title: Nõukogu direktiiv 93/85/EMÜ, 4. oktoober 1993, kartuli ringmädaniku kontrolli kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0085

Euroopa Liidu Teataja L 259 , 18/10/1993 Lk 0001 - 0025 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 53 Lk 0036  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 53 Lk 0036

		Nõukogu direktiiv 93/85/EMÜ,4. oktoober 1993,kartuli ringmädaniku kontrolli kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:kartulikasvatusel on ühenduse põllumajanduses oluline koht; kahjulikud organismid ohustavad pidevalt kartuli saagikust;kartulikasvatuse kaitsmine selliste kahjulike organismide eest peaks lisaks tootmismahu säilitamisele suurendama põllumajanduse tootlikkust;liikmesriigi territooriumile kahjulike organismide toomise vastu võetavatel kaitsemeetmetel on üksnes piiratud mõju, kui sellisteorganismidevastu ei võidelda samal ajal ja metoodiliselt kogu ühenduses ega hoita ära nende levimist;üks kartulile kahjulikke organisme on Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al., kartuli ringmädaniku nakkusetekitaja; seda haigust on esinenud mõnes ühenduse osas ning siiani eksisteerib mõni nakkusallikas;kogu ühenduses on kartulikasvatuse jaoks märkimisväärne oht, kui ei võeta meetmeid selle haiguse asukoha määratlemiseks ning leviku kindlaksmääramiseks, haigusjuhtude ja leviku vältimiseks ning, kui haigus avastatakse, haiguse leviku takistamiseks ja tõrjumiseks haiguse likvideerimise eesmärgil;selle tagamiseks tuleb kogu ühenduses võtta teatavaid meetmeid; lisaks peavad liikmesriigid olema valmis võtma vajaduse korral lisameetmeid või rangemaid meetmeid, tingimusel et see ei takista kartulite liikumist ühenduse piires, välja arvatud nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiivis 77/93/EMÜ (taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse kandumise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta) [4] sätestatud ulatuses; sellistest meetmetest tuleb teatada teistele liikmesriikidele ja komisjonile;nõukogu 24. juuni 1980. aasta direktiivis 80/665/EMÜ (kartuli ringmädaniku kontrolli kohta) [5] on sätestatud miinimumnõuded, mida liikmesriigid peavad võtma kartuli ringmädaniku vastu;sellest ajast alates on toimunud oluline areng teadmistes kartuli ringmädaniku kohta ja kartuli ringmädaniku nakkusetekitaja kindlaksmääramisel;ühenduse taimetervise korra kohaldamine ühenduses kui sisepiirideta alal on tekitanud vajaduse osa direktiivi 80/665/EMÜ sätetest uuesti läbi vaadata ja muuta;kõnealuse läbivaatamise tulemusena on leitud, et direktiivi 80/665/EMÜ sätted ei ole piisavad ning meetmeid tuleb veel täpsustada;selles olukorras tuleks direktiiv 80/665/EMÜ kehtetuks tunnistada ning vastu võtta vajalikud meetmed;meetmete puhul tuleb arvestada esiteks, et haigus võib jääda varjatuks ja avastamata nii kasvavate kultuuride kui ladustatud mugulate puhul ning seega saab haigust tõhusalt vältida üksnes nakkuseta seemnekartuli tootmise ja kasutamise teel, ning teiseks, et haiguse asukoha määramiseks on vajalik korrapärane ametlik kontroll; nakkusetekitaja levik kasvavate kultuuride hulgas ei ole kõige olulisem tegur, vaid nakkusetekitaja võib püsida üle talve isekülvanud kartulitaimedes ning see on peamine nakkusallikas, mis kandub ühest hooajast teise; nakkusetekitaja levib peamiselt kartulite saastumisel kokkupuutes nakatunud kartulitega ning istutus-, saagikoristus- ja käitlemisseadmete või veo- ja ladustamismahutite kaudu, mis on saastunud nakkusetekitajaga eelmisest kontaktist nakatunud kartulitega; sellised saastunud objektid võivad mõnda aega pärast saastumist jääda nakkusohtlikeks; nakkusetekitaja levikut saab vähendada või vältida kõnealuste objektide desinfitseerimisega; seemnekartuli saastumine on peamine oht nakkusetekitaja levikul;selliste üldmeetmete üksikasjade kindlaksmääramiseks ning liikmesriikide rangemate või lisameetmete jaoks, mida võetakse nakkusetekitaja oma territooriumile toomise vältimiseks, on soovitav, et liikmesriigid teevad komisjoniga tihedat koostööd alalise taimetervise komitee (edaspidi "komitee") raames,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis käsitletakse meetmeid, mida liikmesriigid peavad võtma kartuli ringmädaniku põhjustaja Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. (edaspidi "organismi") vastu, et:a) määrata selle asukoht ja levik;b) vältida selle esinemist ja levikut; ningc) haiguse avastamise korral vältida selle levikut ja tõrjuda haigust likvideerimise eesmärgil.Artikkel 21. Liikmesriigid viivad läbi korrapäraseid ametlikke uuringuid organismi leidmiseks oma territooriumilt pärit mugulatel ja vajaduse korral kartulitaimedel (Solanum tuberosum L.), et kinnitada organismi puudumist.Nimetatud uuringuteks võetakse mugulate puhul proovid nii seemne- kui muudelt kartulitelt, soovitavalt ladustatud partiidest, ning proovidega tehakse katseid ametlikes või ametliku järelevalve all olevates laborites, kasutades organismi avastamiseks ja diagnoosimiseks I lisas esitatud meetodit. Lisaks võib vajaduse korral teha ametlikku või ametliku järelevalve all visuaalset kontrolli, lõigates muude proovide mugulaid.Taimede puhul viiakse need uuringud läbi vastavalt asjakohastele meetoditele ning proovidega tehakse asjakohaseid ametlikke katseid või katseid ametliku järelevalve all.Proovide arvu, päritolu, kihistamise ja aja otsustavad vastutavad ametiasutused direktiivis 77/93/EMÜ määratletud tähenduses usaldusväärsete teaduslike ja statistiliste põhimõtete ja organismi bioloogia alusel, võttes arvesse asjaomaseid kartulikasvatussüsteeme asjaomastes liikmesriikides. Üksikasjad selle kohta esitatakse igal aastal teistele liikmesriikidele ja komisjonile, et tagada samalaadne kindlusaste liikmesriikide vahel organismi puudumise kinnitamisel.2. Lõikes 1 sätestatud ametlike uuringute tulemustest teatatakse vähemalt kord aastas teistele liikmesriikidele ja komisjonile. Sellise teate üksikasjad on konfidentsiaalsed. Need võib esitada komiteele direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a sätestatud korras.3. Direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a sätestatud korras võib vastu võtta järgmised sätted:- käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud ja vastavalt usaldusväärsetele teaduslikele ja statistilistele põhimõtetele läbiviidavate uuringute üksikasjad,- käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud teate üksikasjad.4. Direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a sätestatud korras võetakse vastu järgmised sätted:- käesoleva artikli lõike 1 kolmandas lõigus sätestatud uuringute ja katsete asjakohased meetodid.Artikkel 3Liikmesriigid tagavad, et organismi esinemise kahtlusest nende territooriumil kartulitaimedes ja mugulates või koristatud, ladustatud või turustatud mugulates või selle kinnitusest teatatakse nende vastutavale ametiasutusele.Artikkel 41. Haiguse esinemise kahtluse korral tagavad liikmesriigi vastutavad ametiasutused, kuhu juhtumitest on teatatud, et viiakse läbi ametlik või ametliku järelevalve all tehtav laboratoorne kontroll, kasutades I lisas sätestatud meetodit ning vastavalt II lisa punktis 1 määratletud tingimustele, et kinnitada haiguse esinemise kahtlust või lükata see ümber. Esimesel juhul kohaldatakse II lisa punktis 2 sätestatud nõudeid.2. Kuni haiguse esinemise kahtluse kinnitamiseni või ümberlükkamiseni lõike 1 alusel sellistel esinemise kahtluste juhtudel, kus:i) on nähtud visuaalseid sümptomeid, mis annavad aluse haiguse diagnoosimise kahtluseks, võiii) on saadud I lisas määratletud immunofluorestsentskatse või muu asjakohase katse positiivne tulemus,liikmesriikide vastutavad ametiasutused:a) keelavad kõikide nende partiide või saadetiste liikumise, kust proovid on võetud, välja arvatud liikumine nende kontrolli all ja tingimusel, et on kindlaks tehtud organismi leviku identifitseeritava ohu puudumine;b) võtavad meetmed kahtlustatava haiguse esinemise päritolu tuvastamiseks;c) kehtestavad asjakohased täiendavad ettevaatusabinõud vastavalt eeldatavale ohule, et vältida organismi levikut. Need meetmed võivad hõlmata kõikide muude mugulate või taimede liikumise ametlikku kontrolli haiguse esinemise kahtlusega seotud tööruumides või neist väljaviimisel.3. Direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a ettenähtud korras võib vastu võtta järgmise sätte:- lõike 2 punktis c osutatud meetmed.4. Direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a sätestatud korras võetakse vastu järgmine säte:- käesoleva artikli lõike 2 punktis ii sätestatud muu asjakohane katse.Artikkel 51. Kui ametlik või ametliku järelevalve all tehtav laboratoorne kontroll, kasutades I lisas sätestatud meetodit, kinnitab organismi olemasolu mugulate, taimede või taimede osade proovis, siis liikmesriigi vastutavad ametiasutused, võttes arvesse usaldusväärseid teaduslikke põhimõtteid, organismi bioloogiat ning asjakohaseid tootmis-, turustamis- ja töötlemissüsteeme selles liikmesriigis:a) tunnistavad saastunuks mugulad või taimed, saadetise ja/või partii ning seadme, sõiduki, laeva, lao või nende osad ning mis tahes muud objektid, sealhulgas pakkematerjali, millest proov on võetud, ning vajaduse korral tootmiskoha(d) ning põllu(d), kust mugulad või taimed on koristatud;b) määravad III lisa punkti 1 sätteid arvesse võttes kindlaks tõenäolise saaste ulatuse koristamisele eelneva või järgneva kontakti kaudu või saastunuks tunnistatud tootmisahela kaudu;c) piiritlevad tsooni punkti a alusel saastunuks tunnistamise, punkti b alusel tõenäolise saastamise ulatuse määramise ja organismi võimaliku leviku põhjal, võttes arvesse III lisa punkti 2 sätteid.2. Liikmesriigid teavitavad viivitamata teisi liikmesriike ja komisjoni vastavalt III lisa punkti 3 sätetele mis tahes saastumisest, mis on kinnitatud vastavalt lõike 1 punktile a, ning piiritletud tsooni üksikasjadest lõike 1 punkti c alusel.Sellise teate üksikasjad on konfidentsiaalsed. Need võib esitada komiteele direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a sätestatud korras.3. Lõike 2 alusel saadetud teate ning selles nimetatud üksikasjade tulemusel määravad teised teates määratletud liikmesriigid vastavalt vajadusele kindlaks saastumise, tõenäolise saastumise ulatuse ning piiritlevad tsooni vastavalt lõike 1 punktidele a, b ja c.Artikkel 6Liikmesriigid näevad ette, et kui mugulad või taimed on tunnistatud saastunuks artikli 5 lõike 1 punkti a alusel, viiakse vastavalt artikli 4 lõikele 1 läbi katsed kartulivarudega, mis on samast kloonist kui saastunud kartulid. Katsed tehakse nii paljude selliste mugulate või taimedega, kui on vaja tõenäolise esmase nakkusallika ja tõenäolise saastumise ulatuse määramiseks, soovitavalt riskiastme järjekorras.Katsete tulemusel määratakse kindlaks saastumine, tõenäoline saastumise ulatus ja piiritletakse tsoonid vastavalt artikli 5 lõike 1 punktidele a, b ja c.Artikkel 71. Liikmesriigid näevad ette, et mugulaid või taimi, mis on tunnistatud saastunuks artikli 5 lõike 1 punkti a alusel, ei või maha panna ega istutada ning et vastutavate ametiasutuste kontrolli all need:- hävitatakse, või- kõrvaldatakse muul viisil vastavalt ametliku järelevalve all olevale meetmele või olevatele meetmetele kooskõlas IV lisa punkti 1 sätetega, tingimusel et tehakse kindlaks, et ei ole organismi leviku identifitseeritavat ohtu.2. Liikmesriigid näevad ette, et mugulaid ja taimi, mille puhul on kindlaks tehtud, et need on tõenäoliselt saastunud vastavalt artikli 5 lõike 1 punktile b, ei või maha panna ega istutada ning, ilma et see piiraks artiklis 6 osutatud samast kloonist pärit varudega tehtud katsete tulemusi, kasutatakse neid või kõrvaldatakse need vastutavate