title: Nõukogu direktiiv, 27. juuli 1976, mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31976L0756

Euroopa Liidu Teataja L 262 , 27/09/1976 Lk 0001 - 0031 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0030  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 3 Lk 0229  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0030  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0040  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 5 Lk 0040

		Nõukogu direktiiv,27. juuli 1976,mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(76/756/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muu hulgas ka valgustus- ja valgussignaalseadmete kohta;kõnealused nõuded on liikmesriigiti erinevad; seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukiliigi suhtes rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [3] ettenähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust;valgustus- ja valgussignaalseadmete ehitusega seotud ühiseid nõudeid käsitletakse edaspidi eridirektiivides;mootorsõidukeid käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine eeldab liikmesriikide poolt ühiste nõuete kohaselt tehtud kontrollimiste vastastikust tunnustamist; süsteemi nõuetekohaseks funktsioneerimiseks tuleb kõnealuseid nõudeid kohaldada samast kuupäevast alates,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis tähendab "sõiduk" teedel kasutamiseks mõeldud, kerega või kereta, vähemalt neljarattalist mootorsõidukit, mille valmistajakiirus on üle 25 km/h, ja selle haagiseid, välja arvatud rööbastel liikuvad sõidukid, põllutöötraktorid ja -masinad ning muud töösõidukid:Artikkel 2Ükski liikmesriik ei tohi keelduda sõidukile EMÜ või siseriikliku tüübikinnituse andmisest I lisa punktides 1.5.7–1.5.20 loetletud kohustuslike või ei ole kohustuslike valgustus- või valgussignaalseadmete paigaldamisega seotud põhjustel, kui kõnealused seadmed on paigaldatud I lisas ettenähtud nõuete kohaselt.Artikkel 3Ükski liikmesriik ei tohi ühegi sõiduki müügist, registreerimisest, kasutuselevõtmisest või kasutamisest keelduda või seda keelata I lisa punktides 1.5.7–1.5.20 loetletud, kohustuslike või ei ole kohustuslike valgustus- või valgussignaalseadmete paigaldamisega seotud põhjustel kui kõnealused seadmed on paigaldatud I lisas ettenähtud nõuete kohaselt.Artikkel 4EMÜ tüübikinnituse andnud liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et teda informeeritakse igast I lisa punktis 1.1 nimetatud osade või omadustega seotud muudatusest. Kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused otsustavad, kas muudatustega sõidukitüübile on vaja teha lisakatsetusi ning koostada uus aruanne. Kui katsetuste tulemusena selgub, et käesolevas direktiivis esitatud nõuded on täitmata, siis muudatust ei kinnitata.Artikkel 5Muudatused, mis on vajalikud lisades esitatud nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 ettenähtud korras.Artikkel 61. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid enne 1. juulit 1977 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Nad kohaldavad kõnealuseid õigusnorme hiljemalt alates 1. oktoobrist 1977. Liikmesriigid ei tohi 1. oktoobrini 1979 siiski keelduda EMÜ või siseriikliku tüübikinnituse andmisest valgustus- ja valgussignaalseadme paigaldamisega seotud põhjustel, kui täitmata on ainult I lisa punktis 4.2.6 esitatud nõuded. Kui punktis 4.2.6 mainitud seadmed on siiski paigaldatud, siis peavad need vastama kõnealuses jaos esitatud nõuetele.2. Pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist tagavad liikmesriigid komisjoni piisavalt varase informeerimise kõigist käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas liikmesriigi poolt vastu võetud või vastu võtta kavatsetavate õigusaktide eelnõudest, et komisjon jõuaks esitada oma seisukohad.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. juuli 1976Nõukogu nimeleesistujaM. van der Stoel[1] EÜT C 55, 13.5.1974, lk 14.[2] EÜT C 109, 19.9.1974, lk 22.[3] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.--------------------------------------------------I LISAVALGUSTUS- JA VALGUSSIGNAALSEADMETE PAIGALDAMINE1. MÕISTEDKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid.1.1. Sõidukitüüp vastavalt valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamiseleSõidukitüüpvastavalt valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisele – sõidukid, mis sarnanevad üksteisega järgmiste oluliste näitajate poolest:1.1.1. seadmete mõõtmed ja väliskuju;1.1.2. seadmete arv ja asetus;"muud tüüpi sõidukite" hulka ei loeta ka järgmisi sõidukeid: sõidukid, mis erinevad punktide 1.1.1 ja 1.1.2 tähenduses, ilma et see eeldaks kõnealusele sõidukitüübile ettenähtud laternate tüübi, arvu, asendi ja geomeetrilise nähtavuse muutmist, ning lisalaternatega või lisa laternateta sõidukid.1.2. PüsttasapindPüsttasapind – sõiduki keskmise pikitasapinnaga risti asetsev vertikaaltasapind.1.3. Tühimassiga sõidukTühimassiga sõiduk – töökorras sõiduk direktiivi 70/156/EMÜ I lisa punktis 2.6 esitatud teatise näidise kohaselt.1.4. Täismassiga sõidukTäismassiga sõiduk – sõiduk, mille last vastab tootja poolt kindlaksmääratud suurimale tehniliselt lubatud massile; tootja määrab liites 1 kirjeldatud meetodil kindlaks ka kõnealuse massi jaotumise telgede vahel.1.5. LaternLatern – tee valgustamiseks (esilatern) või valgussignaali kiirgamiseks ettenähtud seade. Laternate hulka loetakse ka numbritulelaternad ja helkurid.1.5.1. Ekvivalentsed laternadEkvivalentsed laternad – ühesuguse funktsiooniga laternad, mis on tüübikinnituse saanud riigis, kus sõiduk on registreeritud; selliste laternate karakteristikud võivad erineda sõidukile tüübikinnituse ajal paigaldatud laternate karakteristikutest tingimusel, et laternad vastavad käesolevas lisas esitatud nõuetele.1.5.2. Sõltumatud laternadSõltumatud laternad – laternad, millel on eraldi klaasid, eraldi valgusallikad ja eraldi korpused.1.5.3. Grupeeritud laternadGrupeeritud laternad – eraldi klaaside ja eraldi valgusallikatega, kuid ühise korpusega seadmed.1.5.4. Kombineeritud laternadKombineeritud laternad – eraldi klaaside, kuid ühise valgusallika ja korpusega seadmed.1.5.5. Vastastikku ühendatud laternadVastastikku ühendatud laternad – seadmed, millel on eraldi valgusallikad (või erinevatel tingimustel töötav üks valgusallikas), täielikult või osaliselt ühised klaasid ja ühine korpus.1.5.6. PeitlaternPeitlatern – esilatern, mis on osaliselt või täielikult peidetav, kui seda ei kasutata. Laternat saab peita liikuva katte abil, esilaterna ümberpaigutamise teel või mis tahes muul sobival viisil. Mõistet "sissetõmmatav" kasutatakse eelkõige sellise peitlaterna puhul, mille saab ümberpaigutamise teel korpuse sisse lükata.1.5.7. KaugtulelaternKaugtulelatern – latern, mida kasutatakse pika teeosa valgustamiseks sõiduki ees.1.5.8. LähitulelaternLähitulelatern – latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki ees, ilma et laterna ere tuli pimestaks vastassuunas liikuvate sõidukite juhte ja teisi liiklejaid ega tekitaks nendele muid ebamugavusi.1.5.9. Eesmine udutulelaternEesmine udutulelatern – latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks udus, lumesajus, vihmasajus või tolmupilvedes.1.5.10. TagurdustulelaternTagurdustulelatern – latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki taga ja teiste liiklejate hoiatamiseks, et kõnealune sõiduk tagurdab või hakkab tagurdama.1.5.11. SuunatulelaternSuunatulelatern – latern, mida kasutatakse teiste liiklejate informeerimiseks sõidukijuhi kavatsusest muuta suunda kas paremale või vasakule.1.5.12. OhutuliOhutuli – sõiduki kõigi suunatulelaternate samaaegne toimimine tähelepanu juhtimiseks asjaolule, et sõiduk kujutab ajutiselt teistele liiklejatele erilist ohtu.1.5.13. PiduritulelaternPiduritulelatern – latern, mida kasutatakse sõiduki taga olevate teiste liiklejate informeerimiseks sõidukijuhi kavatsusest kasutada sõidupidurit.1.5.14. NumbritulelaternNumbritulelatern – seade, mida kasutatakse tagumise registreerimismärgi jaoks ettenähtud ala valgustamiseks; see võib koosneda eri optilistest osadest.1.5.15. Eesmine ääretulelaternEesmine ääretulelatern – latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks eestpoolt vaadatuna.1.5.16. Tagumine ääretulelaternTagumine ääretulelatern – latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks tagantpoolt vaadatuna.1.5.17. Tagumine udutulelaternTagumine udutulelatern – latern, mille abil tehakse sõiduk tiheda udu korral tagantpoolt paremini märgatavaks.1.5.18. SeisutulelaternSeisutulelatern – latern, mida kasutatakse tähelepanu juhtimiseks pargitud sõidukile asulas. Sellisel juhul asendab see eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid.1.5.19. KüljeääretulelaternadKüljeääretulelaternad – laternad, mis on paigaldatud külgserva äärmisse punkti nii kõrgele kui võimalik ning mõeldud sõiduki kogulaiuse selgeks märgistamiseks. See signaal on teatavate sõidukite ja haagiste puhul mõeldud sõiduki eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate täiendamiseks ning tähelepanu juhtimiseks eelkõige sõiduki suurusele.1.5.20. HelkurHelkur – seade, mis valguse peegeldumise abil sõidukiga ühendamata valgusallikalt näitab sõiduki kohalolekut vaatlejale, kes asub valgusallika lähedal.Käesolevas direktiivis ei loeta helkuriteks:- valgust tagasipeegeldavaid registreerimismärke/numbrimärke,- ADRis mainitud valgust tagasipeegeldavaid märke,- muid märke ja valgust tagasipeegeldavaid märke, mida liikmesriigis kehtivate nõuete kohaselt tuleb kasutada teatavat liiki sõidukite või nendega seotud toimingute puhul.1.6. Laterna valgusava1.6.1. Valgustusseadme valgusava (1.5.7–1.5.10) – peegeldi täisava ortogonaalprojektsioon püsttasapinnal. Kui ainult laternaklaasi (või laternaklaaside) osa ulatub üle peegeldi täisava, siis võetakse valgusavana arvesse ainult selle osa projektsioon. Lähitulelaterna puhul piirneb valgusava valguse ja varju piirjoone ääres valguse ja varju piirjoone