmesriikide vahel vajalikul turvalisuse tasemel.
            4.   Turvalisus ja juurdepääsuõigused

            SafeSeaNet-i kesksüsteem ja SafeSeaNet-i siseriiklikud süsteemid vastavad käesoleva direktiivi teabe konfidentsiaalsust käsitlevatele nõuetele ning kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokumendis kirjeldatud turvapõhimõtetele ja -spetsifikatsioonidele, eelkõige seoses juurdepääsuõigustega.
            Liikmesriigid tuvastavad kõik kasutajad, kellele antakse roll ja juurdepääsuõigused vastavalt kasutajaliidese ja toimingute kontrolldokumendile.”

         (1)  ELT L 208, 5.8.2002, lk 1.


title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2001/65/EÜ, 27. september 2001, millega muudetakse direktiive 78/660/EMÜ, 83/349/EMÜ ja 86/635/EMÜ seoses teatavat liiki äriühingute ning pankade ja muude finantseerimisasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete hindamisnormidega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32001L0065

Euroopa Liidu Teataja L 283 , 27/10/2001 Lk 0028 - 0032

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/65/EÜ,27. september 2001,millega muudetakse direktiive 78/660/EMÜ, 83/349/EMÜ ja 86/635/EMÜ seoses teatavat liiki äriühingute ning pankade ja muude finantseerimisasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete hindamisnormidegaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 44 lõike 2 punkti g,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt [3]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu 25. juuli 1978. aasta neljanda direktiiviga 78/660/EMÜ teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruannete kohta [4] nähakse ette, et aastaaruannetes näidatud kirjeid tuleb hinnata soetus- või tootmismaksumuse põhimõtte alusel.(2) Direktiivi 78/660/EMÜ artikliga 33 antakse liikmesriikidele võimalus lubada äriühingutele või nõuda äriühingutelt teatavate varade ümberhindamist, teatavate varade asendusmaksumuse alusel hindamist või muude meetodite kohaldamist, kajastamaks inflatsiooni mõju aastaaruannete kirjetele.(3) Nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ (konsolideeritud aastaaruannete kohta) [5] artikliga 29 nähakse ette, et konsolideeritud aastaaruannetes kirjendatavad varad ja kohustused tuleb hinnata direktiivi 78/660/EMÜ artiklite 31-42 ja 60 kohaselt.(4) Nõukogu 8. detsembri 1986. aasta direktiivi 86/635/EMÜ (pankade ja teiste finantseerimisasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete kohta) [6] artikliga 1 nähakse ette, et varad ja kohustused tuleb hinnata direktiivi 78/660/EMÜ artiklite 31-42 kohaselt, kui direktiivis 86/635/EMÜ ei ole sätestatud teisiti.(5) Kindlustusseltside konsolideeritud aastaaruanded koostatakse kooskõlas nõukogu 19. detsembri 1991. aasta direktiiviga 91/674/EMÜ kindlustusseltside raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete kohta. [7] Direktiivide 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ muudatused ei puuduta direktiivi 91/674/EMÜ sätteid, kuid komisjon võib pärast asjaomase nõuandekomiteega konsulteerimist teha sarnased ettepanekud selle direktiivi muutmiseks.(6) Rahvusvaheliste finantsturgude liikuvusest tulenevalt kasutatakse laialdaselt mitte üksnes tavapäraseid esmaseid finantsinstrumente, nagu osad/aktsiad ja võlakirjad, vaid ka eri liiki tuletisinstrumente, nagu futuurid, optsioonid, tähtpäevalepingud ja vahetustehingud.(7) Maailma juhtivad raamatupidamisstandardite kujundajad on nimetatud finantsinstrumentide hindamisel loobumas soetusmaksumusmeetodist õiglase väärtuse arvestusmeetodi kasuks.