ametiasutuste kontrolli all IV lisa punktis 2 määratletud viisil, nii et on tagatud organismi leviku identifitseeritava ohu puudumine.3. Liikmesriigid näevad ette, et mis tahes seadmed, sõiduk, laev, ladu või nende osad ning mis tahes muud objektid, sealhulgas pakkematerjal, mis on artikli 5 lõike 1 punkti a alusel tunnistatud saastunuks või mille puhul on kindlaks tehtud, et need on artikli 5 lõike 1 punkti b alusel tõenäoliselt saastunud, hävitatakse või puhastatakse ja desinfitseeritakse, kasutades IV lisa punktis 3 määratletud asjakohaseid meetodeid. Pärast desinfitseerimist ei käsitata selliseid objekte enam saastununa.4. Ilma et see piiraks lõigete 1, 2 ja 3 alusel rakendatud meetmete kohaldamist, näevad liikmesriigid ette, et artikli 5 lõike 1 punkti c alusel piiritletud tsoonis rakendatakse IV lisa punktis 4 määratletud meetmeid.Artikkel 81. Liikmesriigid näevad ette, et seemnekartul peab vastama direktiivi 77/93/EMÜ nõuetele ning olema pärit otse ametlikult kinnitatud programmi alusel saadud materjalist, mille kohta on I lisas sätestatud meetodit kasutades ametlike või ametliku järelevalve all tehtud katsete käigus leitud, et see on organismist vaba.Eespool nimetatud katse tehakse:- esmase kloonaretuse teel saadud taimedega juhtudel, kus saastumine mõjutab seemnekartuli toodangut,- muudel juhtudel kas esmase kloonaretuse teel saadud taimedega või eliitseemnekartulit või varasemat paljundusmaterjali esindavate proovidega.2. Direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a sätestatud korras võib vastu võtta järgmised sätted:- käesoleva artikli lõike 1 teise lõigu esimese taande üksikasjalikud rakenduseeskirjad,- eeskirjad käesoleva artikli lõike 1 teise lõigu teises taandes ettenähtud esindavate proovide kohta.Artikkel 9Liikmesriigid keelavad organismi hoidmise ja käitlemise.Artikkel 10Ilma et see piiraks direktiivi 77/93/EMÜ sätete kohaldamist, võivad liikmesriigid lubada erandeid käesoleva direktiivi artiklites 6, 7 ja 9 osutatud meetmetest katsete ja teaduslike eesmärkide puhul ning sordivaliku alase töö puhul, tingimusel et sellised erandid ei piira organismi kontrolli ega tekita organismi leviku ohtu.Artikkel 11Liikmesriigid võivad vastu võtta selliseid lisameetmeid või rangemaid meetmeid, mis on vajalikud organismiga võitlemiseks või selle leviku vältimiseks niivõrd, kuivõrd need on kooskõlas direktiivi 77/93/EMÜ sätetega.Esimeses lõigus nimetatud lisameetmed võivad hõlmata ettekirjutust, et võib maha panna üksnes seemnekartulit, mille vastavus ettenähtud taimetervise standarditele on kas ametlikult sertifitseeritud või seda on ametlikult kontrollitud. Viimast võib kohaldada eriti juhul, kui põllumajandustootjal on lubatud oma põllumajandusettevõttes kasutada seemnekartulit, mille ta on saanud oma saagist, ning teistel juhtudel, kui pannakse maha enda toodetud seemnekartulit.Nende meetmete üksikasjadest teavitatakse teisi liikmesriike ja komisjoni.Artikkel 12Käesoleva direktiivi lisade muudatused, mis tehakse teaduse ja tehnika arengut silmas pidades, võetakse vastu direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 16a sätestatud korras.Artikkel 131. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud sätted 15. novembriks 1993. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid võtavad vastu need õigusaktid, lisavad nad nendesse õigusaktidesse või nende õigusaktide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Liikmesriigid kohaldavad neid meetmeid alates 16. novembrist 1993.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile viivitamata siseriiklike õigusaktide teksti, mille nad käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võtavad. Komisjon teavitab sellest teisi liikmesriike.Artikkel 14Direktiiv 80/665/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 16. novembrist 1993.Artikkel 15Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 4. oktoober 1993Nõukogu nimeleesistujaW. Claes[1] EÜT C 93, 2.4.1993, lk 12.[2] EÜT C 176, 28.6.1993, lk 210.[3] EÜT C 161, 14.6.1993, lk 18.[4] EÜT L 26, 31.1.1977, lk 20. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 92/103/EMÜ (EÜT L 363, 11.12.1992, lk 1).[5] EÜT L 180, 14.7.1980, lk 30.--------------------------------------------------I LISARINGMÄDANIKU BAKTERI CLAVIBACTER MICHIGANENSIS (Smith) Davis et al. ssp. SEPEDONICUS (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. KARTULIMUGULATE PARTIIDES AVASTAMISE JA DIAGNOOSIMISE MEETOD1. Mugula basaalse tipu eraldamine1.1. 200 mugulat pestakse jooksva kraanivee all ning iga mugula basaalse tipu ümbert eemaldatakse epidermis, kasutades korrapäraselt desinfitseeritud skalpelli või kartulikoorijat; desinfitseerida võib koorijat 70 % etanooli kastes ning leegi kohal kuumutades.1.2. Noa või kartulikoorijaga eemaldatakse ettevaatlikult koonusekujulised koetükid mugula basaalsest tipust. Liigse muu koe kui juhtkoe hulk hoitakse miinimumtasemel. Pärast eemaldamist tuleb basaalseid tippe töödelda 24 tunni jooksul (vaata lõige 3) või konserveerida –20 °C juures kuni kaks nädalat.2. Ringmädaniku sümptomite visuaalne kontrollPärast basaalsete tippude eemaldamist lõigatakse iga mugul põigiti pooleks ning vaadatakse, kas on ringmädaniku sümptomeid.Mugulaid pigistatakse ning vaadatakse, kas pehmitatud kude eraldub juhtkoest.Esimesed sümptomid on koe kerge klaasistumine või poolläbipaistvus ilma pehmenemiseta juhtkoe ümbruses, eriti basaalse tipu lähedal. Juhtkoe ring basaalses tipus võib olla veidi tumedama värvusega kui tavaliselt. Esimene kindlalt identifitseeritav sümptom on, kui juhtkoe ring on kollaka värvusega ning kui mugula kergel pigistamisel ilmuvad soontest juustulaadse aine sambad. See eritis sisaldab miljoneid baktereid. Sellel etapil võib tekkida juhtkoe pruunistumine. Esialgu võivad need sümptomid olla üksnes ühes ringi osas ning ei pruugi olla basaalse tipu lähedal ning võivad järk-järgult laieneda kogu ringile. Haiguse süvenedes juhtkude hävib; koore välimine osa võib eralduda sisemisest. Haiguse lõppjärgus ilmuvad mugula pinnale praod, mis on sageli äärtest punakaspruunid. Teise seenhaiguse või bakteri levik võib sümptomeid varjata ning võib olla raske või isegi võimatu eristada lõppjärgus ringmädaniku sümptomeid teistest mugula mädanikest.3. Proovide ettevalmistamine Grami järgi värvimiseks, immunofluorestsentsuuringuks ja baklažaanikatseks3.1. Basaalsed tipud homogeniseeritakse temperatuuril alla 30 °C, kuni saavutatakse täielik leotis lahjendusvedelikus, mis ei ole teadaolevalt mürgine Corynebacterium sepedonicum’ile (nt 0,05 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahus pH tasemega 7,0); soovitatav on lisada mittetoksilist deflokulanti ning võib olla vaja lisada mittetoksilist vahutamisvastast ainet (1. ja 2. liide). Tuleks vältida liigset ligunemist.3.2. Bakterid eraldatakse homogenaadist ühe järgmise meetodi abil. [1]A. a) Kuni 180 g tsentrifuugitakse 10 minutit.b) Vähemalt 4000 g supernatanti tsentrifuugitakse 10 minutit. Supernatant dekanteeritakse ja eraldatakse.B. a) Leotisel lastakse 30 minutit seista, et koejäänused settiksid. Supernatant dekanteeritakse sadet puutumata.b) Supernatant filtreeritakse läbi filterpaberi (Whatman nr 1), mida hoitakse paagutatud klaasfiltris (nr 2 = 40–100 μm), kasutades veejugapumpa. Filtraat kogutakse tsentrifuugiküvetti. Filter pestakse steriilses fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahuses filtraadi maksimumruumalani 35 ml.c) Vähemalt 4000 g filtraati tsentrifuugitakse 20 minutit.3.3. Pellet suspendeeritakse steriilses 0,01 M fosfaatpuhvris pH tasemega 7,2 (2. liide) lõppruumalani ligikaudu 1 ml. Segu jagatakse kaheks osaks ning üks osa jäetakse kontrollimise jaoks alles, külmutades seda –20 °C [2] juures või lüofiliseerides. Teine osa jagatakse pooleks, kasutades üht poolt immunofluorestsentsuuringuks ja Grami järgi värvimiseks ning teist baklažaanikatseks.3.4. Kõiki positiivseid C.sepedonicum’i kontrolle ja proove tuleb käsitleda eraldi, et vältida saastumist. Seda tuleb järgida immunofluorestsentsuuringu objektiklaaside ja baklažaanikatse korral.4. Grami järgi värvimine4.1. Grami järgi värvimine valmistatakse ette kõikide pelleti lahuste jaoks (5.2.1) ning kõikide lõigatud mugulate (2) jaoks, mis on klaasjad, mädanenud või muude kahtlaste sümptomitega. Proovid tuleks võtta haigestunud kudede äärtest.4.2. Grami järgi värvimine valmistatakse ette teadaolevate C. sepedonicum’i kultuuride jaoks ning võimaluse korral looduslikult nakatunud koe (5.1) jaoks.4.3. Määratakse kindlaks, millised proovid sisaldavad tüüpilisi Grami positiivseid korüneformseid rakke. Üldiselt on C. sepedonicum’i rakud 0,8–1,2 μm pikad ning 0,4–0,60 μm laiad.Nõuetekohane värvimise protseduur on esitatud 3. liites.Infektsioossetest materjalidest või värskelt isoleeritud kultuuridest valmistatud preparaatides nähakse sageli kerajaid pulkbaktereid, mis on tavaliselt veidi väiksemad kui bakterirakud teistest agarkultuuridest. Enamikul mikroobide söötmetel on C.sepedonicum’i rakud erineva ebakorrapärase kujuga korüneformsed (nuiakujulised) pulkbakterid, mis värvuvad Grami järgi vahelduvalt. Rakud esinevad kas üksikult või paarikaupa, asetsedes peale paljunemist nurgeti ja vahetevahel ebakorrapärastes gruppides, mis meenutavad palisaade ja hieroglüüfe.5. Immunofluorestsentsuuringu kava5.1. Kasutatakse C.sepedonicum’i tuntud tüve antiseerumit ATCC 33113 (NCPPB 2137) või NCPPB 2140. Selle immunofluorestsentstiiter peab olema suurem kui 1: 600. Katse objektiklaasile tehakse üks fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahuse kontroll, et määrata, kas fluorestseiinisotiotsüanaadi jänesevastane immunoglobuliini konjugaat kombineerub bakterirakkudega mittespetsiifiliselt. Corynebacterium sepedonicum’i (ATCC 33113 (NCPPB 2137), NCPPB 2140) tuleks kasutada homoloogilise antigeeni kontrolliks eraldi objektiklaasil. Võimaluse korral tuleks kasutada looduslikult nakatunud kude (mida on säilitatud lüofiliseerituna või külmutatuna –20 °C juures) samalaadseks kontrolliks samal objektiklaasil (joonis 2).5.2. Analüüsi käik5.2.1. Valmistatakse ette kolm järjestikust lõpliku pelleti kümnekordset lahust (101, 102, 103) destilleeritud vees (joonis 1).5.2.2. Pipetitakse mõõdetud standardkogus, millest piisab iga pelletilahuse akna (ligikaudu 25 μl) katmiseks või C. sepedonicum’i suspensiooniga (ligikaudu 106 rakku ml kohta) mitmekohalise objektiklaasi akende katmiseks vastavalt joonisele 1.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++5.2.4. Asjakohased aknad kaetakse C. sepedonicum’i antiseerumi soovitatavate lahjendustega 0,01 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahusega pH tasemega 7,2 (2. liide) vastavalt joonisele 1. (Fluorestseiinisotiotsüanaadi kontrolliks kasutatakse fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahust.) Antiseerumi töölahus peaks olema ligikaudu pool immunofluorestsentstiitri omast. Kui kasutatakse muid antiseerumi lahjendusi, tuleks iga kasutatava lahjenduse jaoks ette valmistada eraldi objektiklaasid.5.2.5. Proovi inkubeeritakse niiskes ruumis ümbritseva õhu temperatuuril 30 minutit.5.2.6. Loputatakse hoolikalt 0,01 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahusega pH tasemega 7,2. Pestakse viis minutit 0,01 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahuses pH tasemega 7,2, vahetades seda kolm korda.5.2.7. Liigne niiskus eemaldatakse hoolikalt.5.2.8. Iga aken kaetakse fluorestseiinisotiotsüanaadi konjugaadiga samas lahjenduses, mida on kasutatud tiitri määramiseks, ning inkubeeritakse 30 minutit pimedas niiskes ruumis ümbritseva õhu temperatuuril.5.2.9. Loputatakse ja pestakse vastavalt eespool kirjeldatule.5.2.10. Igasse aknasse pannakse ligikaudu 5–10 ml 0,1 M fosfaatpuhvri lisandiga glütseriini pH tasemega 7,6 (või samalaadsesse kattevedelikku pH tasemega vähemalt 7,6) ning kaetakse katteklaasiga (2. liide).5.2.11. Vaadatakse mikroskoobiga, millel on epifluorestsentsvalgusallikas ja fluorestseiinisotiotsüanaadiga töötamiseks sobivad filtrid. Sobiv on 400 – 1000kordne suurendus. Paralleelsed aknad skaneeritakse üle kahe diameetri täisnurkade all ja ümber akna perimeetrite.Leitakse fluorestseerivad rakud positiivse kontrolli puhul ning määratakse tiiter. Leitakse fluorestseerivad rakud fluorestseiinisotiotsüanaadiga/fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahusega kontrollaknast ning, kui neid ei esine, jätkatakse katseakendega. Määratakse vähemalt kümnel mikroskoobiväljal morfoloogiliselt tüüpiliste fluorestseerivate rakkude keskmine arv välja kohta ning arvutatakse rakkude arv lahjendamata pelleti milliliitri kohta (4. liide).Immunofluorestsentskatse puhul on mitmeid probleeme.