projektsiooniga klaasidel. Reguleeritava peegeldi ja klaaside puhul tuleks kasutada seadeulatuse keskasendit.1.6.2. Muu märgutulelaterna kui helkuri valgusavaMuu märgutulelaterna kui helkuri valgusava (1.5.11–1.5.19) – laterna ortogonaalprojektsioon pinnal, mis asetseb risti laterna nullteljega ning on kokkupuutes laterna välise valgust kiirgava pinnaga, ning mis piirneb kõnealusel tasandil paiknevate ekraanide servadega, millest igaüks laseb läbi ainult 98 % kogu valgustugevusest nulltelje suunas. Valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult horisontaalsete ja vertikaalsete servadega ekraane.1.6.3. Helkuri valgusavaHelkuri valgusava (1.5.20) – helkuri valgusava, mis asetseb nullteljega risti ning mida ümbritsevad helkuri valgust peegeldava pinna välisservadega kokkupuutuvad ja nullteljega paralleelsed pinnad. Helkuri valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult vertikaalseid ja horisontaalseid pindu.1.6.4. Väline valgust kiirgav pindVäline valgust kiirgav pind – väline valgust kiirgav pind teatavas vaatlussuunas on valgust kiirgava pinna ortogonaalprojektsioon vaatlussuunaga ristloodsele tasapinnale (vt liite 2 joonist).1.7. NulltelgNulltelg – valgussignaalile iseloomulik telg, mille määrab kindlaks tootja ning mida kasutatakse võrdlussuunana (H = 0°, V = 0°) fotomeetrilistel mõõtmistel ning laterna kinnitamisel sõidukile.1.8. NullkeseNullkese – nulltelje ja välise valgust kiirgava pinna lõikepunkt, mille määrab kindlaks laterna tootja.1.9. Geomeetrilise nähtavuse nurgadGeomeetrilise nähtavuse nurgad – nurgad, mis määravad kindlaks miinimumruuminurga välja, mille ulatuses laterna väline valgust kiirgav pind peab nähtav olema. See ruuminurga väli määratakse kera segmendi abil, mille kese langeb ühte laterna nullkeskmega ning mille ekvaator on paralleelne maapinnaga. Segmendid määratakse vastavalt nullteljele. Horisontaalnurgad β vastavad pikkusele ja vertikaalnurgad α vastavad laiusele. Geomeetrilise nähtavuse nurkade sees ei tohi olla ühtegi takistust laterna välise valgust kiirgava pinna mis tahes osalt lähtuva valguse levikule. See ei kehti takistuste kohta, mis on olemas laterna tüübikinnituse ajal, kui tüübikinnitus on vajalik.1.10. Külgserva äärmine punktKülgserva äärmine punkt – tasapind sõiduki kummalgi küljel, mis on paralleelne sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning langeb ühte selle külgserva äärmise punktiga, välja arvatud projektsioon, mille tekitavad:1.10.1. rehvid maapinnaga kokkupuutepunkti lähedal ning rehvi rõhumanomeetrite ühendused;1.10.2. ratastele paigaldatavad libisemisvastased vahendid;1.10.3. tahavaatepeeglid;1.10.4. külgmised suunatulelaternad, küljeääretulelaternad, eesmised ja tagumised ääretulelaternad ja seisutulelaternad;1.10.5. sõidukile kinnitatud tollitõkendid ning nende kinnitus- ja kaitsevahendid.1.11. KogulaiusKogulaius – kahe punktis 1.10 määratletud vertikaaltasapinna vaheline kaugus.1.12. ÜksiklaternÜksiklatern – mis tahes kombinatsioon kahest või mitmest identsest või mitteidentsest sama funktsiooniga ja sama värvi valgust andvast laternast, kui see moodustab seadme, mille kõigi valgust kiirgavate pindade projektsioon teataval püsttasapinnal moodustab vähemalt 60 % laternate valgust kiirgavate pindade projektsioone ümbritseva kõige väiksema ristküliku pindalast tingimusel, et sellisele kombinatsioonile antakse vajaduse korral tüübikinnitus üksiklaternana. Sellist kombinatsiooni ei kasutata kaugtulelaternate, lähitulelaternate ja eesmiste udutulelaternate puhul.1.13. Kaks laternat või paarisarv laternaidKaks laternat või paarisarv laternaid – üks ribakujuline valgust kiirgav pind, kui see asetseb sümmeetriliselt sõiduki keskmise pikitasapinnaga, ulatub mõlemal küljel vähemalt 400 mm kaugusele sõiduki külgserva äärmisest punktist ning on vähemalt 800 mm pikk. Sellise pinna valgustamiseks on vaja vähemalt kahte valgusallikat, mis on paigutatud võimalikult lähedale selle pinna piiridele. Valgust kiirgav pind võib koosneda mitmest kõrvutiasetsevast osast tingimusel, et mitme üksiku valgust kiirgava pinna projektsioonid samal püsttasapinnal hõlmavad vähemalt 60 % nende üksikute valgust kiirgavate pindade projektsioone ümbritseva väikseima ristküliku pindalast.1.14. Laternatevaheline kaugusLaternatevaheline kaugus – kahe samasuunalise laterna puhul kaugus punkti 1.6 kohaselt määratletud kahe valgusava piirjoonte ortogonaalprojektsioonide vahel nullteljega risti asetseval tasapinnal.1.15. LisalaternLisalatern – latern, mille olemasolu on jäetud tootja otsustada.1.16. Töökorras oleku märgulampTöökorras oleku märgulamp – valgus- või heliseade, mille abil kontrollitakse sisselülitatud seadme töökorras olekut.1.17. Sisselülitatuse märgulampSisselülitatuse märgulamp – tuli, mis näitab seadme sisselülitatust, kuid mitte selle töökorras olekut.2. EMÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE2.1. Sõidukitüübi valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega seotud EMÜ tüübikinnitustaotluse esitab sõiduki tootja või tootja volitatud esindaja.2.2. Taotlusega koos tuleb esitada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised andmed:2.2.1. sõidukitüübi kirjeldus vastavalt punktile 1.1 ning koormuspiirangud, eelkõige pakiruumi suurim lubatud koormus;2.2.2. tootja poolt ettenähtud valgustus- ja valgussignaalseadmete loetelu. Loetelu võib sisaldada mitut tüüpi seadmeid iga toimingu jaoks. Iga tüüp peab olema nõuetekohaselt märgistatud (näiteks osa tüübikinnitusmärk, tootja nimi jne). Loetelu võib sisaldada ka iga toiminguga seotud järgmisi lisa andmeid: "või võrdväärsed seadmed";2.2.3. valgustus- ja valgussignaalseadmeid tervikuna kujutav põhijoonis, millel on esitatud eri laternate asend sõidukil;2.2.4. iga üksiklaterna põhijoonis (põhijoonised), millel on kujutatud punktis 1.6 määratletud valgusavad.2.3. Tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüpi esindav tühimassiga sõiduk, millele on punkti 2.2.2 kohaselt paigaldatud valgustus- ja valgussignaalseadmed, tuleb esitada tüübikinnituskatsetuste eest vastutavale tehnilisele talitusele.2.4. II lisas ettenähtud dokument lisatakse tüübikinnitusdokumendile.3. ÜLDISED NÕUDED3.1. Valgustus- ja valgussignaalseadmed peavad olema paigaldatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes, olenemata võimalikust vibratsioonist, säiliksid nende käesolevas lisas ettenähtud karakteristikud sellisel määral, et sõiduk vastaks käesolevas lisas ettenähtud nõuetele. Eelkõige peab olema välistatud laternate tahtmatu reguleerimine.3.2. Punktides 1.5.7, 1.5.8 ja 1.5.9 kirjeldatud laternad peavad olema paigaldatud sellisel viisil, et nende reguleerimine oleks kerge.3.3. Kõigi, kaasa arvatud sõiduki külgedele paigaldatud valgussignaalseadmete puhul peab laterna nulltelg pärast laterna sõidukile paigaldamist olema paralleelne teel liikuva sõiduki kandetasapinnaga; peale selle peab nulltelg külgmiste helkurite puhul olema risti sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning muude signaalseadmete puhul kõnealuse tasapinnaga paralleelne. Igas suunas on lubatud hälve ± 3°. Peale selle tuleb täita kõik tootja poolt seoses paigaldamisega antud erinõuded.3.4. Erinõuete puudumise korral kontrollitakse laternate kõrgust ja reguleeritust tasasele horisontaalsele pinnale asetatud tühimassiga sõidukil.3.5. Erinõuete puudumise korral peab paarislatern olema:3.5.1. sõidukile paigaldatud sümmeetriliselt keskmise pikitasapinnaga;3.5.2. üksteise ja keskmise pikitasapinna suhtes sümmeetriliselt asetatud;3.5.3. ühesuguste kolorimeetriliste karakteristikutega;3.5.4. põhiliselt ühesuguste fotomeetriliste karakteristikutega.3.6. Ebasümmeetrilise väliskujuga sõidukite puhul peavad eespool nimetatud nõuded olema täidetud võimalikult suures ulatuses.3.7. Eri funktsioonidega laternad võivad olla sõltumatud või grupeeritud, kombineeritud või ühes seadmes vastastikku ühendatud tingimusel, et iga selline latern vastab sellele laternale ettenähtud nõuetele.3.8. Suurimat kõrgust maapinnast mõõdetakse valgusava kõige kõrgemast punktist ning väikseimat kõrgust valgusava kõige madalamast punktist.3.9. Erinõuete puudumisel tohivad vilkuvat tuld kiirata ainult suunatulelaternad ja ohutuled.3.10. Punane tuli ei tohi olla nähtav sõiduki eest ning sõiduki taga ei tohi olla nähtav ühegi muu kui tagurdustulelaterna valge tuli.See nõue loetakse täidetuks:3.10.1. punase tule nähtavus eest: punane tuli ei ole eest otse nähtav vaatlejale, kes liigub 1. vööndis risttasapinnas 25 m kaugusel sõiduki ees (vt 3. liide, joonis 1);3.10.2. valge tule nähtavus tagant: valge tuli ei ole tagant otse nähtav vaatlejale, kes liigub 2. vööndis risttasapinnas 25 m kaugusel sõiduki taga (vt 3. liide, joonis 2).3.10.3. 