(8) Komisjoni teatises raamatupidamise ühtlustamise kohta seisab: uues rahvusvahelise ühtlustamise strateegias kutsutakse Euroopa Liitu üles tegutsema, säilitamaks ühenduse raamatupidamisdirektiivide ning rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite arengu kooskõla, eelkõige rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite komitee (IASC) raames.(9) Sellise rahvusvaheliselt tunnustatud raamatupidamisstandardite ning direktiivide 78/660/EMÜ, 83/349/EMÜ ja 86/635/EMÜ kooskõla säilitamiseks on tarvis neid direktiive muuta, võimaldamaks teatavaid finantsvarasid ja -kohustusi hinnata nende õiglase väärtusega. See võimaldab Euroopa äriühingutel esitada praeguste rahvusvaheliste suundumuste kohaseid aruandeid.(10) Nimetatud direktiivide 78/660/EMÜ, 83/349/EMÜ ja 86/635/EMÜ muutmine on kooskõlas komisjoni 13. juuni 2000. aasta teatisega Euroopa Parlamendile ja nõukogule EL finantsaruandluse strateegia kohta, milles tehakse ettepanek kasutada noteeritud äriühingute konsolideeritud finantsaruannete koostamiseks tunnustatud rahvusvahelisi raamatupidamisstandardeid. Selle muudatuse eesmärk on võimaldada kohaldada finantsinstrumentide tunnustamist ja hindamist käsitlevat rahvusvahelist raamatupidamisstandardit.(11) Kogu ühenduse finantsteabe võrreldavuse tagamiseks on tarvis nõuda liikmesriikidelt, et nad kehtestaksid teatavate finantsinstrumentide õiglase väärtuse arvestussüsteemi. Liikmesriigid peaksid võimaldama kõikidel direktiivide 78/660/EMÜ, 83/349/EMÜ ja 86/635/EMÜ kohastel äriühingutel või äriühinguliikidel selle süsteemi kasutusele võtta nii raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete kui ka üksnes konsolideeritud aastaaruannete puhul. Lisaks tuleks liikmesriikidel lubada nõuda, et kõik äriühingud või äriühinguliigid võtaksid selle süsteemi kasutusele kas nii raamatupidamise aastaaruannete kui ka konsolideeritud aastaaruannete või üksnes konsolideeritud aastaaruannete puhul.(12) Õiglase väärtuse arvestus peab olema võimalik üksnes kirjete puhul, mille puhul õiglase väärtuse arvestuse sobivuse suhtes valitseb üldine rahvusvaheline konsensus. Praeguse konsensuse kohaselt ei tohiks õiglase väärtuse arvestust kohaldada kõikide finantsvarade ja -kohustuste, näiteks enamiku pangaportfelliga seotud varade ja kohustuste suhtes.(13) Raamatupidamisaruannete lisad peaksid sisaldama teatavaid andmeid bilansis kirjendatud finantsinstrumentide kohta, mida on hinnatud õiglases väärtuses. Raamatupidamise aastaaruandes tuleks märkida äriühingu eesmärgid riskijuhtimise valdkonnas ning finantsinstrumentide kasutamise poliitika.(14) Tuletisinstrumendid võivad äriühingute finantsseisundit oluliselt mõjutada. Tuletisinstrumentide ja nende õiglase väärtuse avaldamist peetakse kohaseks ka juhul, kui äriühing õiglase väärtuse arvestust ei kasuta. Väikestele äriühingutele langeva halduskoorma piiramiseks tuleks liikmesriikidel lubada väikesed äriühingud sellest avaldamiskohustusest vabastada.(15) Finantsinstrumentide raamatupidamisarvestus on finantsaruandluse kiiresti arenev valdkond, mistõttu peaks komisjon selle liikmesriikide õiglase väärtuse arvestuse kogemuste põhjal läbi vaatama,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse direktiivi 78/660/EMÜ järgmiselt:1. lisatakse järgmine jagu:"7.a JAGUÕiglase väärtuse hindamineArtikkel 42a1. Erandina artiklist 32 ning käesoleva artikli lõigetes 2-4 sätestatud tingimustel lubavad liikmesriigid kõikidel äriühingutel või äriühinguliikidel hinnata finantsinstrumente, sealhulgas tuletisinstrumente õiglase väärtuse järgi või nõuavad