- Kartulipelletis ilmuvad tõenäoliselt ebatüüpilise morfoloogiaga fluorestseerivate rakkude taustpopulatsioonid ning Clavibacter michiganensis ssp. sepedonicus’ega sarnase suuruse ja morfoloogiaga ristuvalt reageerivad saprofüütbakterid. Arvesse võetakse üksnes tüüpilise suuruse ja morfoloogiaga fluorestseerivaid rakke.Ristuvate reaktsioonide võimaluse tõttu tuleks immunofluorestsentsuuringu positiivse tulemusega proovidega teha uus katse, kasutades erinevat antiseerumit.- Avastamise tehniline piir selle meetodi puhul on 103–104 rakku ühe milliliitri lahjendamata pelleti kohta. Avastamiskünnisel oleva tüüpiliste fluorestseerivate rakkude arvuga proovid on tavaliselt C. m. ssp. sepedonicus’e suhtes negatiivsed, kuid nendega võib teha baklažaanikatse.Immunofluorestsentsuuringu tulemus on negatiivne iga proovi puhul, millest ei leita morfoloogiliselt tüüpilisi fluorestseerivaid rakke. Proovid ei ole nakatunud Clavibacter michiganensis ssp. sepedonicus’ega.Baklažaanikatset ei ole vaja teha.Immunofluorestsentsuuringu tulemus on positiivne iga proovi puhul, millest leitakse morfoloogiliselt tüüpilisi fluorestseerivaid rakke.Proovid, mille puhul on immunofluorestsentsuuringu tulemus positiivne mõlema antiseerumiga, võivad olla nakatunud Clavibacter michiganensis ssp. sepedonicus’ega.Baklažaanikatse tuleb teha kõikide proovidega, mis võivad olla nakatunud.6. BaklažaanikatseAndmed kultuuri kohta on 5. liites.6.1. Punktis 3.3 osutatud pellet jaotatakse 25 vähemalt 3. leheetapil baklažaani vahel (5. liide) ühe meetodi abil järgmisena esitatutest (6.2, 6.3 või 6.4).6.2. Inokulatsioon sisselõike kaudu I6.2.1. Iga pott asetatakse horisontaalselt (10 × 15 cm vahtpolüstüreenplaadi sisse, mille sügavus on 5 cm ning mille ühelt küljelt (joonis 3) on eemaldatud kiht, et mahutada 10 cm pott). Iga proovi puhul asetatakse varre ja plaadi vahele steriilne alumiiniumfooliumi riba. Taime võib hoida paigal plaadi ümber kinnitatud kummiribaga.6.2.2. Skalpelliga tehakse idulehtede ja esimese lehe vahele pikisuunas või veidi diagonaalselt 0,5–1,0 cm lõige, mille sügavus on ligikaudu kolmveerand varre diameetrit.6.2.3. Sisselõiget hoitakse lahti skalpelli tera otsaga ning sellesse viiakse pelletisse kastetud pliiatsiga või peene pintsliga inokulaat. Ülejäänud pellet jaotatakse baklažaanide vahel.6.2.4. Sisselõige kaetakse 2 ml süstla abil steriilse vaseliiniga.+++++ TIFF +++++6.3. Inokulatsioon sisselõike kaudu II6.3.1. Taime kahe sõrme vahel hoides pipetitakse suspendeeritud pelleti tilk (ligikaudu 5–10 μl) varrele idulehtede ja esimese lehe vahele.6.3.2. Steriilse skalpelliga tehakse 1 cm pikkune diagonaalne sisselõige (ligikaudu 5° nurga all), mille sügavus on ligikaudu 2/3 varre paksusest, alustades sisselõiget pelleti tilgutamise kohast.6.3.3. Sisselõige kaetakse süstla abil steriilse vaseliiniga.6.4. Inokulatsioon süstla abil6.4.1. Baklažaane ei tohi kasta üks päev enne inokulatsiooni, et vähendada raku siserõhku.6.4.2. Baklažaanide varsi inokuleeritakse idulehtede kohalt hüpodermilise nõelaga süstlaga (vähemalt 23G). Pellet jaotatakse baklažaanide vahel.6.5. 25 taime inokuleeritakse teadaoleva C. sepedonicum’i kultuuriga ning võimaluse korral looduslikult nakatunud mugula kude (5.1) sama inokulatsioonimeetodiga (6.2, 6.3 või 6.4).6.6. Sama inokulatsioonimeetodiga (6.2, 6.3 või 6.4) inokuleeritakse 25 taime steriilse 0,05 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahusega.6.7. Taimi inkubeeritakse nõuetekohastes tingimustes (5. liide) 40 päeva. Sümptomeid kontrollitakse regulaarselt kaheksa päeva tagant. Loetakse üle sümptomitega taimed. C.sepedonicum põhjustab lehtede närbumist, mis võib alata leheservade või leheroodude vahelise osa lõtvusena. Närbunud kude võib alguses olla tumeroheline või laiguline, kuid muutub kahvatumaks enne suremist. Leheroodude vahelise ala närbunud kohad on rasvase ja lödise välimusega. Surnud koel on sageli erekollane serv. Taimed ei pruugi olla hukkunud; mida pikem on periood enne sümptomite tekkimist, seda suurem on ellujäämise võimalus. Taimed võivad infektsioonist välja kasvada. Haigustele vastuvõtlikud noored baklažaanid on C. sepedonicum’i väheste populatsioonide suhtes palju tundlikumad kui vanemad taimed, seega tuleb kasutada taimi 3. leheetapil või vahetult enne seda.Närbumist võivad põhjustada ka mugula koe pelletis olevate muude bakterite või seente populatsioonid. Need hõlmavad Erwinia carotovora subsp. carotovora ja E. carotovora subsp. atroseptica, Phoma exigua var. foveata, samuti saprofüütbakterite ulatuslikke populatsioone. Sellist närbumist on võimalik eristada C. sepedonicum’i põhjustatud närbumisest, kuna terved lehed või taimed närbuvad kiiresti.6.8. Kõik baklažaanipartiid, millel on sümptomeid, valmistatakse ette Grami järgi värvimiseks (4), kasutades taimedelt võetud närbunud lehe ja varre koe osasid, ning isoleeritakse sobivale toitekeskkonnale (7). Baklažaani lehed ja varred desinfitseeritakse pindmiselt, pühkides neid 70 % etanooliga.6.9. Teatavatel tingimustel, eriti kui kasvutingimused ei ole optimaalsed, võib olla võimalik, et C. sepedonicum eksisteerib varjatud nakkusena baklažaanis isegi pärast 40päevast inkubeerimist. Sellised nakkused võivad põhjustada inokuleeritud taimede kasvu ja elujõu vähenemist. Kui immunoflourestsentsuuringut käsitatakse positiivsena, võib olla vaja teha veel uuringuid. Seepärast võib olla vaja võrrelda kõikide katsealuste baklažaanitaimede kasvumäärasid steriilse 0,05 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahusega inokuleeritud prooviga ning jälgida kasvuhoone keskkonnatingimusi.Soovitused täiendavateks katseteks on järgmised:6.9.1. varred lõigatakse inokuleerimispaiga kohalt ning lehed eemaldatakse;6.9.2. varsi leotatakse 0,05 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahuses pH tasemega 7,0 vastavalt punktidele 3.1 ja 3.2;6.9.3. pool pelletist kasutatakse Grami järgi värvimiseks (4) ja immunofluorestsentsuuringuks (5);6.9.4. teine pool kasutatakse täiendava baklažaanikatse (6) jaoks, kui Grami järgi värvimise ja/või immunofluorestsentsuuringu tulemused on positiivsed. Kasutatakse teadaolevat C. sepedonicum’i kultuuri ja steriilseid 0,05 M fosfaatpuhvri lisandiga keedusoolalahuse proove. Kui täiendaval katsel ei avastata sümptomeid, tuleb proovi käsitada negatiivsena.7. C. sepedonicum’iisoleerimineDiagnoosi saab kinnitada üksnes siis, kui C. sepedonicum on isoleeritud ja seega kindlaks tehtud (8). Kuigi C. sepedonicum on nõudlik organism, saab seda isoleerida sümptomaatilisest koest. Seda saab siiski välja kasvatada kiiresti kasvavate saprofüütbakterite abil ning seega ei ole soovitav isoleerimine otse mugula koe pelletist (3.3). Baklažaanid on väga hea selektiivsööde C. sepedonicum’i kasvamiseks ning peremeestaime kontrollkatse jaoks.Isoleerida tuleb kõik sümptomaatilised kartulimugulad ja baklažaanid (4, 6). Baklažaanide varte leotamine tuleb vajadusel läbi viia vastavalt punktidele 3 ja 6.9.7.1. Ühele järgmistest söötmeliikidest kanda suspensiooni triipudena (valemid on esitatud 6. liites):glükoostoiteagar (üksnes subkultuuri jaoks),pärmiekstraktiga glükoospeptoonagar,pärmiekstraktiga glükoostoiteagar,pärmiekstrakti ja mineraalsooladega agar.Inkubeeritakse 21 °C juures kuni 20 päeva.C. sepedonicum kasvab aeglaselt, tekitades tavaliselt 10 päeva jooksul nööpnõelapeasuuruseid, kreemjaid, kuplikujulisi kolooniaid.Puhtuse saavutamiseks kanda uuesti.Kasvumäärad paranevad subkultuuriga. Tüüpilised kolooniad on kreemjad või elevandiluu värvi, ümmargused, siledad, kõrgemad, kumera kupli kujuga, limased-vedelad, tervete servadega ning tavaliselt läbimõõduga 1–3 mm.IdentifitseeriminePaljud Grami järgi positiivsed korüneformsed bakterid, mille kolooniate omadused on sarnased C. sepedonicum’i omadega, võib eraldada tervetest või haigestunud kartulitest ja baklažaanidest. Sellisel juhul tuleb C. sepedonicum kindlaks teha järgmiste katsetega:immunofluorestsentsuuring (5.1),baklažaanikatse,toite- ja füsioloogilised katsed (7. liide),- oksüdatsiooni/fermentatsiooni katse,- oksüdaasikatse,- kasv 37 °C juures,- ureaasi tekkimine,- eskuliini hüdrolüüs,- tärklise hüdrolüüs,- 7 % naatriumkloriidilahuse taluvus,- indoolikatse,- katalaasikatse,- H2S tootmine,- tsitraadi kasutamine,- želatiini hüdrolüüs,- happed: glütseroolist, laktoosist, ramnoosist ja salitsiinist,- Grami järgi värvimine.Kõik katsed peaksid hõlmama teadaoleva C. sepedonicum’i kontrolli. Toite- ja füsioloogilised katsed tuleks teha, kasutades agarsöötme subkultuuride inokulaate. Glükoostoiteagari kultuuridelt tuleks teha morfoloogilisi võrdlusi.Immunofluorestsentsuuringu jaoks tuleks kohandada rakupopulatsioone 106 rakuni milliliitri kohta. Immunofluorestsentstiiter peaks olema samasugune kui teadaoleva C. sepedonicum’i kultuuri puhul.Baklažaanikatse jaoks tuleks kohandada rakupopulatsioone umbes 107 rakuni milliliitri kohta. Baklažaanikatsed tuleks teha 10 taimega iga katseorganismi puhul, kasutades jällegi teadaolevat C. sepedonicum’i kultuuri ja steriilse veega kontrollproovi; puhaste kultuuridega peaks tüüpiline närbumine toimuma 20 päeva jooksul, kuid taime, millel ei ole selle aja järel sümptomeid, tuleks inkubeerida kokku 30 päeva temperatuuril, mis soosib baklažaanide kasvu, kuid kuni 30 °C juures (5. liide). Kui 30 päeva pärast ei ole sümptomeid, ei saa kultuuri pidada Corynobacterium sepedonicum’i patogeenseks vormiks.Katse | C. sepedonicum |Oksüdatsiooni/fermentatsiooni katse | Inertne või nõrgalt oksüdatiivne |Oksüdaas | – |Katalaas | + |Nitraatide redutseerimine | – |Ureaasi aktiivsus | – |H2S tekkimine | – |Indooli tekkimine | – |Tsitraadi kasutamine | – |Tärklise hüdrolüüs | puudub või nõrk |Kasv 37° juures | – |Kasv 7 % NaCl-s | – |Želatiini hüdrolüüs | – |Eskuliini hüdrolüüs | + |Happed järgmistest ainetest: | |–glütserool | – |–laktoos | puudub või nõrk |–ramnoos | – |–salitsiin | – |[1] Alternatiivse ekstraheerimise meetodi on esitanud Dinesen (1984).[2] Tõendatud on (Janse & Van Vaerenberg, 1987), et külmumine võib vähendada Corynobacterium sepedonicum’i elujõulisust. Seda probleemi aitab lahendada pelleti lahustamine 10 % glütseroolis.--------------------------------------------------II LISA1. Iga haigusjuhtumi kahtluse korral, mille puhul on saadud immunofluorestsentsuuringu positiivne tulemus vastavalt I lisas esitatud meetodile ning oodatakse kõnealuse meetodi abil kinnitust või ümberlükkamist, tuleks alles hoida ja nõuetekohaselt säilitada:- võimaluse korral kõik mugulad või taimed, millelt proov on võetud, ning- ülejäänud ekstraktid ja täiendavad ettevalmistatud immunofluorestsentsuuringu objektiklaasid,kuni kõnealuse meetodi lõpuleviimiseni.2. Organismi olemasolu kinnituse puhul tuleks alles hoida ja nõuetekohaselt säilitada:- lõikes 1 määratletud materjal, ning- mugula- või taimeekstraktiga nakatatud baklažaani proov, ning- organismi isoleeritud kultuurvähemalt ühe kuu jooksul pärast teatamist vastavalt artikli 5 lõikele 2.