1. ja 2. vöönd on vastavates tasapindades vaatleja poolt nähtuna piiratud järgmiselt:3.10.3.1. kõrgus: kahe vastavalt 1 m ja 2,2 m kõrgusel maapinnast asuva horisontaaltasapinnaga;3.10.3.2. laius: kahe vertikaaltasapinnaga, mis moodustavad vastavalt sõiduki eesmise ja tagumise tasapinnaga 15kraadise nurga ning läbivad keskmise tasapinna suhtes sõidukist väljaspool vertikaaltasapindade lõikumispunkti(d) ja on sõiduki keskmise pikitasapinnaga paralleelsed ja piiritlevad sõiduki kogulaiuse.Mitme lõikumispunkti puhul vastab eesmine kõige kaugem punkt sõiduki eesmisele tasapinnale ning tagumine kõige kaugem punkt sõiduki tagumisele tasapinnale.3.11. Elektriühendused peavad olema sellised, et eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid, küljeääretulelaternaid (kui need on olemas) ning numbritulelaternat on võimalik sisse ja välja lülitada ainult samaaegselt.3.12. Elektriühendused peavad olema sellised, et kaugtule- ja lähitulelaternaid ning eesmisi ja tagumisi udutulelaternaid on võimalik sisse lülitada ainult juhul, kui ka punktis 3.11 nimetatud laternad on sisse lülitatud. See nõue ei kehti siiski kaug- või lähitulelaternate kohta, kui nende hoiatavad valgussignaalid kujutavad endast kaugtulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaalide või lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale või vaheldumisi kaug- ja lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale.3.13. Laternate või helkurite kiiratava valguse värvus:—kaugtulelatern: | valge või valikkollane, |—lähitulelatern: | valge või valikkollane, |—eesmine udutulelatern: | valge või kollane, |—tagurdustulelatern: | valge, |—suunatulelatern: | merevaigukollane, |—ohutuli: | merevaigukollane, |—piduritulelatern: | punane, |—tagumine numbritulelatern: | valge, |—eesmine ääretulelatern: | valge; valikkollane on lubatud juhul, kui eesmine ääretulelatern on ühendatud valikkollase esilaternaga, |—tagumine ääretulelatern: | punane, |—tagumine udutulelatern: | punane, |—seisutulelatern: | ees valge, taga punane, merevaigukollane juhul, kui seisutulelatern on ühendatud külgmiste suunatulelaternatega, |—küljeääretulelatern: | ees valge, taga punane, |—tagumine helkur, v.a kolmnurkne: | punane, |—tagumine helkur, kolmnurkne: | punane, |—eesmine helkur, v.a kolmnurkne: | sama, mis pealelangeval valgusel, |—külgmine helkur, v.a kolmnurkne: | Merevaigukollane |A: | kaks eesmist suunatulelaternat (1. kategooria), |kaks tagumist suunatulelaternat (2. kategooria), |kaks külgmist suunatulelaternat (5. kategooria). |B: | kaks tagumist suunatulelaternat (2. kategooria). |4.5.4. Asend4.5.4.1. Laius:Sõiduki keskpikitasapinnast kaugeim valgusava punkt ei tohi olla sõiduki äärmisest külgserva punktist kaugemal kui 400 mm.Kahe valgusava siseservade vaheline kaugus ei tohi olla alla 600 mm.Kui tagumise suunatulelaterna ja vastava tagumise ääretulelaterna vaheline vertikaalkaugus ei ole üle 300 mm, siis võib sõiduki külgserva äärmise punkti ja tagumise suunatulelaterna välisserva vaheline kaugus ületada sõiduki välisserva äärmise punkti ja vastava tagumise ääretulelaterna välisserva vahelise kauguse kõige rohkem 50 mm võrra.Eesmiste suunatulelaternate valgusava peab olema vähemalt 40 mm kaugusel kaugtulelaterna või udutulelaternate (kui need on olemas) valgusavast. Väiksem kaugus on lubatud juhul, kui valgustugevus suunatulelaterna nullteljel on vähemalt 400 cd.4.5.4.2. Kõrgus:Maapinnast: | vähemalt 500 mm 5. kategooria suunatulelaternate puhul; vähemalt 350 mm 1. ja 2. kategooria suunatulelaternate puhul; kuni 1500 mm kõigi kategooriate puhul. Kui sõiduki ehitus ei võimalda nimetatud maksimumväärtust kasutada, siis võib valgusava kõrgeim punkt olla 2300 mm kõrgusel maapinnast 5. kategooria suunatulelaternate puhul ning 2100 mm kõrgusel 1. ja 2. kategooria suunatulelaternate puhul. |4.5.4.3. Pikkus:Kaugus külgmise suunatulelaterna (järjestus A) valgusava nullkeskme ja sõiduki kogupikkuse eesmist piirjoont tähistava püsttasapinna vahel ei tohi olla üle 1800 mm. Kui sõiduki ehituse tõttu ei ole võimalik täita minimaalse nähtavusnurgaga seotud nõuet, siis võib kõnealust kaugust suurendada 2500 millimeetrini juhul, kui sõiduki varustatus vastab järjestusele A.4.5.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurgad: | vt 4. liide. |Vertikaalnurgad: | horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini järjestusele A vastavate külgmiste suunatulelaternate puhul, kui nende kõrgus maapinnast ei ole üle 750 mm. |4.5.6. ReguleeritusKui tootja on ette näinud paigaldamisega seotud erinõuded, siis tuleb neid täita.4.5.7. Võib olla "grupeeritud"ühe või mitme laternaga.4.5.8. Ei tohi olla "kombineeritud"teise laternaga.4.5.9. Võib olla "vastastikku ühendatud"ainult seisutulelaternaga.4.5.10. ElektriühendusedSuunatulelaternad lülituvad sisse muudest laternatest sõltumatult. Kõik sõiduki ühel küljel asuvad suunatulelaternad lülitatakse sisse ja välja ühe lülitusseadise abil ning peavad vilkuma ühe ja sama intervalliga.4.5.11. Töökorras oleku märgulampKohustuslik kõigi suunatulelaternate puhul, mis ei ole otseselt sõidukijuhi vaateväljas. See võib olla optiline või helisignaal või mõlemad.Optiline märgutulelamp on vilkuv tuli, mis kõigi muude suunatulelaternate kui korduvate külgmiste suunatulelaternate talitlushäire puhul lülitub välja või on sisse lülitatud, kuid ei vilgu, või mille vilkumissagedus muutub märgatavalt suunatulelaternate talitlushäire puhul. Kui see on ainult helisignaal, siis peab see olema hästi kuuldav, ning selle sagedus peab märgatavalt muutuma mis tahes talitlushäire puhul.Kui mootorsõiduk on varustatud haagisega, siis peab haagisel olema eri optiline töökorrasoleku märgulamp haagise suunatulelaternate jaoks juhul, kui haagist vedava sõiduki märgulamp ei võimalda näha sõiduki suunatulelaternate kombinatsiooni ükskõik millise laterna tõrget.4.5.12. Muud nõudedTuli peab olema vilkuv ning vilkuma sagedusega 90 ± 30 korda minutis. Tuli peab süttima kuni ühe sekundi jooksul ning esimest korda kustuma kuni pooleteise sekundi jooksul pärast valgussignaali lülitusseadise kasutamist.Kui mootorsõidukil on haagise vedamise luba, siis kasutatakse haagist vedava sõiduki suunatulelaternate lülitusseadist ka haagise suunatulelaternate puhul.Ühe suunatulelaterna tõrke puhul, v.a lühis, peavad teised edasi vilkuma, kuid sellisel juhul võib vilkumissagedus ettenähtust erineda.4.6. Ohutuli4.6.1. | Olemasolu Kohustuslik. | |4.6.2. | Arv | Punkti 4.5 vastavate alapunktide kohaselt |4.6.3. | Järjestus |4.6.4. | Asend |4.6.4.1. | Laius |4.6.4.2. | Kõrgus |4.6.4.3. | Pikkus |4.6.5. | Geomeetriline nähtavus |4.6.6. | Reguleeritus |4.6.7. | Võib/ei tohi olla "grupeeritud" |4.6.8. | Võib/ei tohi olla "kombineeritud" |4.6.9. | Võib/ei tohi olla "vastastikku ühendatud" |4.6.10. | Elektriühendused Signaal lülitatakse sisse ja välja eraldi seisva lülitusseadise abil, millega pannakse kõik suunatulelaternad sama intervalliga vilkuma. |4.6.11. | Sisselülitatuse märgulamp Kohustuslik. Vilkuv ohutuli, mis võib toimida koos punktis 4.5.11 nimetatud märgulambiga/märgulampidega. |4.6.12. Muud nõudedVastavalt punktile 4.5.12. Kui mootorsõiduki varustuses on haagis, siis peab ohutule lülitusseadise abil saama sisse lülitada ka haagise suunatulelaternaid. Ohutuli peab toimima ka juhul, kui mootorit käivitav või seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada.4.7. Piduritulelaternad4.7.1. OlemasoluKohustuslik.4.7.2. ArvKaks.4.7.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.7.4. Asend4.7.4.1. Laius:Laternatevaheline kaugus vähemalt 600 mm. Kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki kogulaius on alla 1300 mm.4.7.4.2. Kõrgus:Maapinnast: vähemalt 350 mm, kuni 1500 mm või kuni 2100 mm, kui kere kuju ei võimalda rakendada piirväärtust 1500 mm.4.7.4.3. Pikkus:Sõiduki taga.4.7.5. Geomeetriline nähtavus.Horisontaalnurk: | 45° väljapoole ja sissepoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15° allapoole ja ülespoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini laternate puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.7.6. ReguleeritusSõiduki taha.4.7.7. Võib olla "grupeeritud"ühe või mitme muu tagalaternaga.4.7.8. Ei tohi olla "kombineeritud"muu laternaga.4.7.9. Võib olla "vastastikku ühendatud"tagumise ääretulelaternaga või seisutulelaternaga.4.7.10. ElektriühendusedPeavad süttima sõidupiduri sisselülitamisel.4.7.11. Töökorras oleku märgulampEi ole kohustuslik. Olemasolu korral peab see olema mittevilkuv ohutuli, mis süttib piduritulelaternate talitlushäire puhul.4.7.12. Muud nõudedPiduritulelaternate valgustugevus peab olema märkimisväärselt suurem tagumiste ääretulelaternate valgustugevusest.4.8. Numbritulelatern4.8.1. | Olemasolu Kohustuslik. |4.8.2. | Arv | Seade peab võimaldama registreerimismärgile ettenähtud ruumi valgustamist. |4.8.3. | Järjestus |4.8.4. | Asend |4.8.4.1. | Laius |4.8.4.2. | Kõrgus |4.8.4.3. | Pikkus |4.8.5. | Geomeetriline nähtavus |4.8.6. | Reguleeritus |4.8.7. | Võib olla "grupeeritud" ühe või mitme tagalaternaga. |4.8.8. | Võib olla "kombineeritud" tagumiste ääretulelaternatega. |4.8.9. | Ei tohi olla "vastastikku ühendatud" ühegi muu laternaga. |4.8.10. | Elektriühendused Seade lülitub sisse ainult samaaegselt tagumiste ääretulelaternatega. |4.8.11. | Sisselülitatuse märgulamp Ei ole kohustuslik. Olemasolu korral peaks selle ülesannet täitma eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate märgulamp. |4.9. Eesmised ääretulelaternad4.9.1. OlemasoluKohustuslik kõigil mootorsõidukitel.Kohustuslik haagistel laiusega üle 1600 mm.Ei ole kohustuslik haagistel laiusega kuni 1600 mm.4.9.2. ArvKaks.4.9.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.9.4. Asend4.9.4.1. Laius:Sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Haagise puhul ei tohi keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 150 mm.Lubatud väikseim kaugus kahe valgusava siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm.4.9.4.2. Kõrgus:Maapinnast: vähemalt 350 mm, kuni 1500 mm või kuni 2100 mm, kui kere kuju ei võimalda ette näha piirväärtust 1500 mm.4.9.4.3. Pikkus:Sõiduki ees.4.9.5. Geomeetriline nähtavus.Horisontaalnurk kahe eesmise ääretulelaterna puhul:45° sissepoole ja 80° väljapoolevõi 80° sissepoole ja 45° väljapoole.Vertikaalnurk:horisontaaltasapinnast 15° allapoole ja ülespoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini laternate puhul, mille kõrgus on alla 750 mm maapinnast.4.9.6. ReguleeritusEttepoole.4.9.7. Võib olla "grupeeritud"mis tahes muu laternaga.4.9.8. Ei tohi olla "kombineeritud"ühegi muu laternaga.4.9.9. Võib olla "vastastikku ühendatud"mis tahes muu laternaga.4.9.10. ElektriühendusedErinõuded puuduvad.4.9.11. MärgulampKohustuslik. Kõnealune märgulamp ei ole vilkuv ning selle olemasolu ei ole vajalik juhul, kui armatuurlaua valgustuse saab sisse lülitada ainult samaaegselt eesmiste ääretulelaternatega.4.10. Tagumised ääretulelaternad4.10.1. OlemasoluKohustuslik.4.10.2. ArvKaks.4.10.