neilt sellist hindamist.Nimetatud loa või kohustuse võib ette näha üksnes direktiivis 83/349/EMÜ määratletud konsolideeritud aastaaruannete puhul.2. Kaubanduslepinguid, mille järgi ühel lepinguosalisel on õigus võlg tasuda sularahas või muu finantsinstrumendiga, käsitatakse käesoleva direktiivi kohaldamisel tuletisinstrumentidena, välja arvatud juhul, kui:a) need sõlmiti äriühingu eeldatava ostu, müügi või kasutuse eesmärgil ning on endiselt selle eesmärgi pärased;b) need olid nimetatud eesmärgi pärased sõlmimise hetkel jac) eeldatakse, et need täidetakse kauba kohaletoimetamisega.3. Lõiget 1 kohaldatakse üksnes kohustustele, mis kuuluvad:a) kauplemisportfelli hulka võib) tuletisinstrumentide hulka.4. Lõike 1 kohast hindamist ei kohaldata:a) instrumentidele, mis ei ole tuletisinstrumendid ning mida hoitakse tähtajani;b) äriühingu laenudele ja debitoorsetele võlgnevustele, mida ei hoita kauplemiseks;c) osalustele tütarettevõtjates, sidusettevõtjates ja ühisettevõtjates, äriühingu emiteeritud aktsiatele, lepingutele võimalike kulude kohta majandustegevuses ega muudele selliste erijoontega finantsinstrumentidele, mille puhul on üldiselt tunnustatud, et neid instrumente tuleb arvestada muul viisil kui teisi finantsinstrumente.5. Erandina artiklist 32 võivad liikmesriigid kõikide varade ja kohustuste puhul, mida võib käsitada kaetud kirjena vastavalt õiglase väärtuse riskiarvestussüsteemile, või selliste varade või kohustuste määratud osade puhul lubada hindamist nimetatud süsteemist tingitud konkreetse väärtuse järgi.Artikkel 42b1. Artiklis 42a osutatud õiglase väärtuse kindlaksmääramise aluseks on:a) turuväärtus finantsinstrumentide puhul, mille usaldusväärne turg on võimalik hõlpsasti kindlaks teha; kui instrumendi turuväärtust ei ole võimalik hõlpsasti kindlaks teha, kuid on võimalik kindlaks teha selle osade või samaväärse instrumendi turuväärtus, võib turuväärtuse tuletada selle osade või samaväärse instrumendi turuväärtusest; võib) üldtunnustatud hindamismudelite ja -meetodite kohane väärtus instrumentide puhul, mille usaldusväärset turgu ei ole võimalik hõlpsasti kindlaks teha. Nimetatud hindamismudelid ja -meetodid peavad tagama mõistliku hinnangu turuväärtusele.2. Finantsinstrumente, mida pole võimalik usaldusväärselt hinnata ühegi lõikes 1 kirjeldatud meetodi abil, hinnatakse artiklite 34-42 kohaselt.Artikkel 42c1. Olenemata artikli 31 lõike 1 punktist c näidatakse väärtuse muutus kasumiaruandes, kui finantsinstrumenti hinnatakse artikli 42b kohaselt. Muutus kirjendatakse siiski otse omakapitali õiglase väärtuse reservi, kui:a) arvestusalune instrument on riskiarvestussüsteemi riskiturbeinstrument, mis võimaldab väärtuse muutust osaliselt või tervikuna kasumiaruandes näitamata jätta võib) väärtuse muutus on seotud äriühingu poolt välismaisesse majandusüksusse tehtud netoinvesteeringut kajastava rahakirje kursivahega.2. Liikmesriigid võivad lubada või nõuda, et müügiks pakutava finantsvara väärtuse muutus, välja arvatud tuletisinstrumendi oma, kantaks otse omakapitali õiglase väärtuse reservi.3. Õiglase väärtuse reservi kohandatakse, kui selles kirjendatud summasid ei ole enam tarvis lõigete 1 ja 2 rakendamiseks.Artikkel 42dKui on kohaldatud hindamist finantsinstrumentide õiglase väärtuse alusel, tuleb raamatupidamisaruannete lisades avaldada:a) hindamismudelite ja -meetodite aluseks olevad olulised eeldused, kui õiglane väärtus on kindlaks määratud artikli 42b lõike 1 punkti b kohaselt;b) finantsinstrumentide kategooriate kaupa nende õiglane väärtus, otse kasumiaruandesse kirjendatav