--------------------------------------------------III LISA1. Tõenäolise saastumise ulatuse määramisel vastavalt artikli 5 lõike 1 punktile b tuleb kontrollida järgmisi objekte:- tootmiskohas kasvatatud mugulad või taimed, mis on tunnistatud saastunuks vastavalt artikli 5 lõike 1 punktile a,- tootmiskoht või -kohad või mugulate või taimede kasvatamisega seotud ruumid, mis on tunnistatud saastunuks vastavalt artikli 5 lõike 1 punktile a, sealhulgas ruumid, milles kasutatakse tootmisseadmeid või -vahendeid otse või ühise tööettevõtja kaudu,- eelmises taandes osutatud tootmiskohas või -kohtades kasvatatud või sellises tootmiskohas või -kohtades olevad mugulad või taimed ajavahemikul, kui vastavalt artikli 5 lõike 1 punktile a saastunuks tunnistatud mugulad või taimed olid esimeses taandes osutatud ruumides või tootmiskohtades,- kesklaod, mis käitlevad eespool nimetatud tootmiskohtadest pärit kartuleid,- mis tahes masinad, sõidukid, laevad, laod või nende osad või mis tahes muud objektid, sealhulgas pakkematerjal, mis võivad olla kokku puutunud vastavalt artikli 5 lõike 1 punktile a saastunuks tunnistatud mugulate või taimedega eelneva 12 kuu jooksul või kui see on asjakohane,- kõik mugulad või taimed, mida on hoitud eelmises taandes loetletud objektide sees või nendega kokkupuutes enne nende objektide puhastamist ja desinfitseerimist, ning- artikli 6 alusel tehtud katsete järel mugulad või taimed, mis on samast kloonist kui artikli 5 lõike 1 punkti a alusel saastunuks tunnistatud mugulad või taimed ning mille kohta uuringud näitavad, et saastumine on tõenäoline.2. Võimaliku leviku määramisel vastavalt artikli 5 lõike 1 punktile c tuleb arvesse võtta järgmisi asjaolusid:- muude kartuli või muude peremeestaimede kasvatuskohtade lähedust,- seemnekartuliladude ühist kasutamist.3. Artikli 5 lõike 2 esimeses lõigus osutatud teates esitatud andmed hõlmavad:- iga saastunuks tunnistatud kartulisaadetise või -partii direktiivi 77/93/EMÜ artiklis 7 või 8 ettenähtud sertifikaate, vastavalt vajadusele passi- või registreerimisnumbrit,- seemnekartuliladude puhul ja võimaluse korral kõikidel muudel juhtudel sordi nimetust,- määratud saastumise asjaolude kirjeldust ja tsooni piiritlemist,- ekstrakti, ettevalmistatud immunolfuorestsentsuuringu objektiklaaside, nakatatud baklažaani ja isoleeritud organismi kultuuri kättesaadavust katse puhul, mille järel on organismi olemasolu kinnitatud.--------------------------------------------------IV LISA1. Artikli 7 lõikes 1 osutatud ametlikud järelevalvemeetmed artikli 5 lõike 1 punkti a alusel saastunuks tunnistatud mugulate või taimede puhul on:- tööstuslikuks töötlemiseks kasutamine otsese ja vahetu tarnimisega töötlevasse tehasesse, kus on asjakohane jäätmete kõrvaldamise süsteem, mille puhul on kindlaks tehtud, et ei ole organismi leviku identifitseeritavat ohtu, ning ladustamispiirkondade ja väljuvate sõidukite desinfitseerimise süsteem, või- muud meetmed, tingimusel et on kindlaks tehtud, et ei ole organismi leviku identifitseeritavat ohtu; sellistest meetmetest tuleb teatada komisjonile ja teistele liikmesriikidele.2. Artikli 5 lõike 1 punkti b alusel tõenäoliselt saastunuks tunnistatud ja artikli 7 lõikes 2 osutatud mugulate või taimede kasutamine või kõrvaldamine liikmesriikide vastutavate ametiasutuste kontrolli all on:- kasutamine tarbimiseks ettenähtud söögikartulina, mis on valmis pakendatud otsetarnimiseks ja kasutamiseks ümberpakendamata ning ette nähtud selliseks otsetarnimiseks ja kasutamiseks, või- kasutamine tööstuslikuks töötlemiseks ettenähtud söögikartulina, mis tuleb otse ja vahetult tarnida töötlemisettevõttesse, kus on nõuetekohased jäätmete kõrvaldamise ja desinfitseerimisseadmed, või- muu kasutamine või kõrvaldamine, tingimusel et ei esine organismi leviku identifitseeritavat ohtu.3. Artikli 7 lõikes 3 osutatud objektide puhastamise ja desinfitseerimise asjakohased meetodid on need, mille puhul on kindlaks tehtud, et ei ole organismi leviku identifitseeritavat ohtu, ja mida kasutatakse liikmesriikide vastutavate ametiasutuste järelevalve all.4. Liikmesriikide rakendatavad meetmed artikli 5 lõike 1 punktis c kehtestatud ja artikli 7 lõikes 4 osutatud piiritletud tsoonis on järgmised.4.1. Artikli 5 lõike 1 punkti a alusel saastunuks tunnistatud tootmiskohtades:a) artikli 5 lõike 1 punkti a alusel saastunuks tunnistatud põllul, kasi) - vähemalt kolme kasvatusaasta jooksul pärast saastunuks tunnistamise aastat,- võetakse meetmed isekülvanud kartulitaimede ja muude organismi looduslikult leitud peremeestaimede kõrvaldamiseks, ning- kartulimugulaid, -taimi või seemneid ega muid looduslikult leitud organismi peremeestaimi või põllukultuure, mille puhul on organismi säilimise või leviku identifitseeritav oht, ei panda maha, istutata ega külvata, kuni on leitud, et põllul ei ole isekülvanud kartulitaimi vähemalt kahe järjestikuse kasvatusaasta jooksul,- esimesel kartulikasvatushooajal, mis järgneb eelmises taandes määratletud ajavahemikule, pannakse ametlikult sertifitseeritud seemnekartul maha üksnes söögikartuli tootmiseks ja viiakse läbi artikli 2 lõikes 1 määratletud ametlik kontroll,- eelmises taandes osutatud kartulikasvatushooajale ja asjakohasele külvikordade tsüklile järgneval hooajal pannakse ametlikult sertifitseeritud seemnekartul maha kas seemne- või söögikartuli tootmiseks ning viiakse läbi artikli 2 lõikes 1 määratletud ametlik kontroll, võiii) - saastunuks tunnistamise aastale järgneva nelja kasvatusaasta jooksul- võetakse meetmed isekülvanud kartulitaimede ja muude organismi looduslikult leitud peremeestaimede kõrvaldamiseks, ning- põldu hoitakse kesa all või pikaajalise kultuurkarjamaana, mida sagedasti madalalt niidetakse või kasutatakse intensiivselt karjatamiseks,- esimesel kartulikasvatushooajal, mis järgneb eelmises taandes määratletud ajavahemikule, pannakse ametlikult sertifitseeritud seemnekartul maha kas seemne- või söögikartuli tootmiseks ja viiakse läbi artikli 2 lõikes 1 määratletud ametlik kontroll;b) muudel põldudel:- saastunuks tunnistamise aastale järgneval kasvatusaastal:- vastavalt vajadusele kas ei panda maha, istutata ega külvata kartulimugulaid, taimi või seemneid või muid organismi looduslikult leitud peremeestaimi ning võetakse meetmed isekülvanud kartulitaimede kõrvaldamiseks, või- pannakse maha ametlikult sertifitseeritud seemnekartulit üksnes söögikartuli tootmiseks, tingimusel, et vastutavad ametiasutused on kindlaks teinud, et isekülvanud kartulitaimede ja muude organismi looduslikult leitud peremeestaimede oht on kõrvaldatud,- vähemalt kahe kasvatusaasta jooksul, mis järgnevad eelmises taandes määratletud kasvatusaastale, pannakse maha üksnes ametlikult sertifitseeritud seemnekartulit kas seemne- või söögikartuli tootmiseks,- eelmistes taanetes osutatud igal kasvatusaastal võetakse meetmed isekülvanud kartulitaimede ja organismi looduslikult leitud peremeestaimede kõrvaldamiseks ning viiakse läbi artikli 2 lõikes 1 määratletud ametlik kontroll,- kui ametlikult sertifitseeritud seemnekartul pannakse söögikartuli tootmiseks maha kasvatusaastal, mis järgneb saastunuks tunnistamise aastale, kontrollitakse kasvavaid kultuure ettenähtud ajavahemike järel ja isekülvanud kartulitaimedega tehakse katseid organismi leidmiseks;c) vahetult artikli 5 lõike 1 punkti a alusel tunnistatud saastumise järel ja igal järgneval kasvatusaastal kuni esimese lubatud kartulikasvatushooajani, kaasa arvatud sel esimesel hooajal, tuleb saastunuks tunnistatud põllul või põldudel vastavalt lõikes a määratletule kõik tootmiskohas ja kartulitootmises kasutatavad masinad ja ladustamisseadmed nõuetekohaselt puhastada ja desinfitseerida, kasutades asjakohaseid meetodeid, mis on määratletud punktis 3;d) nende tootmissüsteemide puhul, kus on võimalik kasvusubstraadi täielik asendamine,- võib mugulaid, taimi ja seemneid maha panna, istutada ja külvata üksnes siis, kui tootmisüksuses on ametliku järelevalve all võetud meetmeid organismi kõrvaldamiseks ja mis tahes kartuli- ja muude maavitsaliste taimede kõrvaldamiseks, sealhulgas vähemalt täielik kasvusubstraadi asendamine ning tootmisüksuse ja kõikide seadmete puhastamine ja desinfitseerimine, ning vastutavad ametiasutused on seejärel kartulikasvatuse heaks kiitnud, ning- kasvatatakse kartuleid ametlikult sertifitseeritud seemnekartulist või väikestest mugulatest või mikrotaimedest, mis on saadud kontrollitud allikatest.4.2. Ilma et see piiraks punktis 4.1 määratletud meetmeid, peavad liikmesriigid piiritletud tsoonis:a) viivitamata ja vähemalt kolme kasvatushooaja jooksul pärast saastunuks tunnistamist:- tagama oma vastutavate ametiasutuste järelevalve kartulimugulate kasvatus-, ladustamis- või käitlemisruumide üle ning lepingu alusel kasutatavate kartulikasvatusseadmete ruumide üle,- nõudma seadmete ja ladude puhastamist ja desinfitseerimist sellistes ruumides vastavalt vajadusele ning kasutades asjakohaseid meetodeid, mis on määratletud punktis 3,- nõudma üksnes sertifitseeritud seemne mahapanekut kõikide selles tsoonis olevate kartulikultuuride puhul,- nõudma, et koristatud seemnevarusid hoitakse söögikartulist eraldi kõikides ruumides selles tsoonis,- viima läbi ametlikud uuringud, mis on määratletud artikli 2 lõikes 1;b) kehtestama vajaduse korral programmi kõikide seemnekartuli varude asendamiseks asjakohase ajavahemiku jooksul.Punkti 4.2 alusel rakendatud meetmed koos tootjate, laomajandite ja lähetuskeskuste registreerimisnumbritega piiritletud tsoonis teatatakse igal aastal teistele liikmesriikidele ja komisjonile.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv, 28. september 1978, millega kohandatakse tehnika arenguga kinnispakke käsitlevate nõukogu direktiivide 75/106/EMÜ ja 76/211/EMÜ lisasid

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31978L0891

Euroopa Liidu Teataja L 311 , 04/11/1978 Lk 0021 - 0028 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 2 Lk 0112  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 7 Lk 0181  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 2 Lk 0112  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 9 Lk 0074  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 9 Lk 0074

