title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2001/77/EÜ, 27. september 2001, taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise edendamise kohta elektrienergia siseturul

text:
Avis juridique important

|

32001L0077

Official Journal L 283 , 27/10/2001 P. 0033 - 0040

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2001/77/EÜ,27. september 2001,taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise edendamise kohta elektrienergia siseturulEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,1võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust,2võttes arvesse regioonide komitee arvamust,3toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras4ning arvestades järgmist:(1) Ühenduses ei kasutata praegu piisavalt taastuvate energiaallikate potentsiaali. Ühendus tõdeb, et taastuvaid energiaallikaid on vaja arendada eelismeetmena, sest nende kasutamine aitab kaasa keskkonnakaitsele ja säästvale arengule. Peale selle võimaldab see luua kohapeal töökohti, mõjutab soodsalt sotsiaalset ühtekuuluvust, aitab kaasa varustuskindlusele ning võimaldab kiiremini saavutada Kyoto protokollis ettenähtud eesmärke. Seetõttu tuleb tagada kõnealuse potentsiaali parem kasutamine elektrienergia siseturul.(2) Taastuvaid energiaallikaid käsitleva valge raamatu (edaspidi "valge raamat") kohaselt on taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise edendamine ühenduse esmatähtis ülesanne energiavarude tagamise ja mitmekesistamise, keskkonnakaitse ning sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse tõttu. Seda on kinnitanud nõukogu oma 8. juuni 1998. aasta resolutsioonis taastuvate energiaallikate kohta5 ning Euroopa Parlament oma resolutsioonis valge raamatu kohta.6(3) Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia ulatuslikum kasutamine moodustab tähtsa osa Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolli täitmiseks ettenähtud meetmepaketis ning hilisemate kohustuste täitmiseks vajalikes meetmepakettides.(4) Nõukogu on 11. mai 1999. aasta resolutsioonides ning Euroopa Parlament on 17. juuni 1998. aasta otsuses taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kohta7 palunud, et komisjon teeks ühenduse raames konkreetse ettepaneku taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia pääsemise kohta elektrienergia siseturule. Peale selle on Euroopa Parlamendi 30. märtsi 2000. aasta resolutsioonis taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia ja elektrienergia siseturu kohta8 rõhutatud, et taastuvenergia kasutamisega seotud kohustuslikud ja ambitsioonikad eesmärgid riigi tasandil on tulemuste ja ühenduse eesmärkide saavutamisel olulised.(5) Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia turuosa suurenemiseks keskpika ajavahemiku jooksul peaksid kõik liikmesriigid esitama taastuvatest allikatest toodetud elektrienergia tarbimise siseriiklikud soovituslikud eesmärgid.(6) Kõnealused siseriiklikud soovituslikud eesmärgid peaksid olema kooskõlas kõigi siseriiklike kohustustega kui osaga Kyoto protokolli alusel vastuvõetud kliimamuutusega seotud ühenduse kohustustest.(7) Komisjonil tuleks hinnata, kui suurt edu liikmesriigid on saavutanud siseriiklike soovituslike eesmärkide täitmisel ning kui suures ulatuses siseriiklikud soovituslikud eesmärgid vastavad ülemaailmsele soovituslikule eesmärgile, mille kohaselt taastuvenergia tarbimine 2010. aastaks moodustab 12 % siseriiklikust energia kogutarbimisest, kusjuures jõupingutuste suurendamisel tuleks nii ühenduse tasandil kui ka liikmesriikides riikide erinevusi silmas pidades vajaliku suunisena arvesse võtta valge raamatu soovituslikku eesmärki, mis on 12 % ühenduse kui terviku kohta aastaks 2010. Kui seda on vaja eesmärkide saavutamiseks, peaks komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepanekuid, mis võivad sisaldada kohustuslikke eesmärke.(8) Liikmesriigid, kes kasutavad energiaallikana jäätmeid, peavad täitma ühenduse jäätmehooldust käsitlevaid kehtivaid õigusnorme. Käesolev direktiiv ei piira nõukogu 15. juuli 1975. aasta jäätmetealase direktiivi 75/442/EMÜ9 2a ja 2b lisaga sätestatud mõistete kohaldamist. Taastuvatele energiaallikatele antav abi peaks olema kooskõlas ühenduse muude eesmärkidega, eelkõige jäätmetöötluse hierarhiaga. Seetõttu ei tohiks taastuvate energiaallikate abisüsteemide raames edaspidi edendada sorteerimata olmejäätmete põletamist, kui edendamine tuleb kahjuks töötlemise hierarhiale.