väärtuse muutus ning õiglase väärtuse reservi kirjendatud muutused;c) tuletisinstrumentide klasside kaupa teave nende instrumentide ulatuse ja laadi kohta, sealhulgas olulised tingimused, mis võivad mõjutada tulevaste rahavoogude suurust, ajastust ja kindlust;d) tabel, milles on näidatud aruandeaasta muutused õiglase väärtuse reservis.";2. artikli 43 lõikes 1:a) asendatakse punktis 10 viide "artiklid 31 ja 34-42" viitega "artiklid 31 ja 34–42c" ningb) lisatakse järgmine punkt:"14. Kui ei ole kohaldatud finantsinstrumentide hindamist õiglase väärtuse alusel 7.a jao kohaselt:a) iga tuletisinstrumentide klassi suhtes:i) instrumentide õiglane väärtus, kui see väärtus on võimalik mõne artikli 42b lõikes 1 kirjeldatud meetodi abil kindlaks teha;ii) teave instrumentide ulatuse ja laadi kohta;b) artikliga 42a hõlmatud finantspõhivarade suhtes, mis on kirjendatud suurema väärtusega kui nende õiglane väärtus ning mille puhul pole kasutatud artikli 35 lõike 1 punkti c alapunkti aa kohast väärtuse kohandamise võimalust:i) iga vara või varade rühma bilansiline väärtus ja õiglane väärtus;ii) bilansilise väärtuse vähendamata jätmise põhjused, sealhulgas nende tõendite laad, mis annavad alust arvata, et bilansiline väärtus taastub.";3. artikli 44 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Liikmesriigid võivad lubada artiklis 11 osutatud äriühingutel koostada raamatupidamisaruannete lühendatud lisad ilma teabeta, mida on nõutud artikli 43 lõike 1 punktides 5-12 ja artikli 14 punktis a. Lisades tuleb siiski avaldada teave, mis on piiritletud artikli 43 lõike 1 punktis 6, tervikuna kõigi kõnealuste kirjete kohta.";4. artikli 46 lõikesse 2 lisatakse järgmine punkt:"f) finantsinstrumentide kasutamise kohta äriühingu poolt ning, kui on selle varade hindamiseks vajalik, kohustuste, finantspositsiooni ja kasumi/kahjumi kohta,- äriühingu finantsriskide juhtimise eesmärgid ja poliitika, sealhulgas iga kavandatava põhiliiki tehingu turvamise poliitika, mille puhul kasutatakse riskiarvestust, ning- äriühingu hinnarisk, krediidirisk, likviidsusrisk ja rahavoogude risk.";5. artikli 59 lõike 2 punktides a ja b asendatakse viide "artiklid 31-42" viitega "7. või 7.a jagu";6. lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 61aHiljemalt 1. jaanuaril 2007 vaatab komisjon artiklite 42a–42d, artikli 43 lõike 1 punktide 10 ja 14, artikli 44 lõike 1, artikli 46 lõike 2 punkti f ning artikli 59 lõike 2 punktide a ja b sätted läbi, võttes arvesse õiglase väärtuse arvestuse sätete kohaldamise kogemusi ja rahvusvahelisi suundumusi raamatupidamise valdkonnas ning esitab vajaduse korral Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku eespool nimetatud artiklite muutmiseks."Artikkel 2Direktiivi 83/349/EMÜ muudetakse järgmiselt:1. artikli 29 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Konsolideeritud aastaaruandega hõlmatavaid varasid ja kohustusi hinnatakse vastavalt ühtsetele meetoditele ja kooskõlas direktiivi 78/660/EMÜ 7. ja 7.a jaoga ning artikliga 60.";2. artiklis 34:a) asendatakse punktis 10 viide "artiklid 31 ja 34-42" viitega "artiklid 31 ja 34–42c" ningb) lisatakse järgmised punktid:"14. Kui on kohaldatud finantsinstrumentide hindamist õiglase väärtuse alusel direktiivi 78/660/EMÜ 7.a jao kohaselt:a) hindamismudelite ja -meetodite aluseks olevad olulised eeldused, kui õiglased väärtused on kindlaks määratud nimetatud direktiivi artikli 42b lõike 1 punkti b kohaselt;b) finantsinstrumentide kategooriate kaupa nende õiglane väärtus, otse kasumiaruandesse kirjendatav väärtuse muutus ning nimetatud direktiivi