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.10.4. Asend4.10.4.1. Laius:Sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Kaugus kahe valgusava siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Seda kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki kogulaius on alla 1300 mm.4.10.4.2. Kõrgus:Maapinnast: vähemalt 350 mm, kuni 1500 mm või kuni 2100 mm, kui kere kuju ei võimalda piirväärtust 1500 mm.4.10.4.3. Pikkus:Sõiduki taga.4.10.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk kahe tagumise ääretulelaterna puhul:45° sissepoole ja 80° väljapoolevõi 80° sissepoole ja 45° väljapoole.Vertikaalnurk:horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini laternate puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm.4.10.6. ReguleeritusTahapoole.4.10.7. Võib olla "grupeeritud"mis tahes muu tagalaternaga.4.10.8. Võib olla "kombineeritud"numbritulelaternaga.4.10.9. Võib olla "vastastikku ühendatud"piduritulelaternaga või tagumise udutulelaternaga või seisutulelaternaga.4.10.10. ElektriühendusedErinõuded puuduvad.4.10.11. Sisselülitatuse märgulampKohustuslik.Peab olema kombineeritud eesmiste ääretulelaternatega.4.11. Tagumine udutulelatern4.11.1. OlemasoluKohustuslik.4.11.2. ArvÜks, teine ei ole kohustuslik.4.11.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.11.4. Asend4.11.4.1. Laius:Kui on ainult üks udutulelatern, siis peab see asuma sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes sellel sõiduki küljel, mis on vastassuunaline sõiduki registreerimisriigis ettenähtud liiklussuunale.Kõikidel juhtudel peab kaugus tagumise udutulelaterna ja piduritulelaterna vahel olema üle 100 mm.4.11.4.2. Kõrgus:Vahemikus 250–1000 mm maapinnast.4.11.4.3. Pikkus:Sõiduki taga.4.11.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 25° sissepoole ja väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 5° ülespoole ja allapoole. |4.11.6. ReguleeritusTahapoole.4.11.7. Võib olla "grupeeritud"mis tahes muude tagalaternatega.4.11.8. Ei tohi olla "kombineeritud"muude laternatega.4.11.9. Võib olla "vastastikku ühendatud"tagumise ääretulelaternaga või seisutulelaternaga.4.11.10. ElektriühendusedPeavad olema sellised, et tagumist udutulelaternat saab sisse lülitada ainult juhul, kui lähitulelaternad või eesmised udutulelaternad on sisse lülitatud.Kui on olemas eesmised udutulelaternad, siis peab olema võimalik tagumine udutulelatern välja lülitada eesmistest udutulelaternatest sõltumata.4.11.11. Sisselülitatuse märgulampKohustuslik. Sõltumatu, konstantse valgustugevusega ohutuli.4.12. Seisutulelatern4.12.1. Olemasolumootorsõidukitel pikkusega mitte üle kuue meetri ning laiusega mitte üle kahe meetri: ei ole kohustuslik;kõigi muude sõidukite puhul: keelatud.4.12.2. ArvOleneb järjestusest.4.12.3. Järjestus- kaks eesmist laternat ja kaks tagumist laternat või- üks latern kummalgi küljel.4.12.4. Asend4.12.4.1. Laius:Sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Peale selle tuleb ühe laternapaari puhul asetada laternad sõiduki külgedele.4.12.4.2. Kõrgus:Maapinnast: | vähemalt 350 mm; kuni 1500 mm või 2100 mm juhul, kui sõiduki kere kuju ei võimalda piirväärtust 1500 mm. |4.12.4.3. Pikkus:Erinõuded puuduvad.4.12.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 45° väljapoole, ettepoole ja tahapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini laternate puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.12.6. ReguleeritusLaternad peavad vastama erinõuetele seoses nähtavusega eest ja tagant.4.12.7. Võib olla "grupeeritud"mis tahes muu laternaga.4.12.8. Ei tohi olla "kombineeritud"muude laternatega.4.12.9. Võib olla "vastastikku ühendatud"—ees: | eesmise ääretulelaternaga, lähitulelaternaga, kaugtulelaternaga ja udutulelaternaga, |—taga: | tagumise ääretulelaternaga, piduritulelaternaga ja udutulelaternaga, |—5. kategooria suunatulelaternaga. |4.12.10. ElektriühendusedElektriühendused peavad võimaldama sõiduki samal küljel asuva(te) seisutulelaterna(te) sisselülitamist sõltumata ühestki muust laternast.4.12.11. MärgulampEi ole kohustuslik. Ühe märgulambi olemasolu korral ei tohi tekkida selle segamini ajamise võimalust eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate märgulambiga.4.12.12. Muud nõudedSeisutulelaterna saab sisse lülitada ka sõiduki samal küljel olevate eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate samaaegse sisselülitamise abil.4.13. Küljeääretulelatern4.13.1. OlemasoluKohustuslik sõidukite puhul laiusega üle 2,10 m.4.13.2. ArvKaks eest nähtavat ja kaks tagant nähtavat laternat.4.13.3. | Järjestus Erinõuded puuduvad. |4.13.4. | Asend |4.13.4.1. | Laius: Võimalikult lähedal sõiduki külgserva äärmisele punktile. |4.13.4.2. | Kõrgus: Suurimale laternate asendi ja sümmeetrilisusega seotud nõuete kohasele kõrgusele. |4.13.4.3. | Pikkus: Erinõuded puuduvad. |Horisontaalnurk: | 80° väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 5° ülespoole ja 20° allapoole. ||4.13.6. | Reguleeritus Laternad peavad vastama nähtavusega eest ja tagant seotud erinõuetele. |4.13.7. | Ei tohi olla grupeeritud | muude laternatega. |4.13.8. | Ei tohi olla "kombineeritud" |4.13.9. | Ei tohi olla "vastastikku ühendatud" |4.13.10. | Elektriühendused Erinõuded puuduvad. |4.13.11. | Märgulamp Ei ole kohustuslik. |4.13.12. | Muud nõuded Kui kõik muud tingimused on täidetud, siis võib tagant nähtava laterna ja eest nähtava laterna, mis asuvad sõiduki ühel ja samal küljel, kombineerida üheks seadmeks. Küljeääretulelaterna asend vastava ääretulelaterna suhtes peab olema selline, et kaugus mõlema kõnealuse kahe laterna valgusavade üksteisele kõige lähemal asuvate punktide projektsioonide vahel püsttasapinnal ei ole üle 200 mm. |4.14. Tagumine mittekolmnurkne helkur4.14.1. OlemasoluKohustuslik mootorsõidukitel.Keelatud haagistel.4.14.2. ArvKaks.4.14.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.14.4. Asend4.14.4.1. Laius:Sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Kaugus helkurite siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Nimetatud kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki kogulaius on alla 1300 mm.4.14.4.2. Kõrgus:Maapinnast: mitte vähem kui 350 mm, aga mitte rohkem kui 900 mm.4.14.4.3. Pikkus:Erinõuded puuduvad.4.14.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 30° sissepoole ja väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.14.6. ReguleeritusTahapoole.4.14.7. Võib olla "grupeeritud"mis tahes muu laternaga.4.14.8. Muud nõudedHelkuri valgusaval võib olla ühiseid osi mis tahes muu tagalaterna valgusavaga.4.15. Tagumine kolmnurkne helkur4.15.1. OlemasoluKohustuslik haagistel.Keelatud mootorsõidukitel.4.15.2. ArvKaks.4.15.3. JärjestusKolmnurga tipp on suunatud ülespoole.4.15.4. Asend4.15.4.1. Laius:Sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Kaugus helkurite siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Seda kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki kogulaius on alla 1300 mm.4.15.4.2. Kõrgus:Maapinnast: mitte vähem kui 350 mm, aga mitte rohkem kui 900 mm.4.15.4.3. Pikkus:Erinõuded puuduvad.4.15.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 30° sissepoole ja väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.15.6. ReguleeritusTahapoole.4.15.7. Ei tohi olla "grupeeritud"ühegi muu laternaga.4.15.8. Muud nõudedKolmnurga sisse ei tohi asetada laternat.4.16. Eesmine mittekolmnurkne helkur4.16.1. OlemasoluKohustuslik haagistel.4.16.2. ArvKaks.4.16.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.16.4. Asend4.16.4.1. Laius:Sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Haagise puhul ei tohi keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 150 mm.Kaugus helkurite siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Seda kaugust võib vähendada 400 millimeetrini sõiduki puhul, mille kogulaius on alla 1300 mm.4.16.4.2. Kõrgus:Maapinnast: vähemalt 350 mm ning kuni 900 mm või 1500 mm, kui sõiduki ehitus ei võimalda jääda 900 mm piiridesse.4.16.4.3. Pikkus:Erinõuded puuduvad.4.16.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 30° sissepoole ja väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.16.6. ReguleeritusEtte.4.16.7. Võib olla "grupeeritud"eesmise ääretulelaternaga.4.16.8. Muud nõudedHelkuri valgusaval võib olla ühiseid osi eesmise ääretulelaterna valgusavaga.4.17. Külgmine mittekolmnurkne helkur4.17.1. OlemasoluKohustuslik:- kõigil mootorsõidukitel pikkusega üle kuue meetri, välja arvatud M1-kategooria mootorsõidukid,- kõigil haagistel.Ei ole kohustuslik:- M1-kategooria mootorsõidukitel,- muudel kui M1-kategooria mootorsõidukitel pikkusega kuni kuus meetrit.4.17.2. Väikseim arv ühel küljelPeab vastama pikisuunalise asetuse reeglitele.4.17.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.17.4. Asend4.17.4.1. Laius:Erinõuded puuduvad.4.17.4.2. Kõrgus:Maapinnast: mitte vähem kui 350 mm, kuid mitte rohkem kui 900 mm. Kui sõiduki ehitus ei võimalda maksimumkõrgust kasutada, siis võib piirväärtust suurendada 1500 millimeetrini.4.17.4.3. Pikkus:Vähemalt üks helkur peab olema kinnitatud sõiduki keskmisele kolmandikule nii, et kõige eesmise helkuri kaugus sõiduki esiosast ei ole üle kolme meetri, kaasa arvatud haakeseadis haagiste puhul.Kaugus kahe järjestikuse helkuri vahel ei tohi olla üle kolme meetri.Kaugus kõige tagapoolsema helkuri ja sõiduki tagaosa vahel ei tohi olla üle ühe meetri.4.17.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 45° ettepoole ja tahapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.17.6. ReguleeritusHelkuri nulltelg peab olema horisontaalne ja rõhtne sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes ning väljapoole suunatud.4.17.7. Võib olla "grupeeritud"muude laternatega.5. TOODANGU VASTAVUS KINNITATUD TÜÜBILE5.1. Iga seeriatoodanguna valmistatud sõiduk peab vastama valgustus- ja valgussignaalseadmete ja nende omadustega seotud tüübikinnituse saanud sõiduki tüübile.--------------------------------------------------II LISANÄIDIS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/62/EÜ, 20. detsember 1994, pakendite ja pakendijäätmete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31994L0062