(9) Käesolevas direktiivis kasutatav biomassi mõiste ei piira teistsuguse mõiste kasutamist siseriiklikes õigusaktides muus kui käesoleva direktiivi tähenduses.(10) Käesoleva direktiivi kohaselt ei ole liikmesriigid kohustatud tunnustama päritolutagatise ostmist teistelt liikmesriikidelt ega vastava elektrienergia osa ostmist siseriikliku kvoodikohustuse täitmiseks. Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergiaga kauplemise hõlbustamiseks ning selleks, et tarbija jaoks suurendada selgust valiku tegemisel taastumatutest ja taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia vahel, on selline elektrienergia päritolutagatis siiski vajalik. Päritolutagatiste süsteemid iseenesest ei anna eri liikmesriikides sisseseatud siseriiklike abimehhanismide kasutamise õigust. On tähtis, et kõik taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia vormid oleksid hõlmatud päritolutagatistega.(11) On oluline selget vahet teha päritolutagatiste ja vahetatavate roheliste sertifikaatide vahel.(12) Riigi toetuse vajalikkust taastuvatele energiaallikatele kinnitatakse ühenduse keskkonnakaitse riigiabi käsitlevates suunistes,10 kusjuures muude võimaluste hulgas peetakse silmas vajadust arvesse võtta elektrienergia tootmise väliskulusid. Kõnealust riigi toetust kohaldatakse jätkuvalt ka asutamislepingu eeskirjade, eelkõige selle artiklite 87 ja 88 kohaselt.(13) Tuleb luua taastuvate energiaallikate turu õigusraamistik.(14) Liikmesriigid käivitavad eri mehhanisme taastuvate energiaallikate toetamiseks siseriiklikul tasandil, sealhulgas rohelised sertifikaadid, investeeringutoetus, maksuvabastused või maksuvähendused, enammakstud maksusumma tagasimaksmine ja otsesed hinnatoetussüsteemid. Üks tähtsaid vahendeid käesolevas direktiivis ettenähtud eesmärkide saavutamisel on kindlustada kõnealuste mehhanismide nõuetekohane toimimine ühenduse raamprogrammi käivitamiseni, et säiliks investori usaldus.(15) Kogu ühendust hõlmava toetuskavade raamprogrammi kohta otsust teha on vara, silmas pidades siseriiklikest kavadest saadud kogemuste piiratust ning taastuvatest energiaallikatest toodetud hinnatoetusega elektrienergia suhteliselt väikest osa ühenduses.(16) Toetuskavad tuleb pärast piisavat üleminekuaega siiski elektrienergia areneva siseturuga kohandada. Seetõttu on vaja, et komisjon jälgiks olukorda ning teeks ettekande siseriiklike kavade rakendamisel saadud kogemuste alusel. Vajaduse korral peaks komisjon kõnealuse ettekande põhjal tegema ettepaneku taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia ühenduse toetuskavade raamprogrammi kohta. See ettepanek peaks kaasa aitama siseriiklike soovituslike eesmärkide saavutamisele, olema kooskõlas elektrienergia siseturu põhimõtetega ning arvesse võtma eri taastuvate energiaallikate omadusi, tehnoloogiate erinevusi ja geograafilisi iseärasusi. See peaks soodustama ka taastuvate energiaallikate tulemuslikku kasutamist, olema lihtne ning samal ajal võimalikult efektiivne eelkõige kulude osas ning sisaldama piisavaid üleminekuaegu pikkusega vähemalt seitse aastat, säilitama investorite usalduse ning ära hoidma luhtunud kulude tekkimise. Kõnealune raamprogramm peaks võimaldama tekitada konkurentsi taastuvatest ja taastumatutest energiaallikatest toodetud elektrienergia vahel ning piirama tarbija kulutusi ning samas vähendama keskmise ajavahemiku jooksul vajadust riigi toetuse järele.(17) Kui taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia hõlvab suurema turuosa, võimaldab see mastaabisäästu ning vähendab seega kulusid.(18) On tähtis ära kasutada turujõudude ja siseturu mõju ning muuta taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia konkurentsivõimeliseks ja Euroopa kodanikele atraktiivseks.(19) Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergiaturu arengu soodustamisel on vaja arvestada positiivset mõju piirkondlikele ja kohalikele arenguvõimalustele, ekspordiväljavaateid, sotsiaalset ühtekuuluvust ja töövõimalusi, eelkõige silmas pidades väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid, aga ka sõltumatuid energiatootjaid.(20) Tuleks silmas pidada taastuvate energiaallikate sektori spetsiifilist struktuuri, eelkõige läbi vaadata haldusmenetlused, mis käsitlevad taastuvatest energiaallikatest elektrienergiat tootvate ettevõtete ehituslubade taotlemist.