artikli 42c kohaselt õiglase väärtuse reservi kirjendatud muutused;c) tuletisinstrumentide klasside kaupa teave nende instrumentide ulatuse ja laadi kohta, sealhulgas olulised tingimused, mis võivad mõjutada tulevaste rahavoogude suurust, ajastust ja kindlust;d) tabel, milles on näidatud aruandeaasta muutused õiglase väärtuse reservis.15. Kui ei ole kohaldatud finantsinstrumentide hindamist õiglase väärtuse alusel direktiivi 78/660/EMÜ 7.a jao kohaselt:a) iga tuletisinstrumentide klassi suhtes:i) instrumentide õiglane väärtus, kui see väärtus on võimalik mõne nimetatud direktiivi artikli 42b lõikes 1 kirjeldatud meetodi abil kindlaks teha;ii) teave instrumentide ulatuse ja laadi kohta;b) nimetatud direktiivi artikliga 42a hõlmatud finantspõhivarade suhtes, mis on kirjendatud suurema väärtusega kui nende õiglane väärtus ning mille puhul pole kasutatud artikli 35 lõike 1 punkti c alapunkti aa kohast väärtuse kohandamise võimalust:i) iga vara või varade rühma bilansiline väärtus ja õiglane väärtus;ii) bilansilise väärtuse vähendamata jätmise põhjused, sealhulgas nende tõendite laad, mis annavad alust arvata, et bilansiline väärtus taastub.";3. artikli 36 lõikesse 2 lisatakse järgmine punkt:"e) finantsinstrumentide kasutamise kohta ettevõtjate poolt ning, kui see on vajalik varade hindamiseks, kohustuste, finantspositsiooni ja kasumi/kahjumi kohta,- ettevõtjate finantsriskide juhtimise eesmärgid ja poliitika, sealhulgas iga kavandatava põhiliiki tehingu turvamise poliitika, mille puhul kasutatakse riskiarvestust, ning- hinnarisk, krediidirisk, likviidsusrisk ja rahavoogude risk.";4. lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 50aHiljemalt 1. jaanuaril 2007 vaatab komisjon artikli 29 lõike 1, artikli 34 punktide 10, 14 ja 15 ning artikli 36 lõike 2 punkti e sätted läbi, võttes arvesse õiglase väärtuse arvestuse sätete kohaldamise kogemusi ja rahvusvahelisi suundumusi raamatupidamise valdkonnas ning esitab vajaduse korral Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku eespool nimetatud artiklite muutmise kohta."Artikkel 3Direktiivi 86/635/EMÜ artikli 1 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Direktiivi 78/660/EMÜ artikleid 2 ja 3, artikli 4 lõikeid 1 ja 3-5, artikleid 6, 7, 13, 14, artikli 15 lõikeid 3 ja 4, artikleid 16-21, 29-35, 37-41, artikli 42 esimest lauset, artikleid 42a–42d, artikli 45 lõiget 1, artikli 46 lõikeid 1 ja 2, artikleid 48-50, artiklit 50a, artikli 51 lõiget 1, artikleid 56-59, 61 ja 61a kohaldatakse käesoleva direktiivi artiklis 2 osutatud asutuste suhtes, kui käesolevas direktiivis ei ole sätestatud teisiti. Käesoleva direktiivi artikli 35 lõiget 3, artikleid 36 ja 37 ning artikli 39 lõikeid 1-4 ei kohaldata siiski varade ja kohustuste suhtes, mida hinnatakse kooskõlas direktiivi 78/660/EMÜ 7.a jaoga."Artikkel 41. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 1. jaanuari 2004. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhilised siseriiklikud õigusnormid.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. september 2001Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaC. Picqué[1] EÜT C 311, 31.10.2000, lk 1.[2] EÜT C 268, 19.9.2000, lk 1.[3] Euroopa Parlamendi 15. mai 2001. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 30. mai 2001. aasta otsus.[4] EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 1999/60/EÜ (EÜT L 162, 26.6.1999, lk 65).[5] EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[6] EÜT L 372, 31.12.1986, lk 1.[7] EÜT L 374, 31.12.1991, lk 7.--------------------------------------------------