Euroopa Liidu Teataja L 365 , 31/12/1994 Lk 0010 - 0023 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0266  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0266

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/62/EÜ,20. detsember 1994,pakendite ja pakendijäätmete kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189b sätestatud korras [3]ning arvestades, et:pakendite ja pakendijäätmete käitlemist käsitlevad erinevad siseriiklikud meetmed tuleks ühtlustada, et ühelt poolt vältida või leevendada pakendite ja pakendijäätmete mõju keskkonnale ja tagada keskkonnakaitse kõrge tase ning teiselt poolt tagada siseturu toimimine ja vältida kaubandustõkkeid ning konkurentsi moonutamist ja piiramist ühenduses;parim vahend pakendijäätmete tekkimise vältimiseks on pakendite kogumahu vähendamine;käesoleva direktiivi eesmärke silmas pidades on oluline järgida üldist põhimõtet, mille kohaselt ühes liikmesriigis keskkonna kaitsmiseks võetavad meetmed ei tohiks kahjustada teiste liikmesriikide võimet saavutada käesoleva direktiivi eesmärgid;jäätmete koguse vähendamine on oluline Euroopa Liidu lepingus eriliselt nõutava säästva kasvu seisukohast;käesolev direktiiv peaks hõlmama kõiki turuleviidavaid pakenditüüpe ja kõiki pakendijäätmeid; seetõttu tuleks nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiiv 85/339/EMÜ toiduks ettenähtud vedelike pakendite kohta [4] tühistada;pakenditel on tähtis sotsiaalne ja majanduslik funktsioon ja seetõttu ei tohiks käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmete kohaldamine piirata teiste vastavate pakendatud kauba või pakendite kvaliteeti ja vedu mõjutavate õigusnõuete kohaldamist;nõukogu 7. mai 1990. aasta resolutsioonis jäätmepoliitika kohta [5] ja nõukogu 15. juuli 1975. aasta direktiivis 75/442/EMÜ jäätmete kohta [6] sätestatud jäätmete käitlemist käsitleva ühenduse strateegia kohaselt peaks pakendite ja pakendijäätmete käitlemine hõlmama esmajärjekorras pakendijäätmete vältimist ning lisaks pakendite korduvkasutamist, ringlussevõttu ning muid pakendijäätmete taaskasutamise viise ning selliste jäätmete lõplikku kõrvaldamist;kuni teaduslike ja tehniliste uurimistulemuste saamiseni taaskasutamise osas, tuleks keskkonnamõju suhtes eelistada korduvkasutamist ja ringlussevõttu; see eeldab liikmesriikides selliste süsteemide kasutuselevõttu, mis tagavad kasutatud pakendite ja/või pakendijäätmete tagastamise; olelustsüklianalüüsid tuleks lõpetada võimalikult kiiresti, et õigustada ringluspakendite, taaskasutatavate ja korduvkasutatavate pakendite selget hierarhiat;pakendijäätmeid tuleb vältida asjakohaste meetmetega, sealhulgas liikmesriikides käesoleva direktiivi eesmärkide kohaselt tehtavate algatuste abil;liikmesriigid võivad vastavalt asutamislepingule soodustada selliste pakendite korduvkasutamise süsteeme, mida saab korduvkasutada keskkonnasõbralikul viisil, et kasu saada nende süsteemide panusest keskkonnakaitsesse;keskkonnakaitse seisukohast tuleks ringlussevõttu lugeda taaskasutamise tähtsaks osaks, pidades eelkõige silmas energia- ja põhitoorainetarbimise vähendamist ning jäätmete lõplikku kõrvaldamist;energia taaskasutamine on tõhus vahend pakendijäätmete taaskasutamiseks;liikmesriikides pakendijäätmete taaskasutamiseks ja ringlussevõtuks seatud eesmärke tuleks väljendada viisil, mis võimaldaks arvesse võtta liikmesriikide erinevaid olukordi ning vältida kaubandustõkkeid ja konkurentsi moonutamist;tulemuste saavutamiseks keskmise ajavahemiku jooksul ning et anda ettevõtjatele, tarbijatele ja ametivõimudele vajalikud pikaajalised tulevikuväljavaated, tuleks eespool nimetatud eesmärkide saavutamiseks kehtestada keskmine tähtaeg ja hilisemas etapis kindlaksmääratavate eesmärkide jaoks pikk tähtaeg, pidades silmas oluliselt suuremaid eesmärke;Euroopa Parlament ja nõukogu peaksid komisjoni aruannete alusel uurima liikmesriikides ülalnimetatud eesmärkide saavutamiseks tehtud töös saadud praktilisi kogemusi ning teadusliku uurimistöö ja hindamismeetodite (nagu näiteks ökobilansi) tulemusi;liikmesriikidel, kes on kehtestanud või kehtestavad ülalnimetatud eesmärkidest kaugemaleulatuvaid eesmärke sisaldavad programmid, tuleks keskkonnakaitse kõrge taseme huvides lubada jätkata nende eesmärkide poole pürgimist, tingimusel et sellised meetmed hoiavad ära häired siseturul ega takista teisi liikmesriike käesoleva direktiivi järgimisel; komisjon peaks pärast asjakohast kontrollimist sellised meetmed kinnitama;teiselt poolt tuleks teatavatel liikmesriikidel neis liikmesriikides valitsevate konkreetsete asjaolude tõttu lubada seada madalamaid eesmärke, tingimusel et nad ettenähtud tähtajaks saavutavad taaskasutamisega seotud minimaalse eesmärgi ja pikemaks tähtajaks üldised eesmärgid;pakendite ja pakendijäätmete käitlemine eeldab, et liikmesriigid võtavad kasutusele tagastamise, kogumise ja taaskasutamise süsteemid; sellised süsteemid peaksid võimaldama kõigi huvitatud poolte osavõttu ja olema kavandatud nii, et vältida imporditavate toodete diskrimineerimist ja kaubandustõkkeid või konkurentsi moonutamist ja tagada vastavalt asutamislepingule pakendite ja pakendijäätmete maksimaalne võimalik tagastamine;pakendite märgistamine ühenduses eeldab edasisi uuringuid, kuid ühendus peaks vastava otsuse tegema lähemas tulevikus;et minimeerida pakendite ja pakendijäätmete mõju keskkonnale ning vältida kaubandustõkkeid ja konkurentsi moonutamist, on lisaks vaja määratleda pakendite koostist ning nende sobivust ringlus- ja korduvkasutatavateks pakenditeks (kaasa arvatud taaskasutatavad pakendid) hõlmavad olulised nõuded;mürkmetallide ja teiste mürkainete sisaldust pakendites tuleks piirata nende keskkonnamõju silmas pidades (eelkõige pidades silmas nende tõenäolist sisaldust pakendi põletamisel tekkivates heitmetes või tuhas või prügila nõrgvees); pakendijäätmete toksilisuse vähendamiseks on kõigepealt oluline vältida mürgiste raskmetallide sattumist pakendisse ja tagada, et sellised ained ei pääse keskkonda, nähes ette asjakohased erandid, mis tuleks erijuhtudel kindlaks määrata komisjoni poolt komiteemenetluse kohaselt;kõrge ringlussevõtutaseme saavutamiseks ning pakendijäätmeid koguvate ja töötlevate inimeste tervise- ja ohutuseprobleemide vältimiseks on oluline sorteerida sellised jäätmed nende tekkepaigas;pakendite valmistamist käsitlevaid nõudeid ei tohiks kohaldada nende pakendite suhtes, mida on antud toote pakendamiseks kasutatud enne käesoleva direktiivi jõustumise kuupäeva; lisaks on vaja ette näha üleminekuperiood pakendite turustamise võimaldamiseks;kõigile olulistele nõuetele vastavate pakendite turuleviimisega seotud sätete kohaldamise alustamise kuupäeva kindlaks määrates tuleks arvesse võtta, et pädev standardiasutus valmistab ette Euroopa standardeid; siseriiklike standardite vastavuse tõendamise vahendeid käsitlevaid sätteid tuleks siiski kohaldada viivitamata;tuleks edendada olulisi nõudeid ja muid asjaga seotud küsimusi käsitlevate Euroopa standardite ettevalmistamist;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed eeldavad taaskasutamis- ja ringlussevõtuvõimsuste arendamist ning taaskasutatud pakendimaterjalide turuväljundite olemasolu;taaskasutatud materjalide kasutamine pakendites ei tohiks olla vastuolus vastavate hügieeni, tervishoidu ja tarbijate ohutust käsitlevate sätetega;kogu ühendust hõlmavad andmed pakendite ja pakendijäätmete kohta on vajalikud selleks, et jälgida käesoleva direktiivi eesmärkide rakendamist;on oluline, et kõik pakendite ja pakendatud toodete tootmise, kasutamise, impordi ja turustamisega seotud isikud saavad teadlikumaks pakendite osast jäätmete tekkimisel ja nõustuvad selle eest vastutama põhimõtte "saastaja maksab" kohaselt; käesolevas direktiivis ettenähtud meetmete väljatöötamine ja rakendamine peaks sisaldama ja eeldama vajaduse korral kõigi partnerite tihedat koostööd jagatud vastutuse alusel;tarbijatel on pakendite ja pakendijäätmete käitlemisel otsustav ülesanne ja neid tuleks piisavalt teavitada, et nad oleksid valmis oma käitumist ja suhtumist kohandama;direktiivi 75/442/EMÜ kohaselt ettenähtud jäätmekäitluskavadesse pakendite ja pakendijäätmete käitlust käsitleva eripeatüki lisamine tõhustab käesoleva direktiivi rakendamist;käesoleva direktiivi eesmärkide saavutamise lihtsustamiseks võib olla asjakohane, et ühendus ja liikmesriigid kasutaksid uute protektsionismivormide vältimiseks asutamislepingu sätetega kooskõlas olevaid majandushoobasid;ilma et see piiraks nõukogu 28. märtsi 1983. aasta direktiivi 83/189/EMÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord) [7] kohaldamist, peaksid liikmesriigid teatama komisjonile kavandatavatest meetmetest enne nende vastuvõtmist, et oleks võimalik kindlaks teha, kas need meetmed vastavad käesolevale direktiivile;komisjon peaks komiteemenetlust järgides tagama pakendite identifitseerimise süsteemi ja andmebaasisüsteemiga seotud vormingute kohandamise vastavalt teaduse ja tehnika arengule;on vaja sätestada erimeetmed käesoleva direktiivi rakendamisel ettetulevate probleemide lahendamiseks, järgides vajaduse korral komiteemenetlust,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Eesmärgid1. Käesoleva direktiivi eesmärk on pakendite ja pakendijäätmete käitlemist käsitlevate siseriiklike meetmete ühtlustamine, et ühelt poolt vältida või leevendada pakendite ja pakendijäätmete mõju keskkonnale kõikides liikmesriikides ja tagada keskkonnakaitse kõrge tase ning teiselt poolt tagada siseturu toimimine ja vältida kaubandustõkkeid ning konkurentsi moonutamist ja piiramist ühenduses.2. Selleks sätestatakse käesoleva direktiiviga meetmed, mille eesmärk on kõigepealt pakendijäätmete vältimine ning lisaks pakendite korduvkasutamine, ringlussevõtt ning muud pakendijäätmete taaskasutamise viisid ning selliste jäätmete lõplik kõrvaldamine.Artikkel 2Ulatus1. Käesolev direktiiv hõlmab kõiki ühenduse turule viidavaid pakendeid ja kõiki pakendijäätmeid, mida kasutatakse või visatakse ära tööstuses, kaubanduses, asutustes, kauplustes, teeninduses, majapidamistes või mujal neis kasutatud materjalidest olenemata.2. Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira kehtivate, pakendite ohutust, tervisekaitset ja pakendatud toodete hügieeni käsitlevate kvaliteedinõuete või kehtivate veonõuete või nõukogu 12. detsembri 1991. aasta ohtlikke jäätmeid käsitleva direktiivi 91/689/EMÜ [8] sätete kohaldamist.Artikkel 3MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1. pakend – mis tahes materjalist valmistatud mis tahes laadi toode, mida kasutatakse kaupade kaitseks, käitlemiseks, kättetoimetamiseks ja esitlemiseks, mis võib olla mis tahes toormaterjali või töödeldud tootena ja mis antakse tootjalt edasi kasutajale või tarbijale. Samal eesmärgil kasutatavaid tagastamatuid tooteid tuleb samuti lugeda pakenditeks.Pakendite hulka kuuluvad üksnes järgmised:a) müügipakend või esmane pakend, mis on ette nähtud müügikohas lõppkasutajale või tarbijale müüdava kaubaüksuse pakendamiseks;b) rühmapakend või teisene pakend, mis on ette nähtud teatud hulga kaubaüksuste rühmitamiseks müügikohas, sõltumata sellest, kas see müüakse koos kaubaga lõppkasutajale või tarbijale või kasutatakse seda vaid riiulite täitmiseks müügikohas; selle eemaldamine tootelt ei põhjusta toote omaduste muutumist;c) veopakend või kolmandane pakend, mis on ette nähtud hulga kaubaüksuste või rühmapakendite käitlemise ja veo hõlbustamiseks, et vältida nende füüsilist käitlemist ja veokahjustusi. Veopakenditeks ei loeta maantee-, raudtee-, mere- ja õhuveokonteinereid;2. pakendijäätmed – direktiivis 75/442/EMÜ antud jäätmete mõistega hõlmatud mis tahes pakend või pakendimaterjal, välja arvatud tootmisjäägid;3. pakendijäätmete käitlemine – jäätmete käitlemine direktiivi 75/442/EMÜ kohaselt;4. vältimine –- pakendites ja pakendijäätmetes sisalduvate materjalide ja ainete,- tootmise, turustamise, jaotamise, kasutamise ja kõrvaldamise etapis pakendite ja pakendijäätmete koguse ja keskkonnaohtlikkuse vähendamineeeskätt puhaste