(21) Teatavas olukorras ei ole võimalik täielikult tagada taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia edastamist ja jaotamist nii, et see ei mõjutaks võrgusüsteemi usaldusväärsust ja ohutust, ning seetõttu võivad vastavad tagatised sisaldada rahalist hüvitist.(22) Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia uute tootjate liitumiskulud peaksid olema objektiivsed, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad ning võrgusüsteemiga liitunud tootjate tekitatud tulu tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta.(23) Kuna liikmesriigid ei saa täiel määral täita kavandatavate meetmete üldisi eesmärke, mis oma ulatuse ja mõju tõttu on paremini saavutatavad ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Nende üksikasjalik rakendamine peaks siiski jääma liikmesriikidele, kusjuures iga liikmesriik saab valida oma konkreetsetele oludele kõige paremini vastava korra. Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, mida on vaja kõnealuste eesmärkide saavutamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkKäesoleva direktiivi eesmärk on soodustada taastuvate energiaallikate osa suurendamist elektrienergia tootmisel elektrienergia siseturul ning luua alus asjakohase ühenduse raamprogrammi rakendamiseks tulevikus:Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) taastuvad energiaallikad - taastuvad mittefossiilsed energiaallikad (tuuleenergia, päikeseenergia, maasoojus, laineenergia, hoovuste energia, hüdroenergia, biomass, prügila gaas, reoveepuhasti gaas ja biogaasid);b) biomass - põllumajanduslikust tootmisest (kaasa arvatud taimsed ja loomsed ained), metsatööstusest ja sellega seotud tootmisest pärit toodete, jäätmete ja jääkide bioloogiliselt lagunev fraktsioon ning tööstus- ja olmejäätmete bioloogiliselt lagunev fraktsioon;c) taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia - üksnes taastuvaid energiaallikaid kasutavates elektrijaamades toodetud elektrienergia ning see osa elektrienergiast, mis toodetakse taastuvatest energiaallikatest hübriidelektrijaamades, kus kasutatakse ka traditsioonilisi energiaallikaid, ning kaasa arvatud taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia, mida kasutatakse salvestussüsteemide täitmiseks, kuid välja arvatud salvestussüsteemide tulemusena saadud elektrienergia;d) elektritarbimine - riigi elektrienergiatoodang, sealhulgas omatoodang, lisaks import, maha arvatud eksporditav osa (siseriiklik elektrienergia kogutarbimine).Peale selle kohaldatakse mõisteid, mis on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. detsembri 1996. aasta direktiivis 96/92/EÜ elektrienergia siseturu ühiseeskirjade kohta.11Artikkel 3Siseriiklikud soovituslikud eesmärgid1. Liikmesriigid võtavad asjakohased meetmed, et soodustada taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia suuremat tarbimist vastavalt lõikes 2 nimetatud siseriiklikele soovituslikele eesmärkidele. Kõnealused meetmed peavad olema proportsionaalsed saavutatava eesmärgiga.2. Liikmesriigid koostavad ja avaldavad hiljemalt 27. oktoobril 2002. aastal ning seejärel iga viie aasta tagant aruande, milles määratakse kindlaks taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise siseriiklikud soovituslikud eesmärgid elektritarbimise protsendimäärana järgmiseks kümneks aastaks. Aruandes kirjeldatakse lühidalt ka riigi tasandil kõnealuste siseriiklike soovituslike eesmärkide saavutamiseks võetavaid või kavandatavaid meetmeid. Kõnealuste eesmärkide seadmisel aastani 2010 liikmesriigid:- arvestavad lisas esitatud kontrollväärtusi,- tagavad ülesannete vastavuse kõigile kliimamuutustega seotud siseriiklikele kohustustele, mis ühendus on võtnud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolli kohaselt.3. Liikmesriigid avaldavad esimest korda hiljemalt 27. oktoobril 2003. aastal ning seejärel iga kahe aasta tagant aruande, mis sisaldab eelkõige kõnealuste eesmärkide saavutamist mõjutada võivaid kliimategureid arvesse võttes siseriiklike soovituslike eesmärkide täitmise edu analüüsi ning näitab, kui suures ulatuses võetud meetmed vastavad siseriiklikele kliimamuutustega seotud kohustustele.4. Komisjon hindab liikmesriikide lõigetes 2 ja 3 nimetatud aruannete põhjal, kui suures ulatuses:- liikmesriigid on saavutanud edu siseriiklike soovituslike eesmärkide täitmisel,- siseriiklikud soovituslikud eesmärgid vastavad ülemaailmsele soovituslikule eesmärgile, mille kohaselt taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia moodustab 