		Komisjoni direktiiv,28. september 1978,millega kohandatakse tehnika arenguga kinnispakke käsitlevate nõukogu direktiivide 75/106/EMÜ ja 76/211/EMÜ lisasid(78/891/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivi 71/316/EMÜ liikmesriikide õigusaktide mõõtevahendeid ja metroloogilise kontrolli meetodeid käsitlevate ühissätete ühtlustamise kohta [1] (muudetud ühinemisaktiga) [2], eriti selle artikleid 17, 18 ja 19,võttes arvesse nõukogu 19. detsembri 1974. aasta direktiivi 75/106/EMÜ teatud vedelike mahu järgi kinnispakkidesse villimist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [3]võttes arvesse nõukogu 20. jaanuari 1976. aasta direktiivi 76/211/EMÜ teatavate toodete massi või mahu järgi pakendamist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [4]ning arvestades, et:direktiivi 76/211/EMÜ sätete rakendamine on näidanud lubatud negatiivsete hälvete ja toodete liigituse ülevaatamise vajadust;kinnispakis toodete lihtsam liigitus hõlbustab kindlasti nende müügiks ettevalmistamist ja pakub tarbijale laiema valiku kinnispakis tooteid;märked väikestel kinnispakkidel võivad teatavatel juhtudel olla väiksemad kui direktiivides 75/106/EMÜ ja 76/211/EMÜ täpsustatud kõrgus ning siiski piisavalt nähtavad ja loetavad;nüüdisaegsed statistilised kontrollimeetodid võimaldavad nendes kahes direktiivis ettenähtud proovivõtuplaanide ulatust vähendada;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on mõõtevahendikaubanduses tehniliste tõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega kooskõlas,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 75/106/EMÜ I lisa jaotised 3.1, 4 ja 5 asendatakse käesoleva direktiivi I lisa vastavate jaotistega.Artikkel 2Direktiivi 76/211/EMÜ I lisa jaotised 2.4, 3.1 ja 5 asendatakse käesoleva direktiivi II lisa vastavate jaotistega.Lisad 2.5 ja 2.6 tunnistatakse kehtetuks.Artikkel 3Nõukogu direktiivide 75/106/EMÜ ja 76/211/EMÜ II lisad asendatakse kuni jaotisteni 2.2 (kaasa arvatud) käesoleva direktiivi III lisa tekstiga.Artikkel 41. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu nii, et need jõustuksid 1. jaanuaril 1980.Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud peamiste siseriiklike õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 28. september 1978Komisjoni nimelkomisjoni liigeÉtienne Davignon[1] EÜT L 202, 6.9.1971, lk 1.[2] EÜT L 73, 27.3.1972, lk 14.[3] EÜT L 42, 15.2.1975, lk 1.[4] EÜT L 46, 21.2.1976, lk 1.--------------------------------------------------I LISANÕUKOGU DIREKTIIVI 75/106/EMÜ I LISA MUUDATUSED3.1. Nimimaht, mis on väljendatud liitrites, sentiliitrites või milliliitrites ja märgitud vähemalt 6 mm kõrguses kirjas, kui nimimaht on suurem kui 100 cl, 4 mm kõrguses kirjas, kui see on alla 100 cl, aga suurem kui 20 cl, 3 mm kõrguses kirjas, kui see on alla 20 cl, aga suurem kui 5 cl, 2 mm kõrguses kirjas, kui see ei ületa 5 cl, koos kasutatud mõõtühiku sümboliga või vajaduse korral mõõtühiku nimetusega vastavalt nõukogu direktiivile 71/354/EMÜ (viimati muudetud direktiiviga 76/770/EMÜ);kuni üleminekuperioodi lõpuni, mille jooksul ühenduses on lubatud kasutada nõukogu direktiivi 71/354/EMÜ II lisas loetletud inglise süsteemi mõõtühikuid, võib vastavalt eelmisele lõigule SI ühikutes väljendatud nimimahu märke juures olla samaväärne väärtus inglise süsteemi (Ühendkuningriik) mõõtühikutes, mis arvutatakse järgmiste ümberarvestuskoefitsientide alusel:üks milliliiter = 0,0352 vedelikuuntsi,üks liiter = 1,760 pinti või 0,220 gallonit.Kui liikmesriigid vajalikuks peavad, võivad nad nõuda, et nende territooriumil müügiks pakutavatel toodetel oleks see teine märge. Märked inglise süsteemi mõõtühikutes (Ühendkuningriik) peavad olema tähtede ja arvudega, mille mõõtmed pole suuremad vastavatest märgetest SI ühikutes.4. PAKENDAJA VÕI IMPORTIJA VASTUTUSPakendaja või importija vastutus on tagada, et kinnispakid vastavad käesoleva direktiivi nõuetele."Täitemahuks" nimetatava kinnispakis sisalduva vedeliku koguse mõõtmise ja kontrollimise eest vastutab pakendaja või importija. Mõõtmisel või kontrollimisel kasutatakse ametlikku mõõtevahendit, mis sobib vajalike toimingute tegemiseks.Kontrollida võib proovide võtmise teel.Kui täitemahtu ei mõõdeta, korraldab pakendaja käesoleva direktiivi sätteid järgides kontrollimise viisil, mis tõhusalt tagab nimetatud nimimahu.Selle tingimuse täitmiseks teeb pakendaja toodangu kontrolli liikmesriigi pädevate ametite poolt heakskiidetud korras ja säilitab neile asutustele kättesaadavalt selliste kontrollide tulemusi sisaldavad dokumendid, millega tõestatakse, et need kontrollid koos nende põhjal vajalikuks osutunud täpsustuste ja mugandustega on tehtud nõuetekohaselt ja täpselt.Kui kaupu imporditakse kolmandatest riikidest, võib importija mõõtmise ja kontrollimise asemel esitada tõendi, et tal on kõik vastutuse võtmiseks vajalikud tagatised.Üks mitmest mõõtmis- ja kontrollinõude täitmise meetodist on kinnispaki koostamisel mõõtemahuteid käsitlevas direktiivis määratletud tüüpi mõõtemahuti kasutamine, mis täidetakse käesolevas direktiivis ja mõõtemahutitena kasutatavaid pakendeid käsitlevas direktiivis ettenähtud tingimustel.5. KONTROLL, MIDA PÄDEVAD AMETID TEEVAD PAKENDAJA VÕI IMPORTIJA VÕI TEMA ÜHENDUSES TEGUTSEVA ESINDAJA RUUMIDESEt tagada kinnispakkide vastavus käesoleva direktiivi nõuetele, teevad liikmesriikide pädevad ametid kontrolli proovide võtmise teel pakendaja ruumides või juhul, kui see ei ole võimalik, importija või tema ühenduses tegutseva esindaja ruumides.Statistiline test toimub vastavalt tunnustatud kvaliteedikontrolli meetoditele. Selle tõhusus peab olema võrreldav II lisas täpsustatud standardmeetodiga.Liikmesriigi proovivõtuplaani vähimaks lubatud koguseks loetakse seda, mis on võrreldav II lisas soovitatuga, kui esimese plaani põhinäitaja kõvera ordinaatpunkti 0,10 abstsiss (partii vastuvõetavuse tõenäosus = 0,10) erineb vähem kui 15 % võrra II lisas soovitatud proovivõtuplaani põhinäitaja kõvera ordinaatpunkti 0,10 abstsissist.V− ms [1] ja esimese plaani kõvera abstsissi ordinaatpunkt 0,10 (partii vastuvõetavuse tõenäosus = 0,10) erineb vähem kui 0,05 võrra II lisas soovitatud proovivõtuplaani kõvera vastava punkti abstsissist.[1] m = partii tegelik suurus--------------------------------------------------II LISADIREKTIIVI 76/211/EMÜ I LISA MUUDATUSED2.4. Kinnispaki sisu lubatud negatiivne hälve määratakse vastavalt järgmisele tabelile:Nimikogus Qn grammides või milliliitrites | Lubatud negatiivne hälve |Qn protsendina | g või ml |5–50 | 9 | — |50–100 | — | 4,5 |100–200 | 4,5 | — |200–300 | — | 9 |300–500 | 3 | — |500–1000 | — | 15 |1000–10000 | 1,5 | — |Tabeli kasutamisel ümardatakse tabelis protsentidena näidatud lubatud negatiivse hälbe väärtused, mis on arvutatud massi- või mahuühikutes, ülespoole lähima kümnendiku grammi või milliliitrini.3.1. Nimikogus (nimikaal või nimimaht) väljendatakse kilogrammides, grammides, liitrites, sentiliitrites või milliliitrites ja märgitakse vähemalt 6 mm kõrguste numbritega, kui nimikogus ületab 1000 g või 100 cl, 4 mm kõrguselt, kui see on alates 1000 g või 100 cl (kaasa arvatud) kuni 200 g või 20 cl (välja arvatud), 3 mm kõrguselt, kui see on alates 200 g või 20 cl kuni 50 g või 5 cl (välja arvatud), 2 mm kõrguselt, kui see ei ületa 50 g või 5 cl, sellele järgneb kasutatud mõõtühiku sümbol või vajaduse korral mõõtühiku nimi vastavalt direktiivile 71/354/EMÜ, viimati muudetud direktiiviga 76/770/EMÜ.Märked inglise süsteemi mõõtühikutes (Ühendkuningriik) peavad olema tähtede ja arvudega, mille mõõtmed pole suuremad vastavatest märgetest SI ühikutes.5. KONTROLL, MIDA PÄDEVAD AMETID TEEVAD PAKENDAJA VÕI IMPORTIJA VÕI TEMA ÜHENDUSES TEGUTSEVA ESINDAJA RUUMIDESEt tagada kinnispakkide vastavus käesoleva direktiivi nõuetele, teevad liikmesriikide pädevad ametid kontrolli proovide võtmise teel pakendaja ruumides või juhul, kui see ei ole võimalik, importija või tema ühenduses tegutseva esindaja ruumides.Statistiline test toimub vastavalt tunnustatud kvaliteedikontrolli meetoditele. Selle tõhusus peab olema võrreldav II lisas täpsustatud standardmeetodiga.Liikmesriigi proovivõtuplaani vähimaks lubatud koguseks loetakse seda, mis on võrreldav II lisas soovitatuga, kui esimese plaani põhinäitaja kõvera ordinaatpunkti 0,10 abstsiss (partii vastuvõetavuse tõenäosus = 0,10) erineb vähem kui 15 % võrra II lisas soovitatud proovivõtuplaani põhinäitaja kõvera ordinaatpunkti 0,10 abstsissist.Q− ms [1] ja esimese plaani kõvera abstsissi ordinaatpunkt 0,10 (partii vastuvõetavuse tõenäosus = 0,10) erineb vähem kui 0,05 võrra II lisas soovitatud proovivõtuplaani kõvera vastava punkti abstsissist.[1] m = partii tegelik suurus--------------------------------------------------III LISADIREKTIIVIDE 75/106/EMÜ JA 76/211/EMÜ II LISADE MUUDATUSEDII LISAKäesolev lisa sätestab menetlused kinnispakkide partiide statistiliseks kontrolliks, et need vastaksid käesoleva direktiivi artikli 3 ja I lisa punkti 5 nõuetele.1. KINNISPAKKIDE TÄITEKOGUSE MÕÕTMISE NÕUDEDKinnispakkide täitekogust võib mõõta vahetult kaalude või mõõtevahendite abil või vedelike puhul kaudselt, kaaludes pakendatud toodet ja mõõtes selle tihedust.Olenemata kasutatud meetodist, ei tohi hälve kinnispaki täitekoguse mõõtmisel ületada üht viiendikku kinnispaki nimikoguse lubatud negatiivsest hälbest.Kinnispaki täitekoguse mõõtmise menetlust võib igas liikmesriigis reguleerida siseriiklike sätetega.2. KINNISPAKKIDE PARTIIDE KONTROLLI NÕUDEDKinnispakke kontrollitakse proovide võtmise teel, mis toimub kahes osas:- proovi iga kinnispaki täitekoguse kontroll,- proovi kinnispakkide keskmise täitekoguse kontroll.Kinnispakkide partii loetakse nõuetekohaseks, kui mõlema kontrolli tulemused on nõuetekohased.Kummagi kontrolli jaoks on kaks proovivõtuplaani:- test kinnispakke avamata,- test, mis hõlmab kinnispaki avamist või hävitamist.Majanduslikel ja praktilistel põhjustel on viimane test piiratud täiesti hädavajaliku miinimumiga; see ei ole nii tõhus kui kontroll kinnispakke avamata.Testi, mis hõlmab kinnispaki avamist, kasutatakse seetõttu ainult juhtudel, kui kinnispakke on avamata kontrollida võimatu. Üldjuhul ei kohaldata seda vähem kui 100 üksusest koosnevate partiide suhtes.2.1. Kinnispakkide partiid2.1.1. Partii koosneb ühesuguse nimikogusega, ühe liigi ja tootmistsükli kinnispakkidest, mis on pakitud samas kohas ja mida tuleb kontrollida. Partii suurus on piiratud allpool sätestatud kogustega.2.1.2. Kui kinnispakke kontrollitakse pakkeliini lõpus, on iga partii suurus võrdne pakkeliini maksimumtoodanguga tunnis ning partii suurus ei ole piiratud.Muudel juhtudel piiratakse partii suurust 10000 kinnispakiga.2.1.3. Vähem kui 100 kinnispakist koosnevate partiide puhul peab test kinnispakke avamata olema 100 %.2.1.4. Enne punktides 2.2 ja 2.3 nimetatud teste võetakse partiist pisteliselt piisav arv kinnispakke, et saaks teha kontrolli, mis nõuab suuremat proovi.Teiseks kontrolliks võetakse esimesest proovist pisteliselt vajalik proov ja märgistatakse.Märgistamine lõpetatakse enne mõõtmiste algust.2.2. Kinnispaki täitekoguse kontrollVähima lubatud koguse arvutamiseks lahutatakse kõnealuse koguse lubatud negatiivne hälve kinnispaki nimikogusest.Partii kinnispakid, mille täitekogus on väiksem kui vähim lubatud kogus, loetakse defektseks.2.2.1. Test kinnispakke avamataTest kinnispakke avamata tehakse vastavalt järgmises tabelis näidatud kaheastmelisele proovivõtuplaanile:kontrollitavate kinnispakkide arv võrdub üksuste arvuga esimeses proovis, nagu plaanis näidatud:- kui esimesest proovist leitud defektsete üksuste arv on väiksem või võrdne esimese nõuetekohasuse näitajaga, loetakse partii selle kontrolli seisukohalt nõuetekohaseks,- kui esimesest proovist leitud defektsete üksuste arv on esimese tagasilükkamisnäitajaga võrdne või sellest suurem, lükatakse partii tagasi,- kui esimesest proovist leitud defektsete üksuste arv jääb esimese nõuetekohasuse näitaja ja esimese tagasilükkamisnäitaja vahele, kontrollitakse teist proovi, mille üksuste arv on plaanis näidatud.Esimesest ja teisest proovist leitud defektsed üksused liidetakse ja:- kui defektsete üksuste arv kokku on väiksem või võrdne teise nõuetekohasuse näitajaga, loetakse partii selle kontrolli seisukohalt nõuetekohaseks,- kui defektsete üksuste arv kokku on teise tagasilükkamisnäitajaga võrdne või suurem, lükatakse partii tagasi.Arv partiis | Proovid | Defektsete üksuste arv |Jrk nr | Arv | Arv kokku | Nõuetekohasuse näitaja | Tagasilükkamisnäitaja |100–500 | 1. | 30 | 30 | 1 | 3 || 2. | 30 | 60 | 4 | 5 |501–3200 | 1. | 50 | 50 | 2 | 5 || 2. | 50 | 100 | 6 | 7 |vähemalt 3201 | 1. | 80 | 80 | 3 | 7 || 2. | 80 | 160 | 8 | 9 |2.2.2. Test kinnispakke avadesTest kinnispakke avades toimub vastavalt järgmisele üheastmelisele proovivõtuplaanile ja seda kasutatakse ainult partiide puhul, milles on üle 100 paki.Kontrollitavate kinnispakkide arv peab olema 20.- Kui proovist leitud defektsete üksuste arv on nõuetekohasuse näitajast väiksem või sellega võrdne, loetakse kinnispakkide partii vastuvõetavaks.- Kui proovist leitud defektsete üksuste arv on tagasilükkamisnäitajaga võrdne või sellest suurem, lükatakse kinnispakkide partii tagasi.Arv partiis | Arv proovis | Defektsete üksuste arv |Nõuetekohasuse näitaja | Tagasilükkamisnäitaja |Sõltumata hulgast (≥ 100) | 20 | 1 | 2 |--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 28. juuni 1977, mootorsõidukite ja nende haagiste tagumisi udulaternaid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31977L0538