toodete ja tehnoloogia arendamise teel;5. korduvkasutamine – kõik toimingud, mille käigus oma olelustsükli jooksul minimaalse arvu kordi ringlema kavandatud ja valmistatud pakend täidetakse uuesti või teda kasutatakse samal eesmärgil, milleks ta valmistati, olenemata sellest, kas pakendi uuesti täitmise võimaldamiseks kasutatakse turul olevaid abimaterjale; sellistest ringluspakenditest saavad pakendijäätmed, kui neid enam ei korduvkasutata;6. taaskasutamine – kõik selles valdkonnas kohaldatavad toimingud, mis on ette nähtud direktiivi 75/442/EMÜ II B lisas;7. ringlussevõtt – jäätmematerjali ümbertöötamine tootmisprotsessis algeesmärgil või muudel eesmärkidel, kaasa arvatud orgaaniline ringlussevõtt, kuid mitte energia taaskasutamiseks;8. energia taaskasutamine – pakendite põlevjäätmete kasutamine energia saamiseks otsese põletamise teel koos muude jäätmetega või eraldi, mille puhul eraldub soojusenergia;9. orgaaniline ringlussevõtt – pakendijäätmete biolagundatavate osade aeroobne (kompostimine) või anaeroobne (kasutamine metaanina) töötlemine mikroorganismide abil ja kontrolli all, nii et tulemuseks saadakse stabiliseeritud orgaanilised jäägid või metaan. Prügilasse viimist ei loeta orgaaniliseks ringlussevõtuks;10. kõrvaldamine – kõik selles valdkonnas kohaldatavad toimingud, mis on ette nähtud direktiivi 75/442/EMÜ II A lisas;11. ettevõtjad – pakendimaterjalide tarnijad, pakendite tootjad ja edasiarendajad, täitjad ja kasutajad, importijad, hulgimüüjad ja turustajad, asutused ja organisatsioonid;12. vabatahtlik leping – liikmesriigi pädevate ametivõimude ja asjaomaste majandussektorite vaheline ametlik leping, mis peab olema avatud kõikidele partneritele, kes soovivad lepingu tingimusi täita, pidades silmas käeoleva direktiivi eesmärke.Artikkel 4Vältimine1. Liikmesriigid tagavad, et lisaks pakendijäätmete tekkimise vältimiseks artikli 9 kohaselt võetavatele meetmetele rakendatakse ka teisi ennetusmeetmeid. Nende meetmete hulka võivad kuuluda riiklikud programmid või samalaadsed vajaduse korral koos ettevõtjatega kasutatavad abinõud, mis on kavandatud liikmesriikides vältimise osas tehtud paljude algatuste kogumiseks ja ärakasutamiseks. Need meetmed peavad vastama käesoleva direktiivi eesmärkidele, nagu on määratletud artikli 1 lõikes 1.2. Komisjon aitab vältimist edendada, soodustades asjakohaste Euroopa standardite väljatöötamist artikli 10 kohaselt.Artikkel 5Liikmesriigid võivad vastavalt asutamislepingule soodustada selliste pakendite korduvkasutamise süsteeme, mida saab korduvkasutada keskkonnasõbralikul viisil.Artikkel 6Taaskasutamine ja ringlussevõtt1. Käesoleva direktiivi eesmärkide järgimiseks võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid, et saavutada järgmised kogu nende territooriumi hõlmavad eesmärgid:a) hiljemalt viis aastat pärast tähtaega, mil käesolevat direktiivi tuleb rakendada siseriiklikes õigusaktides, tuleb taaskasutada 50–65 % pakendijäätmete massist;b) selle üldise eesmärgi raames ja sama tähtaja piires tuleb 25–45 % pakendijäätmetes sisalduvate pakendimaterjalide massist võtta ringlusse, nii et ringlusse võetakse iga pakendimaterjali massist vähemalt 15 %.c) hiljemalt 10 aastat pärast tähtaega, mil käesolevat direktiivi tuleb rakendada siseriiklikes õigusaktides, taaskasutatakse ja võetakse ringlusse pakendijäätmete protsent, mille peab kindlaks määrama nõukogu vastavalt lõike 3 punktile b, pidades silmas punktides a ja b nimetatud eesmärkide olulist laiendamist.2. Liikmesriigid edendavad vajaduse korral ringlussevõetud pakendijäätmetest saadud materjalide kasutamist pakendite ja teiste toodete valmistamisel.3. a) Euroopa Parlament ja nõukogu uurivad komisjoni vahearuande alusel ja neli aastat pärast lõike 1 punktis a nimetatud tähtaega lõpparuande alusel liikmesriikides lõike 1 punktides a ja b ning lõikes 2 sätestatud eesmärkide püüdlemisel saadud kogemusi ning teadusliku uurimistöö nagu ökobilansi tulemusi.b) Hiljemalt kuus kuud enne lõike 1 punktis a nimetatud esimese viieaastase etapi lõppu määrab nõukogu komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega kindlaks lõike 1 punktis c nimetatud teise viieaastase etapi eesmärgid. Seda menetlust korratakse seejärel iga viie aasta tagant.4. Liikmesriigid avaldavad lõike 1 punktides a ja b nimetatud meetmed ja eesmärgid, mille kohta korraldatakse elanikkonnale ja ettevõtjatele suunatud teabekampaania.5. Kreeka, Iirimaa ja Portugal võivad oma eriolukorra tõttu, nagu suur hulk väikseid saari, maa- ja mägipiirkondade olemasolu ja praegune pakendite tarbimise madal tase, otsustada:a) saavutada hiljemalt viis aastat pärast käesoleva direktiivi rakendamise tähtaega lõike 1 punktides a ja b kindlaksmääratud madalamad sihid, kuid vähemalt 25 % pakendite taaskasutamine;b) lükata samal ajal lõike 1 punktides a ja b nimetatud eesmärkide saavutamine hilisemale tähtajale, mis ei tohi siiski ületada 31. detsembrit 2005.6. Liikmesriikidel, kes on juba võtnud või võtavad kasutusele programmid, mille eesmärgid on lõike 1 punktide a ja b eesmärkidest kõrgemad, ja kelle käsutuses on asjakohased ringlussevõtu ja taaskasutamise võimsused, on lubatud järgida neid eesmärke keskkonnakaitse kõrge taseme huvides ja tingimusel, et nende meetmetega välditakse siseturu moonutusi ega takistata teisi liikmesriike käesoleva direktiivi järgimisel. Liikmesriigid teatavad sellest komisjonile. Komisjon kinnitab need meetmed, kui ta on koostöös liikmesriikidega kindlaks teinud, et need meetmed vastavad ülalnimetatud kaalutlustele ega kujuta endast meelevaldse diskrimineerimise vahendit või liikmesriikidevahelise kaubavahetuse varjatud piiramist.Artikkel 7Tagastamise, kogumise ja taaskasutamise süsteemid1. Liikmesriigid peavad võtma vajalikke meetmeid selliste süsteemide kasutuselevõtuks, millega tagatakse:a) kasutatud pakendite ja/või pakendijäätmete tagastamine ja/või kogumine tarbijalt, teistelt lõppkasutajatelt või jäätmevoost, et suunata need kõige sobivamasse käitlusse;b) kogutud pakendite ja/või pakendijäätmete korduvkasutamine või taaskasutamine, kaasa arvatud ringlussevõtt,et täita käesolevas direktiivis sätestatud eesmärke.Need süsteemid peavad olema osavõtuks avatud asjaomaste sektorite ettevõtjatele ja pädevatele ametivõimudele. Mittediskrimineerivatel tingimustel kohaldatakse neid ka imporditud toodete suhtes, kaasa arvatud süsteemidele juurdepääsu üksikasjalik kord ja kehtestatud maksud, ja kavandatakse nii, et vastavalt asutamislepingule vältida kaubandustõkkeid või konkurentsi moonutamist.2. Lõikes 1 nimetatud meetmed on pakendeid ja pakendijäätmeid hõlmava poliitika osa, milles võetakse eelkõige arvesse keskkonna- ja tarbijakaitse, ohutuse ja hügieeni nõudeid, pakendatud kaupade ja kasutatud materjalide kvaliteedi, autentsuse ja tehniliste omaduste kaitset ning tööstus- ja kaubandusomandi õiguste kaitset.Artikkel 8Märgistamis- ja identifitseerimissüsteem1. Nõukogu teeb otsuse pakendite märgistamise kohta asutamislepingus sätestatud tingimuste kohaselt hiljemalt kahe aasta möödumisel käesoleva direktiivi jõustumisest.2. Kogumise, korduvkasutamise ja taaskasutamise, sealhulgas ringlussevõtu hõlbustamiseks tuleb pakenditel näidata kasutatud pakendimaterjali(de) laad, et asjaomane tööstus saaks neid identifitseerida ja liigitada.Selleks määrab komisjon I lisa alusel ja vastavalt artiklis 21 sätestatud menetlusele hiljemalt 12 kuu jooksul pärast käesoleva direktiivi jõustumist kindlaks identifitseerimissüsteemi aluseks oleva numeratsiooni ja lühendid ning täpsustab sama menetluse kohaselt need materjalid, mille suhtes identifitseerimissüsteemi kohaldatakse.3. Pakendil peab olema asjakohane märgistus kas pakendil endal või selle etiketil. See peab olema selgelt nähtav ja kergesti loetav. Märgistus peab olema piisavalt kulumiskindel ja püsiv ka siis, kui pakend avatakse.Artikkel 9Olulised nõuded1. Liikmesriigid tagavad, et kolme aasta möödumisel käesoleva direktiivi jõustumisest võib pakendi turule viia ainult siis, kui see vastab kõigile käesolevas direktiivis, kaasa arvatud II lisa, määratletud olulistele nõuetele.2. Liikmesriigid eeldavad artikli 22 lõikes 1 sätestatud tähtajast alates, et pakend täidab kõik käesolevas direktiivis ja selle II lisas sätestatud nõuded, kui ta vastab:a) vastavatele ühtlustatud standarditele, mille viited on avaldatud Euroopa Ühenduste Teatajas. Liikmesriigid avaldavad kõnealustele ühtlustatud standarditele vastavate siseriiklike standardite viitenumbrid;b) lõikes 3 nimetatud asjakohastele siseriiklikele standarditele, kui selliste standarditega hõlmatud valdkondades puuduvad ühtlustatud standardid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile selliste lõike 2 punktis b nimetatud siseriiklike standardite tekstid, mis on nende arvates kooskõlas käesolevas artiklis nimetatud nõuetega. Komisjon edastab need tekstid viivitamata teistele liikmesriikidele.Liikmesriigid avaldavad selliste standardite viitenumbrid. Komisjon tagab, et need avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.4. Kui liikmesriik või komisjon leiab, et lõikes 2 nimetatud standardid ei vasta täielikult lõikes 1 nimetatud olulistele nõuetele, esitab komisjon või asjaomane liikmesriik küsimuse koos põhjendustega direktiivi 83/189/EMÜ kohaselt moodustatud komiteele. Komitee teeb viivitamata oma arvamuse teatavaks.Komitee arvamust silmas pidades teatab komisjon liikmesriikidele, kas on vaja või mitte kõrvaldada need standardid lõigetes 2 ja 3 nimetatud trükistest.Artikkel 10StandardimineKomisjon edendab vajaduse korral II lisas nimetatud oluliste nõuetega seotud Euroopa standardite ettevalmistamist.Komisjon edendab eelkõige selliste Euroopa standardite ettevalmistamist, mis on seotud järgmisega:- pakendi olelustsükli kriteeriumid ja metodoloogia,- mõõtmis- ja kontrollimeetodid, millega tehakse kindlaks raskmetallide ja teiste ohtlike ainete sisaldus pakendites ning nende eraldumine pakenditest ja pakendijäätmetest keskkonda,- taaskasutatud materjali minimaalset sisaldust teatavat tüüpi pakendites käsitlevad kriteeriumid,- ringlussevõtumeetodite kriteeriumid,- kompostimismeetodite ja toodetud komposti kriteeriumid,- pakendite märgistamise kriteeriumid.Artikkel 11Raskmetallide kontsentratsioonitasemed pakendis1. Liikmesriigid tagavad, et plii, kaadmiumi, elavhõbeda ja kuuevalentse kroomi kontsentratsioonitasemed pakendis või pakendiosades ei ületa:- 600 ppm massist kahe aasta möödumisel artikli 22 punktis i nimetatud tähtajast,- 250 ppm massist kolme aasta möödumisel artikli 22 punktis i nimetatud tähtajast,- 100 ppm massist viie aasta möödumisel artikli 22 punktis i nimetatud tähtajast.2. Lõikes 1 nimetatud kontsentratsioonitasemeid ei kohaldata pakendite suhtes, mis on valmistatud täielikult üksnes kristallist, nagu on määratletud direktiivis 69/493/EMÜ. [9]3. Komisjon määrab artiklis 21 ettenähtud korras kindlaks:- tingimused, mille alusel ülalnimetatud kontsentratsioonitasemeid ei kohaldata taaskasutatud materjalide ning suletud ja kontrollitud ahelas toimuva tooteringluse suhtes,- pakenditüübid, mis vabastatakse lõike 1 kolmandas taandes nimetatud nõudest.Artikkel 12Infosüsteemid1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks pakendeid ja pakendijäätmeid käsitlevate ühtlustatud andmebaaside loomine seal, kus neid veel ei ole, et aidata liikmesriikidel ja komisjonil jälgida käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkide täitmist.2. Selleks peavad andmebaasid eelkõige andma teavet pakendite ja pakendijäätmete liikumise ulatuse, omaduste ja arengu kohta (kaasa arvatud teave pakendimaterjalide ja nende valmistamisel kasutatavate komponentide toksilisuse või ohtlikkuse kohta) liikmesriikides.3. Esitatavate andmete omaduste ja esitamise ühtlustamiseks ja nende liikmesriikidevahelise kokkusobivuse tagamiseks esitavad liikmesriigid komisjonile oma olemasolevad andmed vastavalt vormingutele, mille võtab vastu komisjon ühe aasta möödumisel käesoleva direktiivi jõustumisest III lisa alusel ja artiklis 21 sätestatud