2010. aastaks 12 % siseriiklikust energia kogutarbimisest, ning eelkõige soovituslikule eesmärgile, mille kohaselt taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia moodustab 2010. aastaks 22,1 % ühenduse kogu elektritarbimisest.Komisjon avaldab oma seisukohad ettekandena esimest korda hiljemalt 27. oktoobril 2004 ning seejärel iga kahe aasta tagant. Kõnealuse ettekandega kaasnevad vajaduse korral ettepanekud Euroopa Parlamendile ja nõukogule.Kui teises lõigus nimetatud ettekandest järeldub, et siseriiklikud soovituslikud eesmärgid ei vasta ülemaailmsele soovituslikule eesmärgile tõenäoliselt põhjendamatult ja/või ei vasta uutele teaduslikele tõenditele, siis käsitlevad kõnealused ettepanekud asjakohases vormis siseriiklike eesmärkide, kaasa arvatud kohustuslike eesmärkide täitmist.Artikkel 4Toetuskavad1. Piiramata asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist, hindab komisjon liikmesriikides kasutatud mehhanismide rakendamist, mille kohaselt elektrienergia tootja saab ametivõimude määruste alusel otsest või kaudset toetust ning millel võib olla kaubandust piirav mõju, kusjuures lähtutakse seisukohast, et kõnealused mehhanismid aitavad täita asutamislepingu artiklitega 6 ja 174 ettenähtud eesmärke.2. Komisjon teeb hiljemalt 27. oktoobril 2005 hästi dokumenteeritud ettekande lõikes 1 nimetatud eri mehhanismide rakendamise ja üheaegse esinemise kogemuste kohta. Ettekandes hinnatakse lõikes 1 nimetatud toetussüsteemide edukust, sealhulgas nende tulemuslikkust taastuvatest energiaallikatest toodetud elektri tarbimise edendamisel vastavalt artikli 3 lõikes 2 nimetatud siseriiklikele soovituslikele eesmärkidele. Kõnealuse ettekandega kaasneb vajaduse korral ettepanek taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia toetuskavade ühenduse raamprogrammi jaoks.Kõik raamprogrammiga seotud ettepanekud peaksid:a) aitama saavutada siseriiklikke soovituslikke eesmärke;b) vastama elektrienergia siseturu põhimõtetele;c) arvestama taastuvenergia eri allikate omadusi ning eri tehnoloogiaid ja geograafilisi erinevusi;d) edendama tulemuslikult taastuvate energiaallikate kasutamist, olema lihtsad ning samal ajal efektiivsed, eriti kulude osas;e) ette nägema siseriiklikele toetussüsteemidele piisavaid, vähemalt seitsme aasta pikkusi üleminekuaegu, ning säilitama investori usalduse.Artikkel 5Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia päritolutagatis1. Liikmesriigid tagavad hiljemalt 27. oktoobril 2003, et taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia päritolu käesoleva direktiivi tähenduses on võimalik tagada iga liikmesriigi poolt ettenähtud objektiivsete, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt. Nad hoolitsevad selle eest, et taotluse korral antakse sellega seoses välja päritolutagatis.2. Liikmesriigid võivad määrata ühe või mitu tootmisest ja jaotamisest sõltumatut pädevat asutust tegelema kõnealuste päritolutagatiste väljaandmise järelevalvega.3. Päritolutagatis:- esitab allika, millest elektrienergia on toodetud, tootmise kuupäevad ja kohad ning võimsuse, kui on tegemist hüdroelektriseadmetega,- võimaldab taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia tootjatel tõendada, et elektrienergia, mida nad müüvad, on saadud taastuvatest energiaallikatest käesoleva direktiivi tähenduses.4. Lõike 2 kohaselt väljaantud päritolutagatisi tuleks liikmesriikidel vastastikku tunnustada ainult lõikes 3 nimetatud asjaolude tõendusena. Iga päritolutagatise kui sellise tõenduse tunnustamisest keeldumine, eelkõige kui tegemist on pettuse ärahoidmisega, peab tuginema objektiivsetele, läbipaistvatele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele. Päritolutagatise tunnustamisest keeldumise korral võib komisjon, eelkõige arvesse võttes objektiivseid, läbipaistvaid ja mittediskrimineerivaid kriteeriume, millele kõnealune tunnustamine tugineb, sundida keelduvat osapoolt päritolutagatist tunnustama.5. Liikmesriigid ja pädevad asutused seavad sisse asjakohased mehhanismid päritolutagatiste täpsuse ja usaldusväärsuse tagamiseks ning kirjeldavad artikli 3 lõikes 3 nimetatud aruandes lühidalt tagatiste süsteemi usaldusväärsuse tagamiseks võetud meetmeid.6. Pärast konsulteerimist liikmesriikidega käsitleb komisjon artiklis 8 nimetatud ettekandes vormi ja viisi, mida liikmesriigid võiksid järgida taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia päritolu tagamisel. Vajaduse