Euroopa Liidu Teataja L 220 , 29/08/1977 Lk 0060 - 0071 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 7 Lk 0200  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 6 Lk 0199  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 7 Lk 0200  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 7 Lk 0212  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 7 Lk 0212

		Nõukogu direktiiv,28. juuni 1977,mootorsõidukite ja nende haagiste tagumisi udulaternaid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(77/538/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muu hulgas ka mootorsõidukite tagumiste udulaternate kohta;kõnealused nõuded on liikmesriigiti erinevad; seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukiliigi suhtes rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [3] ettenähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust;direktiivis 76/756/EMÜ [4] sätestas nõukogu mootorsõidukite ja nende haagiste valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamise ühised nõuded;tagumiste udulaternate ühtlustatud tüübikinnitusmenetlus võimaldab igal liikmesriigil kontrollida vastavust ühistele konstruktsiooni- ja katsetamisnõuetele ning teatada teistele liikmesriikidele kontrollimise tulemustest, saates nendele iga tagumiste udulaternate tüübi osa tüübikinnitustunnistuse koopia; osa EMÜ tüübikinnitusmärgi kinnitamine kõigile tüübikinnitusnõuete kohaselt valmistatud tagumistele udulaternatele välistab nende tagumiste udulaternate kontrollimise vajaduse teistes liikmesriikides;tehniliste nõuete koostamisel on soovitatav seada samad eesmärgid, nagu on seatud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kõnealuse valdkonna töös;mootorsõidukeid käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine eeldab iga liikmesriigi territooriumil ühiste nõuete kohaselt tehtud katsetuste vastastikust tunnustamist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Iga liikmesriik annab osa EMÜ tüübikinnituse mis tahes tagumiste udulaternate tüübile, mis vastab 0, II ja III lisas ettenähtud konstruktsiooni- ja katsetamisnõuetele.2. Osa EMÜ tüübikinnituse andnud liikmesriik võtab vajaduse korral koostöös teiste liikmesriikide pädevate asutustega vajalikud meetmed, et kontrollida tootmisnäidiste vastavust kinnitatud tüübile selleks vajalikus ulatuses. Selline kontroll piirdub pisteliste kontrollimistega.Artikkel 2Liikmesriigid annavad iga nende poolt artikli 1 kohaselt kinnitatud tagumiste udulaternate tüübi tootjale või tootja volitatud esindajale II lisas osutatud näidisele vastava osa EMÜ tüübikinnitusmärgi.Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et välistada niisuguste märkide kasutamine, mis võivad tekitada segadust artikli 1 kohaselt tüübikinnituse saanud tagumiste udulaternate ja muude seadmete vahel.Artikkel 31. Ükski liikmesriik ei tohi tagumiste udulaternate turuleviimist nende ehituse või toimimisviisi tõttu keelata, kui nendel on osa EMÜ tüübikinnitusmärk.2. Sellest olenemata võib liikmesriik keelata selliste osa EMÜ tüübikinnitusmärgiga tagumiste udulaternate turuleviimise, mis korduvalt ei vasta kinnitatud tüübile.Kõnesolev liikmesriik teatab viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile võetud meetmetest ja põhjendab oma otsust.Artikkel 4Iga liikmesriigi pädevad asutused saadavad ühe kuu jooksul muude liikmesriikide pädevatele asutustele I lisas esitatud näidise kohase osa tüübikinnitustunnistuse koopia iga tagumise udulaterna tüübi kohta, millele nad tüübikinnituse annavad või andmisest keelduvad.Artikkel 51. Kui osa EMÜ tüübikinnituse andnud liikmesriik leiab, et teatav hulk samasugust osa tüübikinnitusmärki kandvaid tagumisi udulaternaid ei vasta tema poolt kinnitatud tüübile, siis võtab see liikmesriik vajalikud meetmed tagamaks, et tootmisnäidised vastaksid kinnitatud tüübile. Kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused informeerivad teiste liikmesriikide pädevaid asutusi võetud meetmetest, mis korduva nõuetest kõrvalekaldumise puhul võivad viia kuni osa EMÜ tüübikinnituse tühistamiseni. Nimetatud liikmesriigi asutused, olles saanud teise liikmesriigi pädevatelt asutustelt nõuetest kõrvalekaldumise teate, võtavad samasugused meetmed.2. Liikmesriikide pädevad asutused informeerivad üksteist ühe kuu jooksul igast osa EMÜ tüübikinnituse tühistamisest ja selle meetme põhjustest.Artikkel 6Iga käesoleva direktiivi rakendamisel vastuvõetud sätete kohane otsus tagumisele udulaternale tüübikinnituse andmisest keeldumise või tagumise udulaterna tüübikinnituse tühistamise või selle turuleviimise või kasutamise keelamise kohta peab sisaldama üksikasjalikke põhjendusi. Sellisest otsusest teatatakse asjaomasele osapoolele ning samal ajal informeeritakse teda abinõudest, mis liikmesriikides kehtivate seaduste alusel on tema käsutuses ning selliste abinõude kasutamise tähtaegadest.Artikkel 7Ükski liikmesriik ei tohi keelduda EMÜ või siseriikliku tüübikinnituse andmisest sõidukile selle tagumiste udulaternatega seotud põhjustel, kui tagumistel udulaternatel on osa EMÜ tüübikinnitusmärk ning need on kinnitatud direktiivis 76/756/EMÜ ettenähtud nõuete kohaselt.Artikkel 8Ükski liikmesriik ei tohi ühegi sõiduki müügist, registreerimisest, kasutuselevõtmisest või kasutamisest keelduda või seda keelata sõiduki tagumiste udulaternatega seotud põhjustel, kui tagumistel udulaternatel on osa EMÜ tüübikinnitusmärk ja need on kinnitatud direktiivis 76/756/EMÜ ettenähtud nõuete kohaselt.Artikkel 9Käesolevas direktiivis tähendab "sõiduk" maanteel kasutamiseks mõeldud, kerega või kereta, vähemalt neljarattalist mootorsõidukit, mille valmistajakiirus on üle 25 km/h, ja selle haagiseid, v.a rööbastel liikuvad sõidukid, põllutöötraktorid ja -masinad ning muud töösõidukid.Artikkel 10Muudatused, mis on vajalikud lisades esitatud nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 ettenähtud korras.Artikkel 111. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid 18 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 12Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 28. juuni 1977Nõukogu nimeleesistujaW. Rodgers[1] EÜT C 118, 16.5.1977, lk 29.[2] EÜT C 114, 11.5.1977, lk 2.[3] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[4] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 1.--------------------------------------------------LISADE LOETELU0 LISA: | Mõisted, üldised nõuded, valgustugevus, katsetusmetoodika, kuumakindluskatse, valguse värvus, toodete vastavus kinnitatud tüübile |I LISA: | Osa EMÜ tüübikinnitustunnistuse näidis |II LISA: | Osa EMÜ tüübikinnitus- ja märgistamisnõuded |III LISA: | Fotomeetrilised mõõtmised |--------------------------------------------------0 LISAMÕISTED, ÜLDISED NÕUDED, VALGUSTUGEVUS, KATSETUSMETOODIKA, KUUMAKINDLUSKATSE, VALGUSE VÄRVUS, TOODETE VASTAVUS KINNITATUD TÜÜBILE1. MÕISTED1.1. Tagumine udulatern – latern, mille abil tehakse sõiduk tiheda udu korral tagantpoolt paremini märgatavaks.1.2. Nulltelg – valgussignaalile iseloomulik telg, mille määrab kindlaks tootja ning mida kasutatakse võrdlussuunana (H = 0º, V = 0º) fotomeetrilistel mõõtmistel ning laterna kinnitamisel sõidukile.1.3. Nullkese – laterna tootja poolt kindlaksmääratud lõikepunkt nulltelje ja välise valgust peegeldava pinna vahel.1.4. Väline valgust peegeldav pind – väline valgust peegeldav pind teatavas vaatlussuunas on valgust peegeldava pinna ortogonaalprojektsioon vaatlussuunaga ristloodsele tasapinnale.1.5. Tagumise udulaterna tüüp – tagumised udulaternad, mis ei erine üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest:1.5.1. kaubanimi või kaubamärk;1.5.2. optilise süsteemi karakteristikud;1.5.3. täiendavate osade olemasolu, mis võivad peegeldumise, murdumise või neeldumise kaudu muuta optilist toimet;1.5.4. hõõglambi tüüp.2. ÜLDISED NÕUDED2.1. Iga II lisa punktis 1.2.3 nimetatud näidis peab vastama käesoleva direktiivi jagudes esitatud nõuetele.2.2. Tagumised udulaternad peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et tavapärastes tingimustes, olenemata võimalikust vibratsioonist kasutamise ajal, oleks kindlustatud nende nõuetekohane toimimine ja käesolevas direktiivis ettenähtud karakteristikute säilimine.3. VALGUSTUGEVUS3.1. Kummagi II lisa punktis 1.2.3 nimetatud ning 5. jaos ettenähtud nõuete kohase näidise valgustugevus ei tohi olla allpool esitatud valgustugevuse miinimumväärtusest väiksem ega valgustugevuse maksimumväärtusest suurem. Valgustugevust mõõdetakse nulltelje suhtes allpool esitatud suundades (väljendatuna nulltelje kraadides).3.2. Valgustugevus piki telge H vahemikus 10º vasakule ja 10º paremale ning piki telge V vahemikus 5º üles ja 5º alla ei tohi olla väiksem kui 150 cd. Valgustugevus telgede vahel ei tohi olla alla 75 cd.3.3. Valgustugevus kõigis nähtavates suundades ei tohi olla suurem kui 300 cd.3.4. Väline valgust peegeldav pind nulltelje suunas ei tohi olla suurem kui 140 cm2.3.5. Üksikasjalikud andmed mõõtmismeetodite kohta esitatakse III lisas.4. KATSETUSMETOODIKAKõik mõõtmised tehakse tagumise udulaterna jaoks mõeldud värvitu standardhõõglambiga, mis on reguleeritud nii, et tekiks sellist tüüpi hõõglampidele ettenähtud tavapärane valgusvoog.5. KUUMAKINDLUSKATSE5.1. Laternat katsetatakse pärast 20minutilist soojenemist ühe tunni pikkuse pideva töötamise kestel. Ümbritseva õhu temperatuur on vahemikus 23 ± 5 °C. Kasutatav hõõglamp peab kuuluma laterna jaoks ettenähtud kategooriasse ning seda toidetakse sellise pingega, mis annab testimispingele vastava kindlaksmääratud keskmise võimsuse.5.2. Kui ette on nähtud ainult maksimumvõimsus, siis reguleeritakse katsel pinge nii, et saadakse 90 % kindlaksmääratud võimsusest. Eespool nimetatud keskmine või maksimumvõimsus valitakse igal juhul pingevahemikust 6, 12 ja 24 V nii, et see saavutab suurima väärtuse.5.3. Pärast ümbritseva õhu temperatuuril stabiliseerimist ei tohi laternal esineda märgatavaid muutusi, deformeerumist, pragunemist ega värvimuutust.6. VALGUSE VÄRVUSSeade peab kiirgama punast valgust. Valguse värvus, mille mõõtmisel kasutatakse Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) etalonvalgusallikale A vastavat valgusallikat värvustemperatuuriga 2854 K, peab olema järgmiste trikromaatiliste koordinaatide piirides:kollase koordinaadi suunaline piirväärtus : y ≤ 0,335purpurse koordinaadi suunaline piirväärtus : y ≤ 0,008.7. TOODETE VASTAVUS KINNITATUD TÜÜBILEIga osa EMÜ tüübikinnitusmärgiga tagumine udulatern peab vastama kinnitatud tüübile ning 3. ja 6. jaos kindlaksmääratud fotomeetrilistele tingimustele. Sellest olenemata võib seeriatootmisest juhuslikult valitud tagumise udulaterna poolt kiiratava valguse minimaalse tugevusega (mõõdetuna 4. jaos nimetatud standardhõõglambiga) seotud nõudeid piirata igas asjakohases suunas kuni 80 % punktis 3 esitatud miinimumväärtusest.