korra kohaselt.4. Liikmesriigid võtavad arvesse konkreetseid probleeme, mis väikestel ja keskmise suurusega ettevõtetel on üksikasjalike andmete esitamisel.5. Saadud andmed esitatakse koos artiklis 17 nimetatud riiklike aruannetega ja ajakohastatakse järgmistes aruannetes.6. Liikmesriigid peavad nõudma, et kõik asjaomased ettevõtjad esitaksid pädevatele asutustele usaldusväärsed andmed oma sektori kohta vastavalt käesolevale artiklile.Artikkel 13Teave pakendite kasutajateleLiikmesriigid peavad kahe aasta jooksul alates artikli 22 lõikes 1 nimetatud tähtajast võtma meetmeid tagamaks, et pakendite kasutajad, sealhulgas eeskätt tarbijad, saavad vajalikku teavet järgmise kohta:- neile kättesaadavad tagastamis-, kogumis- ja taaskasutamissüsteemid,- nende panus pakendite ja pakendijäätmete korduv- ja taaskasutamisse ning ringlussevõttu,- turustatavatel pakenditel oleva märgistuse tähendus,- pakendite ja pakendijäätmete käitlemise kavade asjakohased elemendid, nagu on nimetatud artiklis 14.Artikkel 14KäitlemiskavadVastavalt käesolevas direktiivis nimetatud eesmärkidele ja meetmetele peavad liikmesriigid direktiivi 75/442/EMÜ artikli 17 kohaselt nõutavatele jäätmete käitlemise kavadele lisama eripeatüki pakendite ja pakendijäätmete käitlemise kohta, kaasa arvatud artiklite 4 ja 5 kohaselt võetud meetmed.Artikkel 15MajandushoovadNõukogu võtab käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkide saavutamise edendamise majandushoovad vastu asutamislepingu vastavate sätete alusel. Selliste meetmete puudumisel võivad liikmesriigid ühenduse keskkonnapoliitikat reguleerivate põhimõtete (muu hulgas põhimõte "saastaja maksab") ja asutamislepingust tulenevate kohustuste kohaselt võtta vastu meetmed nimetatud eesmärkide saavutamiseks.Artikkel 16Teavitamine1. Ilma et see piiraks direktiivi 83/189/EMÜ kohaldamist, peavad liikmesriigid enne meetmete vastuvõtmist teavitama komisjoni nende meetmete eelnõudest, mida nad käesoleva direktiivi raames vastu võtta kavatsevad, välja arvatud fiskaalmeetmed, kuid kaasa arvatud selliste fiskaalmeetmetega seotud tehnilised spetsifikatsioonid, mille abil soodustatakse vastavust sellistele tehnilistele spetsifikatsioonidele, et komisjon võiks neid uurida olemasolevate sätete alusel, järgides igal juhtumil ülalnimetatud direktiivis sätestatud korda.2. Kui kavandatav meede käsitleb ka tehnilist küsimust direktiivi 83/189/EMÜ tähenduses, võib asjaomane liikmesriik täpsustada, et käesolevas direktiivis nimetatud korra kohaselt sooritatud teavitamine kehtib ka direktiivi 83/189/EMÜ osas.Artikkel 17AruandmiskohustusLiikmesriigid esitavad komisjonile aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta vastavalt nõukogu 23. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/692/EMÜ (teatavate keskkonnaalaste direktiivide rakendamise aruannete ühtlustamise ja ratsionaliseerimise kohta) [10] artiklile 5 Esimene aruanne hõlmab ajavahemikku 1995–1997.Artikkel 18Turuleviimise vabadusLiikmesriigid ei takista käesoleva direktiivi sätetele vastavate pakendite turuleviimist oma territooriumil.Artikkel 19Kohandamine teaduse ja tehnika arengugaMuudatused, mis on vajalikud artikli 8 lõikes 2, I lisas ja artikli 10 viimases taandes nimetatud identifitseerimissüsteemi ning artikli 12 lõikes 3 ja III lisas nimetatud andmebaasidega seotud vormingute kohandamiseks teaduse ja tehnika arenguga, võetakse vastu artiklis 21 sätestatud korra kohaselt.Artikkel 20Erimeetmed1. Komisjon määrab artiklis 21 sätestatud korra kohaselt kindlaks tehnilised meetmed, mis on vajalikud raskuste ületamiseks käesoleva direktiivi sätete kohaldamisel eeskätt meditsiiniseadmete ja farmaatsiatoodete esmaste pakendite, väikepakendite ja luksuspakendite suhtes.2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõigi muude võetavate meetmete kohta; vajaduse korral võib sellele olla lisatud ettepanek.Artikkel 21Komiteemenetlus1. Komisjoni abistab komitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 22Ülevõtmine siseriiklikesse õigusaktidesse1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 30. juunit 1996. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile.3. Lisaks edastavad liikmesriigid komisjonile kõik käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud õigusnormid.4. Pakendite valmistamist käsitlevaid nõudeid ei tohi mingil juhul kohaldada nende pakendite suhtes, mida on antud toote pakendamiseks kasutatud enne käesoleva direktiivi jõustumise kuupäeva.5. Liikmesriigid lubavad kuni viie aasta jooksul alates käesoleva direktiivi jõustumise kuupäevast selliste pakendite turuleviimist, mis on valmistatud enne nimetatud kuupäeva ja mis vastavad nende olemasolevatele siseriiklikele õigusaktidele.Artikkel 23Alates artikli 22 lõikes 1 nimetatud kuupäevast tunnistatakse direktiiv 85/339/EMÜ kehtetuks.Artikkel 24Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 25Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. detsember 1994Euroopa Parlamendi nimelpresidentK. HänschNõukogu nimeleesistujaK. Kinkel[1] EÜT C 263, 12.10.1992, lk 1 ja EÜT C 285, 21.10.1993, lk 1.[2] EÜT C 129, 10.5.1993, lk 18.[3] Euroopa Parlamendi 23. juuni 1993. aasta arvamus (EÜT C 194, 19.7.1993, lk 177), nõukogu 4. märtsi 1994. aasta ühine seisukoht, (EÜT C 137, 19.5.1994, lk 65) ja Euroopa Parlamendi 9. mai 1996. aasta otsus, (EÜT C 205, 25.7.1994, lk 163). Kinnitatud 2. detsembril 1993 (EÜT C 342, 20.12.1993, lk 15). Lepituskomisjoni 8. novembri 1994. aasta ühistekst.[4] EÜT L 176, 6.7.1985, lk 18. Direktiivi on muudetud direktiiviga 91/629/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48).[5] EÜT C 122, 18.5.1990, lk 2.[6] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 39. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/156/EMÜ (EÜT L 78, 26.3.1991, lk 32).[7] EÜT L 109, 26.4.1983, lk 8. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 92/400/EMÜ (EÜT L 221, 6.8.1992, lk 55).[8] EÜT L 377, 31.12.1991, lk 20.[9] EÜT L 326, 27.12.1969, lk 36.[10] EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48.--------------------------------------------------I LISAIDENTIFITSEERIMISSÜSTEEMKasutatav numeratsioon on järgmine: plast: 1–19; paber ja kartong: 20–39; metall: 40–49; puit: 50–59; tekstiilmaterjalid: 60–69; klaas: 70–79.Identifitseerimissüsteemis võib kasutada ka vastava(te) materjali(de) lühendit (nt HDPE: high density polyethylene (kõrgtihe polüetüleen)). Materjale võib identifitseerida numeratsiooni ja/või lühendite abil. Tehasetähised peavad paiknema pakendi korduv- või taaskasutatavust näitava graafilise märgistuse keskel või all.--------------------------------------------------II LISAPAKENDI KOOSTIST, KORDUV- JA TAASKASUTATAVUST NING RINGLUST KÄSITLEVAD NÕUDED1. Pakendi valmistamist ja koostist käsitlevad erinõuded- Pakend peab olema valmistatud nii, et selle miinimumini viidud maht ja mass tagaksid vajaliku ohutus-, hügieeni- ja vastuvõetavustaseme nii pakendatud tootele kui tarbijale.- Pakend kavandatakse, toodetakse ja turustatakse viisil, mis võimaldab selle korduv- ja taaskasutamist ning ringlussevõttu ja selle keskkonnamõju vähendamist miinimumini pakendijäätmete ja pakendijäätmete käitlemise jääkide kõrvaldamisel.- Pakend peab olema valmistatud nii, et mürgiste ja teiste ohtlike ainete ja materjalide sisaldus pakendimaterjalis või pakendiosades oleks minimaalne, pidades silmas nende ainete sisaldust pakendite, käitlemisjääkide või pakendijäätmete põletamisel või prügilasse viimisel tekkivates heitmetes, tuhas või nõrgvees.2. Pakendi korduvkasutatavust käsitlevad erinõudedSamaaegselt peavad olema täidetud järgmised nõuded:- pakendi füüsikalised omadused peavad võimaldama mitut veo- või kasutuskorda tavaliste kasutustingimuste korral,- võimalus kasutatud pakendit töödelda, pidades silmas töötajate tervishoiu- ja ohutusnõudeid,- kui pakendit enam ei korduvkasutata ja see muutub jäätmeteks, järgitakse korduvkasutatavale pakendile esitatavaid nõudeid.3. Pakendi taaskasutatavust käsitlevad erinõudeda) Materjali ringlussevõtu teel korduvkasutatav pakendPakend peab olema valmistatud viisil, mis võimaldab kasutatud materjalide massist teatava protsendi ringlussevõttu turustatavate toodete valmistamiseks vastavalt ühenduses kehtivatele standarditele. See protsent võib muutuda olenevalt selle materjali tüübist, millest pakend koosneb.b) Energia taaskasutamise teel korduvkasutatav pakendEnergiakasutuse eesmärgil töödeldavatel pakendijäätmetel peab olema minimaalne kütteväärtus, et võimaldada energia taaskasutamise optimeerimist.c) Kompostimise teel korduvkasutatav pakendKompostimise eesmärgil töödeldavate pakendijäätmete biolagundatavus peaks võimaldama eraldi kogumist ja kompostimist või tegevust, milleks neid jäätmeid kasutatakse.d) Biolagundatav pakendBiolagundatavad pakendijäätmed peavad lagunema nii füüsikaliselt, keemiliselt, soojuslikult kui bioloogiliselt, nii et suurem osa lõppkompostist laguneb lõpuks süsinikdioksiidiks, biomassiks ja veeks.--------------------------------------------------III LISALIIKMESRIIKIDE POOLT NENDE ANDMEBAASIDESSE LISATAVAD ANDMED PAKENDITE JA PAKENDIJÄÄTMETE KOHTA (VASTAVALT TABELITELE 1–4)1. Esmaste, teiseste ja kolmandaste pakendite osas:a) riigis tarbitud pakendite kogused materjalide põhikategooriate kaupa (tootmine + import – eksport) (tabel 1);b) korduvkasutatud kogused (tabel 2).2. Majapidamises ja mujal tekkinud pakendijäätmete osas:a) riigis taaskasutatud ja kõrvaldatud kogused materjalide põhikategooriate kaupa (tootmine + import – eksport) (tabel 3);b) ringlussevõetud ja taaskasutatud kogused materjalide põhikategooriate kaupa (tabel 4).TABEL 1Riigi territooriumil tarbitud pakendite (esmased, teisesed ja kolmandased) kogus| Toodetud tonnaaž | – Eksporditud tonnaaž | + Imporditud tonnaaž | = Kokku |Klaas | | | | |Plast | | | | |Paber/kartong (sealhulgas liitpakendid) | | | | |Metall | | | | |Puit | | | | |Muu | | | | |Kokku | | | | |TABEL 2Riigi territooriumil korduvkasutatud pakendite (esmased, teisesed ja kolmandased) kogus| Tarbitud pakendite tonnaaž | Korduvkasutatud pakendid |Tonnaaž | Protsendimäär |Klaas | | |Plast | | | |Paber/kartong (sealhulgas liitpakendid) | | | |Metall | | | |Puit | | | |Muu | | | |Kokku | | | |TABEL 3Riigi territooriumil taaskasutatud ja kõrvaldatud pakendijäätmete kogus| Toodetud jäätmete tonnaaž | – Eksporditud jäätmete tonnaaž | + Imporditud jäätmete tonnaaž | = Kokku |Majapidamisjäätmed | | | | |Klaaspakendid | | | | |Plastpakendid | | | | |Paber- ja kartongpakendid | | | | |Kartongist liitpakendid | | | | |Metallpakendid | | | | |Puitpakendid | | | | |Majapidamisest pärit pakendijäätmed kokku | | | | |Jäätmed, mis ei ole pärit majapidamisest | | | | |Klaaspakendid | | | | |Plastpakendid | | | | |Paber- ja kartongpakendid | | | | |Kartongist liitpakendid | | | | |Metallpakendid | | | | |Puitpakendid | | | | |Pakendijäätmed, mis ei ole pärit majapidamisest, kokku | | | | |TABEL 4Riigi territooriumil ringlussevõetud või taaskasutatud pakendijäätmete kogus| Taaskasutatud ja kõrvaldatud tonnaaž kokku | Ringlussevõetud kogus | Taaskasutatud kogus |Tonnaaž | Protsendimäär | Tonnaaž | Protsendimäär |Majapidamisjäätmed | | | | |Klaaspakendid | | | | | |Plastpakendid | | | | | |Paber- ja kartongpakendid | | | | | |Kartongist liitpakendid | | | | | |Metallpakendid | | | | | |Puitpakendid | | | | | |Majapidamisest pärit pakendijäätmed kokku | | | | | |Jäätmed, mis ei ole pärit majapidamisest | | | | | |Klaaspakendid | | | | | |Plastpakendid | | | | | |Paber- ja kartongpakendid | | | | | |Kartongist liitpakendid | | | | | |Metallpakendid | | | | | |Puitpakendid | | | | | |Pakendijäätmed, mis ei ole pärit majapidamisest, kokku | | | | | |--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2005/54/EÜ, 19. september 2005, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, arvates toimeainete hulka tribenurooni   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               20.9.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 244/21