korral teeb komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku vastu võtta sellekohased ühiseeskirjad.Artikkel 6Haldusmenetlused1. Liikmesriigid või liikmesriikide määratud pädevad asutused annavad hinnangu taastuvatest energiaallikatest elektrienergiat tootvate ettevõtete lubade või direktiivi 96/92/EÜ artikliga 4 sätestatud muude menetluste suhtes kohaldatavale olemasolevale õiguslikule ja reguleerivale raamistikule, eesmärgiga:- vähendada seadustest tulenevaid ja muid tõkkeid, mis takistavad elektrienergia tootmist taastuvatest energiaallikatest,- lihtsustada ja kiirendada menetlusi asjaomasel haldustasandil ning- tagada, et eeskirjad oleksid objektiivsed, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad, ning võtta täiel määral arvesse taastuvate energiaallikate erinevate tehnoloogiate iseärasused.2. Liikmesriigid avaldavad hiljemalt 27. oktoobril 2003 aruande lõikes 1 nimetatud hindamise kohta ning esitavad vajaduse korral võetud meetmed. Aruande eesmärk on siseriiklike õigusaktide kohaselt esile tuua konkreetne tase, milleni on jõutud:- loataotluste tähtaegade, vastuvõtmise ja menetlemise kooskõlastamisel erinevate haldusasutuste vahel,- võimalike suuniste koostamisel seoses lõikes 1 nimetatud meetmetega ning kiirendatud planeerimiskorra kasutuselevõtmisel taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia tootjatele ning- asutuste määramisel, kes tegutsevad vahendajatena lubade väljaandmise eest vastutavate asutuste ning loa taotlejate vahelistes vaidlustes.3. Komisjon annab artiklis 8 nimetatud ettekande ja käesoleva artikli lõikes 2 nimetatud liikmesriikide aruannete põhjal hinnangu parimatele lahendustele lõikes 1 nimetatud eesmärkide saavutamisel.Artikkel 7Võrgusüsteem1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et ülekande- ja jaotussüsteemi operaatorid kindlustavad oma territooriumil taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia edastamise ja jaotamise, ilma et see mõjutaks võrgusüsteemi usaldusväärsust ja ohutust. Nad võivad ka sätestada taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia eelistatud pääsu võrgusüsteemi. Energia jaotamisel tootmisseadmete vahel asetavad ülekandesüsteemi operaatorid esikohale taastuvaid energiaallikaid kasutavad tootmisseadmed, niivõrd kui siseriiklik elektrisüsteem võimaldab.2. Liikmesriigid loovad õigusraamistiku või nõuavad ülekande- ja jaotussüsteemi operaatoritelt standardeeskirjade koostamist ja avaldamist, milles käsitletakse kulude kandmist seoses tehniliste kohandustega (näiteks võrguga liitumised ja võrgu arendustööd), mida on vaja, et kaasata uusi tootjaid, kes varustavad ühendatud võrku taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergiaga.Kõnealused eeskirjad peavad tuginema objektiivsetele, läbipaistvatele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele, mille kohaselt võetakse eelkõige arvesse kõik kõnealuste tootjate võrku liitmise kulud ja tulud. Eeskirjad võivad ette näha eri tüüpi liitumist.3. Vastavalt asjaoludele võivad liikmesriigid ülekande- ja jaotussüsteemi operaatoritelt nõuda lõikes 2 nimetatud kulude täielikku või osalist kandmist.4. Ülekande- ja jaotussüsteemi operaatorid on kohustatud esitama uutele, liitumist soovivatele tootjatele ammendava ja üksikasjaliku liitumiskulude kalkulatsiooni. Liikmesriigid võivad lubada võrguga liituda soovivatel taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia tootjatel välja kuulutada liitumistööde pakkumismenetluse.5. Liikmesriigid loovad õigusraamistiku või nõuavad ülekande- ja jaotussüsteemi operaatoritelt standardeeskirjade koostamist ja avaldamist, milles käsitletakse võrguseadmetega (võrguga liitumiste ja võrguarendustöödega) seotud kulude jaotamist kõigi tootjate vahel, kes neist tulu saavad.Jaotamine toimub mehhanismi abil, mis tugineb objektiivsetele, läbipaistvatele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele, mille kohaselt võetakse arvesse nii algselt ja hiljem liitunud tootjate kui ka ülekande- ja jaotussüsteemi operaatorite liitumistega seoses saadud tulud.6. Liikmesriigid tagavad, et ülekande- ja jaotustasude määramine ei ole diskrimineeriv taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia suhtes, eriti mitte selle taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia suhtes, mida toodetakse äärealadel, nagu saared ja madala rahvastikutihedusega piirkonnad.Liikmesriigid loovad vajaduse korral