--------------------------------------------------I LISA+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II LISAOSA EMÜ TÜÜBIKINNITUS- JA MÄRGISTAMISNÕUDED1. OSA EMÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE1.1. Osa EMÜ tüübikinnitustaotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või omaniku volitatud esindaja.1.2. Iga tagumise udulaterna tüübi taotlusega kaasneb:1.2.1. tehniliste nõuete lühikirjeldus, milles nimetatakse eelkõige seadme jaoks ettenähtud hõõglambi tüüp või hõõglampide tüübid, mis peavad vastama Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) nõuetele;1.2.2. joonised (kolmes eksemplaris), mis on piisavalt üksikasjalikud võimaldamaks tagumise udulaterna tüübi määramist ning millel on geomeetriliselt kujutatud tagumise udulaterna sõidukile paigaldamise asend, katsetustes nullteljeks võetav vaatlustelg (horisontaalnurk H = 0º, vertikaalnurk V = 0º) ning punkt, mis kõnealustes katsetustes võetakse nullkeskmeks;1.2.3. kaks näidist; kui tagumise udulaterna võib paigaldada ainult ühele sõiduki küljele, siis võivad kaks esitatud näidist olla täpselt ühesugused ning ettenähtud paigaldamiseks ainult kas sõiduki paremale või vasakule küljele;1.2.4. lisanäidis, mida hoitakse laboris võimalike järgmiste kontrollimiste tarbeks.2. MÄRGISED2.1. Osa EMÜ tüübikinnituse saamiseks esitatud tagumise udulaterna tüübi näidistel peab olema:2.1.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk, mis peab olema selgesti loetav ja kustumatu;2.1.2. selgesti loetavad ja kustumiskindlad märgised, mis tähistavad ettenähtud hõõglambi tüüpi või hõõglampide tüüpe;2.1.3. piisava suurusega ala osa EMÜ tüübikinnitusmärgi ja 4. jaos ettenähtud lisatähiste jaoks; kõnealune ala esitatakse ka punktis 1.2.2 mainitud joonistel.3. OSA EMÜ TÜÜBIKINNITUS3.1. Kui kaks punkti 1.2.3 kohaselt esitatud näidist vastavad 0, II ja III lisas esitatud tingimustele, siis antakse osa EMÜ tüübikinnitus ja määratakse osa tüübikinnitusnumber.3.2. Seda numbrit ei anta ühelegi teisele tagumise udulaterna tüübile.3.3. Kui osa EMÜ tüübikinnitust taotletakse tagumisest udulaternast ja muudest laternatest koosnevale valgustus- ja valgussignaalseadme tüübile, siis võib välja anda ühise osa EMÜ tüübikinnitusmärgi tingimusel, et tagumine udulatern vastab käesolevas direktiivis ettenähtud nõuetele ning iga latern kui selle valgustus- ja valgussignaalseadme osa, millele taotletakse osa EMÜ tüübikinnitust, vastab selle laterna suhtes kohaldatavas eridirektiivis ettenähtud nõuetele.4. MÄRGID4.1. Igal käesoleva direktiivi kohaselt kinnitatud tüübile vastaval tagumisel udulaternal peab olema osa EMÜ tüübikinnitusmärk.4.2. Märk koosneb e-tähte ümbritsevast ristkülikust, millele järgneb/järgnevad osa tüübikinnituse andnud liikmesriigi number või eraldustäht/eraldustähed:1  Saksamaa,2  Prantsusmaa,3  Itaalia,4  Madalmaad,6  Belgia,11  Ühendkuningriik,13  Luksemburg,18  Taani,IRL  Iirimaa.Märgil peab olema ka osa EMÜ tüübikinnitusnumber, mis vastab kõnealusele tagumisele udulaternale väljastatud osa EMÜ tüübikinnitustunnistuse numbrile.4.3. Osa EMÜ tüübikinnitusmärgile lisatakse tähis "F".4.4. Osa EMÜ tüübikinnitusmärk tuleb asetada mis tahes sobivale kohale e-tähte ümbritseva ristküliku lähedal.4.5. Osa EMÜ tüübikinnitusmärk ja lisatähis kinnitatakse laterna klaasidele või ühele klaasidest nii, et need oleksid selgesti loetavad ja kustumatud ka siis, kui tagumine udulatern/tagumised udulaternad on sõidukile paigaldatud.4.6. Osa EMÜ tüübikinnitusmärgi ja lisatähise näidis on esitatud liites 1.4.7. Ühise osa EMÜ tüübikinnitusnumbri punkti 3.3 alusel väljastamise korral tagumisest udulaternast ja muudest laternatest koosnevale valgustus- ja valgussignaalseadme tüübile võib seadmele anda ühe osa EMÜ tüübikinnitusmärgi, mis koosneb:- e-tähte ümbritsevast ristkülikust, millele järgneb/järgnevad osa tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldustäht/eraldustähed või number,- osa EMÜ tüübikinnitusnumber,- lisatähised vastavalt direktiividele, mille alusel osa EMÜ tüübikinnitus anti.4.8. Kõnealuse märgi eri osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui suurimad miinimummõõtmed, mis on üksikmärgistamiste puhul ette nähtud eridirektiivides, mille alusel osa EMÜ tüübikinnitus anti.4.9. Mitmest laternast koosneva seadme osa tüübikinnitusmärgi näidised esitatakse liites 2.--------------------------------------------------Liide 1Osa EMÜ tüübikinnitusmärgi näidis+++++ TIFF +++++Joonisel esitatud osa EMÜ tüübikinnitusmärgiga seade on tagumine udulatern, mis on tüübikinnituse saanud Ühendkuningriigis (e 11) ning kannab numbrit 1471.--------------------------------------------------Liide 2Osa EMÜ tüübikinnitusmärkide näidis+++++ TIFF +++++Joonisel kujutatud osa EMÜ tüübikinnitusmärgiga seade, mis koosneb teise kategooria suunatulelaternast, piduritulelaternast, tagakülgtulelaternast, I klassi helkurist ja tagumisest udulaternast, on tüübikinnituse saanud Belgias (e 6) ja kannab numbrit 270. Nool näitab asendit, millesse tuleb paigaldada kõnealune ainult sõiduki ühele küljele paigaldatav seade. Noole teravik on suunatud sõiduki esiosa poole.Osa EMÜ tüübikinnitusega mitmest laternast (vastastikku ühendatud) koosneva seadme märgistamise näidised+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------III LISAFOTOMEETRILISED MÕÕTMISED1. Fotomeetriliste mõõtmiste ajal tuleb kasutada asjakohast hajapeegeldumise vastast kaitset.2. Mõõtmised tehakse järgmiste nõuete kohaselt:2.1. mõõtmiskaugus peab olema selline, et saaks rakendada ruutjuureseadust;2.2. mõõteseadme vastuvõtja nurgaava valguse nullkeskme poolt vaadatuna on vahemikus 10’–1º;2.3. teatava vaatlussuuna kohta ettenähtud valgustugevuse nõue on täidetud, kui see vastab suunale, mis erineb vaatlussuunast kuni 15’.3. Suunad H = 0º ja V = 0º vastavad nullteljele (mis, juhul kui latern on sõidukile paigaldatud, peab olema horisontaalne ja paralleelne sõiduki pikisuunalise keskjoonega ning suunatud nõutavasse nähtavussuunda). See läbib nullkeskme.+++++ TIFF +++++3.1. Valgustugevust väljaspool telgi mõõdetakse rombi sees, mille määravad välised mõõtmissuunad (vt joonis).--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 28. mai 1969, rahvusvahelises reisiliikluses toimuva impordi suhtes kohaldatavat käibemaksu- ja aktsiisivabastust käsitlevate õigusnormide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31969L0169

Euroopa Liidu Teataja L 133 , 04/06/1969 Lk 0006 - 0008 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 1 Lk 0010  Taanikeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1969(I) Lk 0218  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 1 Lk 0010  Ingliskeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1969(I) Lk 0232  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 09 Köide 1 Lk 0017  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 09 Köide 1 Lk 0019  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 09 Köide 1 Lk 0019

		Nõukogu direktiiv,28. mai 1969,rahvusvahelises reisiliikluses toimuva impordi suhtes kohaldatavat käibemaksu- ja aktsiisivabastust käsitlevate õigusnormide ühtlustamise kohta(69/169/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades, et:olenemata tolliliidu ellurakendamisest, mille juurde kuulub tollimaksude ja enamiku samaväärse toimega maksude kaotamine liikmesriikide vahelisest kaubandusest, on seni, kuni kaudsete maksude ühtlustamine on jõudnud lõppjärku, kõnealuses kaubanduses vaja säilitada impordi maksustamine ja ekspordi maksuvabastus;on soovitav, et isegi enne sellist ühtlustamist muutuks liikmesriikide elanikkond teravamalt teadlikuks ühisturu tegelikust olemusest, ning sel eesmärgil tuleks võtta meetmeid impordimaksude süsteemi suuremaks liberaliseerimiseks liikmesriikidevahelises reisiliikluses; assamblee liikmed on selliste meetmete vajalikkust korduvalt rõhutanud;niisugused vähendused reisiliikluse puhul kujutavad endast sammu edasi liikmesriikide turu vastastikuse avanemise ja siseturule iseloomulike tingimuste loomise suunas;sellised vähendused peavad piirduma kaupade mittekaubandusliku sisseveoga reisijate poolt; üldreeglina on neid kaupu nende päritoluriigis (riigis, kust need tuuakse) võimalik saada üksnes juba maksustatuna, nii et kui riik, kuhu need tuuakse, loobub ettenähtud piirides impordi maksustamisest käibe- ja aktsiisimaksuga, siis välditakse niiviisi topeltmaksustamist, ilma et see tooks kaasa maksustamise puudumise;ühenduse impordimaksude vähendamise süsteem on osutunud vajalikuks ka kolmandate riikide ja ühenduse vahelises reisiliikluses,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Kolmandate riikide ja ühenduse vahelises reisiliikluses vabastatakse käibe- ja aktsiisimaksust reisijate isiklikus pagasis olevate kaupade import, kui see ei ole kaubanduslikku laadi ja kui kaupade koguväärtus ei ületa 25 arvestusühikut isiku kohta.2. Alla 15aastaste reisijate puhul võivad liikmesriigid vähendada selle maksuvabastuse 10 arvestusühikuni.3. Kui mitme eseme väärtus kokku ületab ühe inimese kohta 25 arvestusühikut või, olenevalt olukorrast, lõike 2 kohaselt kinnitatud summa, siis vabastatakse maksust selle summa piires esemed, mis eraldi importimisel oleks maksust vabastatud, võttes seejuures arvesse, et üksikeseme väärtust ei või osadeks jagada.Artikkel 21. Liikmesriikide vahelises reisiliikluses vabastatakse käibe- ja aktsiisimaksust reisijate isiklikus pagasis olevate kaupade import, mis vastab asutamislepingu artiklites 9 ja 10 sätestatud tingimustele, kui see ei ole kaubanduslikku laadi ja kui kaupade koguväärtus ei ületa 75 arvestusühikut isiku kohta. Seda maksuvabastust kohaldatakse ka siis, kui reisi sisse kuulub transiit läbi ühendusse mit tekuuluva riigi territooriumi.2. Alla 15aastaste reisijate puhul võivad liikmesriigid vähendada selle maksuvabastuse 20 arvestusühikuni.3. Kui mitme eseme väärtus kokku ületab ühe inimese kohta 75 arvestusühikut või, olenevalt olukorrast, lõike 2 kohaselt kinnitatud summa, siis vabastatakse maksust selle summa piires esemed, mis eraldi importimisel oleks maksust vabastatud, võttes seejuures arvesse, et üksikeseme väärtust ei või osadeks jagada.Artikkel 3Käesoleva direktiivi kohaldamisel:1. ajutiselt imporditavate või pärast ajutist eksporti uuesti imporditavate isiklike esemete väärtust ei võeta artiklites 1 ja 2 osutatud maksuvabastuse kindlaksmääramisel arvesse;2. import loetakse mittekaubanduslikuks, kui see:a) on episoodilist laadi jab) sisaldab üksnes reisija või tema pereliikmete isiklikuks kasutamiseks või kingituseks ettenähtud kaupa; kauba laad ega kogus ei osuta impordi kaubanduslikule otstarbele.Artikkel 41. Ilma, et see piiraks siseriiklikke eeskirju, mida kohaldatakse reisijate suhtes, kelle elukoht on väljaspool Euroopat, kehtestab iga liikmesriik alljärgnevalt loetletud kaupade käibe- ja aktsiisimaksust vabastamisel järgmised koguselised piirangud:a) tubakatooted:200 sigarettivõi 100 sigarillot (sigarid maksimumkaaluga à 3 grammi)või 50 sigaritvõi 250 grammi suitsetamistubakat;b) alkohoolsed joogid:- destilleeritud joogid ja kanged alkohoolsed joogid alkoholisisaldusega üle 22o; üks pudel (0,7–1 liitrit)või- destilleeritud joogid, kanged alkohoolsed joogid ja veini- või piiritusepõhised aperitiivid alkoholisisaldusega kuni 22o; vahuveinid, kangendatud veinid: kokku kuni 2 liitritning- veinid: kokku kuni 2 liitritc) parfüümid: 50 gramminingtualettveed: 1/4 liitritd) kohv: 500 grammivõi kohviekstraktid ja -essentsid: 200 grammie) tee: 100 grammivõi tee-ekstraktid ja -essentsid: 40 grammi2. Lõike 1 punktides a, b ja d nimetatud kauba osas ei anta maksuvabastust alla 17-aastastele reisijatele.3. Lõikes 1 sätestatud koguseliste piirnormide raames ja lõike 2 kitsendusi arvesse võttes ei arvestata artiklites 1 ja 2 osutatud maksuvabastuse kindlaksmääramisel lõikes 1 loetletud kaupade väärtust.Artikkel 51. Liikmesriigid võivad kehtestada madalamad väärtuselised ja/või koguselised piirnormid selliste kaupade maksust vabastamisel, mis imporditakse- piirialal toimuvas reisiliikluses,- rahvusvahelises reisiliikluses kasutatava transpordivahendi meeskonna poolt,- teises liikmesriigis paiknevate liikmesriigi sõjaväelaste, sealhulgas tsiviiltöötajate ning abikaasade ja ülalpeetavate laste poolt.2. Liikmesriigid võivad maksuvabastust mitte kohaldada ühise tollitariifistiku rubriikidesse 71.07 ja 71.08 kuuluvate kaupade suhtes.3. Liikmesriigid võivad vähendada artikli 4 lõike 1 punktides a ja d osutatud kaubakoguseid kolmandast riigist tulevate ja liikmesriiki sisenevate reisijate puhul.Artikkel 6Liikmesriigid võtavad kohaseid meetmeid, et vältida maksuvabastuste kohaldamist kaupade suhtes, mis antakse üle reisijatele, kelle alaline või peamine elukoht või töökoht asub liikmesriigis ja kelle suhtes kehtib käesolevas direktiivis sätestatud kord.Artikkel 7Liikmesriigid võivad ümardada summa, mis tuleneb artiklites 1 ja 2 sätestatud arvestusühikutes väljendatud summa konverteerimisest nende omavääringusse.Artikkel 81. Liikmesriigid peavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed jõustama hiljemalt 1. jaanuariks 1970.2. Liikmesriigid teatavad komisjonile käesoleva direktiivi rakendamiseks vastu võetud meetmetest.Komisjon edastab sellise teabe teistele liikmesriikidele.Artikkel 9Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 28. mai 1969Nõukogu nimeleesistujaG. Thorn--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 17. detsember 1974, mis käsitleb liikmesriigi kodanike õigust jääda elama teise liikmesriigi territooriumile pärast füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemist selles riigis