      KOMISJONI DIREKTIIV 2005/54/EÜ,
   19. september 2005,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, arvates toimeainete hulka tribenurooni
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni määrustes (EÜ) nr 451/2000 (2) ja (EÜ) nr 703/2001 (3) on sätestatud direktiivi 91/414/EMÜ artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi teise etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad ja kehtestatud hindamist vajavate toimeainete loend nende toimeainete võimalikuks kandmiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Tribenuroon kuulub nimetatud loendisse.

               (2)

               Tribenurooni toimet inimeste tervisele ja keskkonnale on teavitajate kavandatud kasutusviiside puhul hinnatud vastavalt määruse (EMÜ) nr 451/2000 ja määruse (EÜ) 703/2001 sätetele. Nimetatud määrustes on määratud ka referentliikmesriigid, kes peavad esitama asjaomased hindamisaruanded ja soovitused Euroopa Toiduohutusametile (EFSA) vastavalt määruse (EÜ) nr 451/2000 artikli 8 lõikele 1. Tribenurooni (metüültribenurooni kujul) puhul oli referentliikmesriik Rootsi ja kogu asjaomane teave esitati 19. juunil 2003. aastal.

               (3)

               Hindamisaruande kohta on esitanud eksperthinnangud liikmesriigid ja Euroopa Toiduohutusameti hindamistöörühm ning see esitati komisjonile 19. oktoobril 2004. aastal Euroopa Toiduohutusameti teadusliku aruandena tribenurooni kohta. (4) Liikmesriigid ja komisjon vaatasid selle aruande läbi toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees ning see vormistati 15. veebruaril 2005 komisjoni läbivaatamisaruandena tribenurooni kohta.

               (4)

               Mitmest senisest uuringust on ilmnenud, et tribenurooni sisaldavad taimekaitsevahendid võivad eeldatavalt üldjoontes vastata direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b sätestatud nõuetele eelkõige komisjoni läbivaatamisaruandes uuritud ja üksikasjalikult kirjeldatud kasutusviiside osas. Seega on asjakohane lisada tribenuroon direktiivi I lisasse, tagamaks et kõigis liikmesriikides on võimalik seda toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite kasutusload välja anda kooskõlas nimetatud direktiivi nõuetega.

               (5)

               Toimeaine I lisasse kandmisele peab eelnema piisav ajavahemik, mille jooksul liikmesriigid ja huvitatud isikud jõuavad aine loetelusse lisamisest tulenevate uute nõuete täitmiseks valmistuda.

               (6)

               Ilma et see piiraks direktiiviga 91/414/EÜ kindlaks määratud kohustusi, mis kaasnevad toimeaine kandmisega I lisasse, tuleks pärast toimeaine loetelusse kandmist anda liikmesriikidele kuus kuud tribenurooni sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivate kasutuslubade läbivaatamiseks, et tagada direktiivis 91/414/EMÜ, eriti selle artiklis 13 sätestatud nõuete ja I lisas toodud tingimuste täitmine. Direktiivi 91/414/EMÜ sätete kohaselt peaksid liikmesriigid vastavalt vajadusele olemasolevaid lube muutma, need asendama või tühistama. Erandina nimetatud tähtajast tuleks ette näha pikem ajavahemik kõiki taimekaitsevahendeid ja kavandatud kasutusviise käsitlevate täielike, III lisa kohaste andmete esitamiseks ja hindamiseks kooskõlas direktiivis 91/414/EMÜ kehtestatud ühtsete tingimustega.

               (7)

               Komisjoni määruse (EMÜ) nr 3600/92 (5) raames hinnatud toimeainete direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmisel saadud kogemused on näidanud, et kehtivate kasutuslubade valdajate kohustused seoses andmetele juurdepääsuga võivad tekitada tõlgendamisraskusi. Raskuste vältimiseks tulevikus on vaja täpsustada liikmesriikide kohustusi, eelkõige kohustust kontrollida, et loa valdaja võimaldab juurdepääsu toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele. Täpsustamine ei too siiski liikmesriikidele ega lubade valdajatele kaasa uusi kohustusi võrreldes I lisa muutmiseks seni vastu võetud direktiividega.

               (8)

               Seepärast on asjakohane direktiivi 91/414/EMÜ vastavalt muuta.

               (9)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. augustiks 2006. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata nende õigus- ja haldusnormide teksti ning nende õigus- ja haldusnormide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavuse tabeli kujul.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. septembrist 2006.
   Kui liikmesriigid võtavad need normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 3
   1.   Liikmesriigid muudavad või tühistavad vajaduse korral direktiivi 91/414/EMÜ kohaselt toimeainetena tribenurooni sisaldavate taimekaitsevahendite olemasolevad load 31. augustiks 2006.
   Eelkõige kontrollivad nad nimetatud tähtpäevaks, et kõnealuse direktiivi I lisas tribenurooni suhtes sätestatud tingimused on täidetud, välja arvatud kõnealuseid toimeaineid käsitlevate kannete B osas nimetatud tingimused, ning et loa valdajal on olemas kõnealuse direktiivi artikli 13 tingimuste kohaselt II lisa nõuetele vastav toimik või juurdepääs sellele.
   2.   Erandina lõikest 1 viivad liikmesriigid iga lubatud taimekaitsevahendi puhul, mis sisaldab tribenurooni ainsa toimeainena või ühena mitmest toimeainest, mis kõik on hiljemalt 28. veebruariks 2006 kantud direktiivi 91/414/EMÜ I lisa loetelusse, läbi toote uue hindamise direktiivi 91/414/EMÜ III lisa nõuetele vastava toimiku põhjal vastavalt käesoleva direktiivi VI lisas sätestatud ühtsetele põhimõtetele ning arvestades kõnealuse direktiivi I lisa vastavalt tribenurooni käsitlevate kannete B osa. Sellest hinnangust lähtuvalt otsustavad nad, kas toode vastab direktiivi 91/414/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktides b, c, d ja e sätestatud tingimustele.
   Pärast kindlaksmääramist:

               a)

               muudavad liikmesriigid vajadusel luba või tühistavad selle hiljemalt 28. veebruariks 2010, juhul kui taimekaitsevahend sisaldab tribenurooni ainsa toimeainena, või

               b)

               juhul, kui vahend sisaldab tribenurooni ühena mitmest toimeainest, muudavad liikmesriigid vajadusel luba või tühistavad selle hiljemalt 28. veebruariks 2010 või kuupäevaks, mis on ette nähtud loa muutmiseks või tühistamiseks vastavas direktiivis või direktiivides, millega asjaomane toimeaine või asjaomased toimeained kanti direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem.

         Artikkel 4
   Käesolev direktiiv jõustub 1. märtsil 2006.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 19. september 2005

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 396/2005 (ELT L 70, 16.3.2005, lk 1).

      (2)  EÜT L 55, 29.2.2000, lk 25. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1044/2003 (ELT L 151, 19.6.2003, lk 32).

      (3)  EÜT L 98, 7.4.2001, lk 6.

      (4)  EFSA Scientific Report (2004) 15, 1-52o, Peer review of the pesticide risk assessment of tribenuron (valmimiskuupäev: 19. oktoober 2004).

      (5)  EÜT L 366, 15.12.1992, lk 10. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2266/2000 (EÜT L 259, 13.10.2000, lk 27).

      LISA
      Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa tabeli lõppu lisatakse järgmine kanne:

                     Nr

                     Üldnimetus, identifitseerimisnumbrid

                     Rahvusvahelise Puhta Keemia ja Rakenduskeemia Liidu (IUPAC) nimetus

                     Puhtus (1)

                     Jõustumine

                     Loetellu kuulumise lõpptähtaeg

                     Erisätted

                     “107

                     Tribenuroon
                     CASi nr 106040-48-6 (tribenuroon)
                     CIPACi nr 546

                     2-(4-metoksü-6-metüül-l,3,5,-triasiin-2-üül(metüül)karbamoüül-sulfamoüül)bensoehape

                     950 g/kg (väljendatuna metüültribenuroonina)

                     1. märts 2006

                     28. veebruar 2016

                     A OSA
                     Lubatud kasutada ainult herbitsiidina.
                     B OSA
                     VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees 15. veebruaril 2005 lõplikult vormistatud tribenurooni läbivaatamisaruande järeldusi, eriti selle I ja II liidet. Üldhinnangu andmisel peavad liikmesriigid pöörama erilist tähelepanu muude kui sihtrühma maismaataimede, kõrgemate veetaimede ja põhjavee kaitsele tundlikes paikades. Vajaduse korral peaksid loa väljaandmise tingimused sisaldama riskide vähendamise meetmeid.”

         (1)  Täiendavad andmed toimeaine identifitseerimiseks ja määratlemiseks on esitatud läbivaatamisaruandes.