õigusraamistiku või nõuavad, et ülekande- ja jaotussüsteemi operaatorid tagaksid, et taastuvaid energiaallikaid kasutavate elektrijaamade toodetud elektrienergia edastamis- ja jaotustasud peegeldaksid tulukust, mis tuleneb elektrijaama võrguga liitumisest. Selline tulukus võib tekkida madalpingevõrgu otsesel kasutamisel.7. Liikmesriigid käsitlevad artikli 6 lõikes 2 nimetatud aruandes ka meetmeid, mis tuleb võtta, et võimaldada taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia pääs võrgusüsteemi. Kõnealuses aruandes käsitletakse muu hulgas elektrienergia kahesuunalise mõõtmise võimalusi.Artikkel 8Kokkuvõttev aruanneKomisjon esitab liikmesriikide artikli 3 lõikes 3 ja artikli 6 lõikes 2 nimetatud aruannete põhjal Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt 31. detsembril 2005 ning seejärel iga viie aasta tagant kokkuvõtva aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta.Aruandes käsitletakse:- edusamme taastumatutest energiaallikatest toodetud elektrienergia väliskulude arvessevõtmisel ning riigitoetuste mõju elektritootmisele,- liikmesriikide võimalusi täita artikli 3 lõikes 2 kindlaksmääratud siseriiklikud soovituslikud eesmärgid, artikli 3 lõikes 4 nimetatud ülemaailmne soovituslik eesmärk ning seda, kas esineb eri energiaallikate diskrimineerimist.Vajaduse korral esitab komisjon koos aruandega Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepanekud.Artikkel 9Õigusaktide ülevõtmineLiikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 27. oktoobril 2003. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 10JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 11AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. september 2001Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FONTAINENõukogu nimeleesistujaC. PICQUÉLISALiikmesriikide siseriiklike soovituslike eesmärkide kontrollväärtused taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia osatähtsuse kohta elektrienergia kogutarbimises 2010. aastaks*Käesolevas lisas esitatakse kontrollväärtused, et kindlaks määrata siseriiklikud soovituslikud eesmärgid elektri tootmiseks taastuvatest energiaallikatest (RES-E), nagu on nimetatud artikli 3 lõikes 2:RES-E TWh 1997** RES-E % 1997*** RES-E % 2010***Belgia 0,86 1,1 6,0Taani 3,21 8,7 29,0Saksamaa 24,91 4,5 12,5Kreeka 3,94 8,6 20,1Hispaania 37,15 19,9 29,4Prantsusmaa 66,00 15,0 21,0Iirimaa 0,84 3,6 13,2Itaalia 46,46 16,0 25,01Luksemburg 0,14 2,1 5,72Madalmaad 3,45 3,5 9,0Austria 39,05 70,0 78,13Portugal 14,30 38,5 39,04Soome 19,03 24,7 31,55Rootsi 72,03 49,1 60,06Ühendkuningriik 7,04 1,7 10,0Ühendus 338,41 13,9 % 22 %***** Liikmesriigid eeldavad käesolevas lisas esitatud kontrollväärtusi arvesse võttes põhjendatult, et keskkonnakaitsealase riigiabi suunised võimaldavad riiklike toetuskavade abil taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamist edendada.** Andmed viitavad taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia (RES-E) siseriiklikule tootmisele 1997. aastal.*** RES-E protsentuaalse määra aluseks aastatel 1997 ja 2010 on võetud RES-E siseriiklik tootmine, mis on jagatud siseriikliku elektrienergia kogutarbimisega. RES-E sisekaubanduse puhul (tunnustatud sertifikaadi või registreeritud päritolu kohaselt) mõjutab kõnealuste protsentide arvutamine liikmesriikide 2010. aasta arvulisi väärtusi, kuid mitte ühenduse koguväärtust.**** Ümardatud arv, mis tuleneb eespool esitatud kontrollväärtustest.1 Itaalia esitab teostatava väärtusena 22 %, eeldades, et 2010. aasta siseriiklik elektrienergia kogutarbimine on 340 TWh. Käesolevas lisas kindlaksmääratud kontrollväärtusi arvestades eeldab Itaalia, et siseriiklik taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kogutoodang 2010. aastal on 76 TWh. See arvuline väärtus hõlmab olme- ja tööstusjäätmete bioloogiliselt lagunematu fraktsiooni, mida on kasutatud kooskõlas jäätmehooldust käsitlevate ühenduse õigusaktidega.Selles osas oleneb käesolevas lisas nimetatud soovitusliku eesmärgi saavutamine muu hulgas elektrienergia siseriikliku nõudluse tasemest 2010. aastal.2 Luksemburg on käesolevas lisas esitatud kontrollväärtusi arvestades seisukohal, et 2010. aastaks seatud eesmärk on saavutatav ainult juhul, kui- elektrienergia kogutarbimine 2010. aastal ei ületa 1997. aasta tarbimist,- tuuleenergia on korrutatav koefitsiendiga 15,- biogaasist toodetud elektrienergia on korrutatav koefitsiendiga 208,- Luksemburgi ainsa