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31975L0034

Euroopa Liidu Teataja L 014 , 20/01/1975 Lk 0010 - 0013 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0172  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 1 Lk 0191  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0172  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 1 Lk 0183  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 06 Köide 1 Lk 0183

		Nõukogu direktiiv,17. detsember 1974,mis käsitleb liikmesriigi kodanike õigust jääda elama teise liikmesriigi territooriumile pärast füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemist selles riigis(75/34/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 235,võttes arvesse asutamisvabaduse piirangute kaotamise üldprogrammi, [1] eriti selle II jaotist,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:vastavalt nõukogu 21. mai 1973. aasta direktiivile nr 73/148/EMÜ (liikmesriikide kodanikele seoses asutamise ja teenuste osutamisega seatavate liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires) [4] annab iga liikmesriik teiste liikmesriikide kodanikele, kes asuvad tema territooriumile elama, et tegutseda seal füüsilisest isikust ettevõtjatena, alalise elamisõiguse, kui sellise tegevusega seotud piirangud on asutamislepingu kohaselt kaotatud;on tavaline, et isik jääb liikmesriigi territooriumile alaliselt elama pärast oma tegevuse lõpetamist; sellistel asjaoludel liikmesriigi territooriumile elama jäämise õiguse puudumine takistab asutamisõiguse kasutamist; töötajate suhtes on kõnealuse õiguse kasutamise tingimused juba sätestatud määruses (EMÜ) nr 1251/70 [5];asutamislepingu artikli 48 lõike 3 punkt d tunnistab töötajate õigust jääda elama liikmesriigi territooriumile pärast selles riigis töötamist; artikli 54 lõikes 2 ei ole sätestatud samasugust õigust füüsilisest isikust ettevõtjatele; asutamise laadi ja sidemete tõttu, mis sellised isikud on loonud riikidega, kus nad tegutsesid, on neil kindel huvi omandada töötajatega samalaadne õigus asjaomasesse liikmesriiki elama jääda; selle meetme põhjendamiseks tuleks viidata meetme võtmist võimaldavale asutamislepingu sättele;asutamisvabadus ühenduse piires nõuab, et liikmesriikide kodanikud võivad tegutseda füüsilisest isikust ettevõtjatena järjestikku mitmes liikmesriigis, ilma et neid seetõttu halvemasse olukorda seataks;liikmesriigi kodanikule, kes elab teise liikmesriigi territooriumil, tuleks tagada õigus jääda elama selle territooriumile, kui ta on lõpetanud selles riigis füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise pensioniikka jõudmise või püsiva töövõimetuse tõttu; kõnealune õigus tuleks tagada ka sellisele liikmesriigi kodanikule, kes pärast teises liikmesriigis füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemist ja elamist alustab tegevust kolmanda liikmesriigi territooriumil, säilitades samal ajal oma elukoha teises riigis;liikmesriiki elama jäämise õiguse tingimuste määramisel tuleb arvestada põhjusi, mis on viinud tegevuse lõpetamiseni kõnealuses liikmesriigis, ning eriti erinevust pensioniikka jõudmise kui normaalse ja ette arvestatava töövõimelise ea lõpu ning püsiva töövõimetuse vahel, mis toob kaasa enneaegse ja ettenägematu tegevuse lõpetamise; eritingimused tuleb sätestada juhtudeks, kui abikaasa on või oli asjaomase liikmesriigi kodanik või kui tegevus on lõpetatud tööõnnetuse või kutsehaiguse tõttu;teises liikmesriigis füüsilisest isikust ettevõtjana töötanud liikmesriigi kodanikul peaks töövõimelise ea lõppedes olema piisavalt aega otsustada, kuhu ta soovib oma lõplikku elukohta;füüsilisest isikust ettevõtjana tegutseva liikmesriigi kodaniku õigus teise liikmesriigi territooriumile elama jääda laieneb ka tema pereliikmetele; kui füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsev liikmesriigi kodanik sureb töövõimelises eas, tuleb tunnustada ka tema pereliikmete õigust elada antud riigi territooriumil ning selle suhtes kohaldatakse eritingimusi;isikuid, kellel on õigus jääda liikmesriiki elama, tuleb kohelda võrdselt asjaomase riigi kodanikega, kelle töövõimeline iga on lõppenud,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid kaotavad vastavalt käesolevas direktiivis sätestatud tingimustele piirangud nende territooriumil füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsenud teise liikmesriigi kodanike ja nende direktiivi nr 73/148/EMÜ artiklis 1 määratletud pereliikmete õigusele jääda elama nende territooriumile.Artikkel 21. Iga liikmesriik tunnistab järgmiste isikute õigust jääda alaliselt elama tema territooriumile:a) isikud, kes tegutsemise lõpetamisel on vastavalt selle riigi õigusaktidele jõudnud vanaduspensioni saamise ikka ja kes on selles riigis tegutsenud vähemalt eelnevad kaksteist kuud ning seal pidevalt elanud kauem kui kolm aastat.Kui kõnealuse liikmesriigi õigusaktide kohaselt ei ole teatavatele füüsilisest isikust ettevõtjate kategooriatele vanaduspensioni ette nähtud, loetakse vanusenõue täidetuks hüvitise saaja 65aastaseks saamisel;b) isikud, kes on selle riigi territooriumil pidevalt elanud kauem kui kaks aastat ning lõpetavad tegevuse püsiva töövõimetuse tõttu.Kui töövõimetuse on põhjustanud tööõnnetus või kutsehaigus, mis annab neile õiguse saada pensioni, mida täielikult või osaliselt maksab selle riigi asutus, ei seata elamise kestusele mingeid tingimusi;c) isikud, kes pärast kolmeaastast pidevat tegevust ja elamist selle riigi territooriumil tegutsevad teise liikmesriigi territooriumil, säilitades samal ajal oma elukoha esimeses riigis, kus ta käib tavaliselt iga päev või vähemalt korra nädalas.Punktides a ja b mainitud õiguste omandamiseks käsitletakse teise liikmesriigi territooriumil sel viisil lõpetatud tööperioode, nagu need oleksid lõpetatud elukohariigi territooriumil.2. Lõike 1 punktis a sätestatud elamise ja tegevuse kestuse tingimus ja lõike 1 punktis b sätestatud elamise kestuse tingimus ei kehti, kui füüsilisest isikust ettevõtja abikaasa on kõnealuse liikmesriigi kodanik või kaotanud kõnealuse riigi kodakondsuse selle isikuga abielludes.Artikkel 31. Liikmesriik tunnistab artiklis 1 nimetatud füüsilisest isikust ettevõtjaga selle riigi territooriumil koos elavate pereliikmete õigust sinna alaliselt elama jääda, kui asjaomane isik on omandanud õiguse jääda elama selle riigi territooriumile vastavalt artiklile 2. Seda sätet kohaldatakse ka pärast asjaomase isiku surma.2. Kui aga füüsilisest isikust ettevõtja sureb töövõimelises eas ja enne asjaomase riigi territooriumile elama jäämise õiguse omandamist, tunnistab kõnealune riik tema pereliikmete õigust sinna alaliselt elama jääda tingimusel, et:- asjaomane isik oli surma kuupäeval selle riigi territooriumil pidevalt elanud vähemalt kaks aastat,- tema surma põhjustas tööõnnetus või kutsehaigus, või- lesk on kõnealuse riigi kodanik või kaotanud selle riigi kodakondsuse asjaomase isikuga abielludes.Artikkel 41. Pidevalt elamist, nagu on sätestatud artikli 2 lõikes 1 ja artikli 3 lõikes 2, võib tõestada igasuguse elukohariigis kasutusel oleva tõestusviisi abil. Siinjuures ei arvestata ajutist eemalviibimist, mis ei ületa kokku kolme kuud aastas, ega pikemaajalist eemalviibimist seoses ajateenistusega.2. Aega, kui tegutsemine on katkestatud sõltumata asjaomasest isikust või haiguse või õnnetuse tõttu, loetakse tegutsetud ajaks artikli 2 lõike 1 tähenduses.Artikkel 51. Liikmesriigid võimaldavad nende territooriumile elama jäämise õigusega isikul seda õigust kasutada kahe aasta jooksul alates õiguse saamisest vastavalt artikli 2 lõike 1 punktidele a ja b ning artiklile 3. Selle ajavahemiku jooksul peab hüvitise saajal olema võimalik liikmesriigi territooriumilt lahkuda, ilma et see tema õigust negatiivselt mõjutaks.2. Liikmesriigid ei nõua oma territooriumile elama jäämise õiguse kasutamiseks asjaomaselt isikult mingite eriliste formaalsuste täitmist.Artikkel 61. Liikmesriigid tunnistavad nende territooriumile elama jäämise õigusega isikute õigust elamisloale, mis:a) antakse välja ja pikendatakse tasuta või summa eest, mis ei ületa lõive ja makse, mida tuleb maksta selle riigi kodanikel isikut tõendavate dokumentide väljaandmise või pikendamise eest;b) kehtib selle välja andnud liikmesriigi koguterritooriumil;c) kehtib viis aastat ja pikeneb automaatselt.2. Kui eemalviibitav ajavahemik ei ületa kuut järjestikust kuud või kui pikemaajaline eemalviibimine on seotud ajateenistusega, ei mõjuta see elamisloa kehtivust.Artikkel 7Liikmesriigid kohaldavad nende territooriumile elama jäämise õigusega isikute suhtes võrdse kohtlemise õigust vastavalt nõukogu direktiividele, mis käsitlevad asutamisvabaduse piirangute kaotamist vastavalt üldprogrammi III jaotisele, millega kõnealune kaotamine on ette nähtud.Artikkel 81. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriigi õigus- ja haldusnorme, mis on teiste liikmesriikide kodanikele soodsamad.2. Liikmesriigid hõlbustavad nende füüsilisest isikutest ettevõtjate oma territooriumile tagasilubamist, kes on lahkunud pärast seda, kui nad on seal pikka aega alaliselt elanud ja tegutsenud, ning kes soovivad sinna naasta artikli 2 lõike 1 punktis a määratletud pensioniikka jõudes või püsivalt töövõimetuks muutudes.Artikkel 9Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi sätetest kõrvale kalduda üksnes avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu huvides.Artikkel 101. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed 12 kuu jooksul alates direktiivi teatavaks tegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Pärast käesoleva direktiivi teatavaks tegemist tagavad liikmesriigid, et komisjonile teatatakse piisavalt aegsasti kõigist õigusnormide eelnõudest, mis liikmesriigid kavatsevad käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võtta, et komisjon saaks esitada oma märkused.Artikkel 11Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. detsember 1974Nõukogu nimeleesistujaM. Durafour[1] EÜT 2, 15.1.1962, lk 36/62.[2] EÜT C 14, 27.3.1973, lk 20.[3] EÜT C 142, 31.12.1972, lk 12.[4] EÜT L 172, 28.6.1973, lk 14.[5] EÜT L 142, 30.6.1970, lk 24.--------------------------------------------------