olmejäätmete põletusseadme abil toodetud elektrienergia, mis 1997. aastal moodustas poole taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergiast, võetakse tervikuna arvesse,- fotoelektriliselt toodetud elektrienergia toodangut on võimalik tõsta 80 GWh, ningniivõrd, kui eespool nimetatu on ettenähtud aja jooksul tehniliselt saavutatav.Loodusressursside puudumise tõttu ei ole hüdroelektrijaamades võimalik elektrienergia tootmist suurendada.3 Austria esitab teostatava väärtusena 78,1 % eeldusel, et 2010. aasta siseriiklik elektrienergia kogutarbimine on 56,1 TWh. Arvestades asjaolu, et elektrienergia tootmine taastuvatest energiaallikatest sõltub suurel määral hüdroenergiast ning seetõttu aastasest sademete hulgast, tuleks 1997. ja 2010. aasta arvulised andmed välja arvutada hüdroloogilistele ja kliimatingimustele toetuva pikaajalise mudeli põhjal.4 Portugal teatab käesolevas lisas esitatud kontrollväärtusi arvesse võttes, et 2010. aasta soovitusliku eesmärgi kindlaksmääramisel lähtuti taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia 1997. aasta osast eeldusel, et:- üleriigilise elektrienergia plaani kohaselt on võimalik jätkata uue hüdroenergia allikate loomist, mille võimsus on üle 10 MW,- muude, ainult riigi rahalise abi toel võimalike taastuvate võimsuste aastane kasvutempo suureneb senisega võrreldes kaheksa korda.See võimaldab väita, et muudest taastuvatest energiaallikatest kui suurtest hüdroenergiaallikatest elektrienergia tootmine kasvab kaks korda suuremal määral kui siseriikliku elektrienergia kogutarbimine.5 Soome tegevuskavas on taastuvate energiaallikatega seotud eesmärgid kindlaks määratud taastuvate energiaallikate mahu järgi 2010. aastal. Kõnealused eesmärgid on seatud ulatuslike taustauuringute põhjal. Tegevuskava on kinnitatud valitsuse poolt 1999. aasta oktoobris.Soome tegevuskava kohaselt moodustab taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia 2010. aastaks 31 %. See soovituslik eesmärk on väga ambitsioonikas ning selle elluviimine nõuab Soomes ulatuslikke edendusmeetmeid.6 Rootsi märgib käesolevas lisas esitatud kontrollväärtusi arvesse võttes, et eesmärkide saavutamine sõltub suurel määral kliimateguritest, mis mõjutavad tugevasti hüdroenergia tootmise taset, eelkõige sademete hulga muutustest, sademete ajalisest jaotusest aastas ning vee juurdevoolust. Elektrienergia tootmine hüdroenergiast võib oluliselt kõikuda. Erakordselt sademetevaestel aastatel võib toodang olla 51 TWH, kuid sademeterohketel aastatel võib see ulatuda kuni 78 TWh. Seega tuleks 1997. aasta väärtus välja arvutada pikaajalise mudeli põhjal, mis tugineb hüdroloogiliste ja kliimategurite teadusliku uurimise andmetele.Tavapärase meetodina kasutatakse riikides, kus hüdroenergia osa tootmises on tähtis, vee juurdevoolu statistikat 30-60 aasta kohta. Seega, kui toetuda Rootsi metoodikale ja aastatel 1950-1999 valitsenud tingimustele, korrigeerides hüdroenergia tootmise koguvõimsuse ja juurdevoolu erinevusi aastate jooksul, ulatub keskmine hüdroenergiatoodang kuni 64 TWh, mis vastab 1997. aasta näitajale 46 %; selle põhjal arvab Rootsi, et 2010. aasta väärtusele vastab paremini 52 %.Pealegi on Rootsi võimalused eesmärki saavutada piiratud asjaolu tõttu, et ärakasutamata jõed on õiguslikult kaitstud. Rootsi võimalused eesmärki saavutada sõltuvad suurel määral ka järgmistest asjaoludest:- soojuse ja elektri koostootmise laiendamisest olenevalt rahvastikutihedusest, nõudlusest soojuse ja tehnoloogiaarenduse, eelkõige mustleelise gaasistamise järele, ning- tuuleelektrijaamadele siseriiklike õigusaktide kohaselt tegevusloa andmisest, nende omaksvõtmisest üldsuse poolt, tehnoloogiaarendusest ja jaotusvõrkude levimisest.1 EÜT C 311 E, 31.10.2000, lk 320 ja EÜT C 154 E, 29.5.2001, lk 89.2 EÜT C 367, 20.12.2000, lk 5.3 EÜT C 22, 24.1.2001, lk 27.4 Euroopa Parlamendi 16. novembri 2000. aasta arvamus (EÜT C 223, 8.8.2001, lk 294), nõukogu 23. märtsi 2001. aasta ühine seisukoht (EÜT C 142, 15.5.2001, lk 5) ja Euroopa Parlamendi 4. juuli 2001. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 7. septembri 2001. aasta otsus.5 EÜT C 198, 24.6.1998, lk 1.6 EÜT C 210, 6.7.1998, lk 215.7 EÜT C 210, 6.7.1998, lk 143.8 EÜT C 378, 29.12.2000, lk 89.9 EÜT L 194, 25.7.1975, lk 39. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 96/350/EÜ (EÜT L 135, 6.6.1996, lk 32).10 EÜT C 37, 3.2.2001, lk 3.11 EÜT L 27, 30.1.1997, lk 20.


title: Nõukogu direktiiv, 26. juuni 1990, zootehniliste ja genealoogiliste tingimuste kohta ühendusesisesel kauplemisel hobuslastega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31990L0427

Euroopa Liidu Teataja L 224 , 18/08/1990 Lk 0055 - 0059 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 33 Lk 0172  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 33 Lk 0172

		Nõukogu direktiiv,26. juuni 1990,zootehniliste ja genealoogiliste tingimuste kohta ühendusesisesel kauplemisel hobuslastega(90/427/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:hobuslased elusloomadena sisalduvad asutamislepingu II lisas olevas toodete loetelus;hobuslaste toodangu ratsionaalseks arendamiseks ning sel viisil nimetatud sektori tootlikkuse suurendamiseks peavad ühenduse tasandil olema kehtestatud hobuslaste ühendusesisese kaubanduse eeskirjad;hobuslaste ja eriti hobuste aretamine ja kasvatamine on kaasatud põllumajandussektorisse; see kujutab endast ühte sissetulekuallikat osale põllumajandusega tegelevast elanikkonnast ja seepärast tuleks seda soodustada;selle ala rahuldavad tulemused sõltuvad oluliselt ametlikult heakskiidetud organisatsioonide või ühingute poolt peetavates tõuraamatutes registreeritud hobuslaste kasutamisest;tõuraamatutesse kandmises on erinevusi; kõnealused erinevused takistavad ühendusesisest kaubandust; kaubanduse täielikuks liberaliseerimiseks on vaja eelkõige tõuraamatutesse kandmise edasist ühtlustamist;registreeritud hobuslaste ühendusesisene kaubandus tuleks järk-järgult liberaliseerida; kaubanduse täielik liberaliseerimine nõuab edasist ühtlustamist, eelkõige vastavalt tõuraamatutes toodud tunnustele tõuloomade majandivälise paaritamise ning sperma ja munarakkude kasutamise heakskiidu suhtes;vastavalt ühenduse korrale on vaja koostada ühtne zootehnilise päritolu- ning identifitseerimissertifikaadi näidis;looma nimi on hobuslaste identifitseerimisel põhiline tegur; sageli on võimatu kindlaks määrata looma põlvnemist ning jälgida tema arengut, kui selle looma nime on uue omaniku palvel muudetud; tuleks ühtlustada hobuslastele nime panemise eeskirjad, eelkõige selleks, et vältida ebaausat tegevust;tuleks kehtestada sätted, et vältida hobuslaste importi kolmandatest riikidest tingimustel, mis ei ole nii ranged kui ühenduses kohaldatavad tingimused;on soovitatav võtta vastu teatavaid tehnilisi aspekte käsitlevad rakendusmeetmed; kavandatavate meetmete rakendamiseks tuleks näha ette liikmesriikide ja komisjoni tihe ja tulemuslik koostöö alalises zootehnikakomitees,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKÜldsättedArtikkel 1Käesolevas direktiivis sätestatakse hobuslaste, nende sperma, munarakkude ning embrüote ühendusesisese kaubanduse zootehnilised ja genealoogilised tingimused.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) hobuslased — kodustatud hobuslased või eeslid või nende ristandid;b) registreeritud hobuslased — hobuslased, kes on sisse kantud või registreeritud tõuraamatus ning kes on sobivad kandmiseks tõuraamatusse vastavalt artikli 4 lõike 2 punktis b sätestatud eeskirjadele ning kes on identifitseeritud artikli 8 lõikes 1 esitatud identifitseerimisdokumendi abil;c) tõuraamat — raamat, register, kartoteek või andmekandja:- mida peab organisatsioon või ühing, mis on ametlikult heaks kiidetud või tunnustatud kas liikmesriigi või asjaomase liikmesriigi ametiasutuse poolt ja- kuhu kantakse või registreeritakse hobuslased koos viitega nende kõigile teadaolevatele eellastele.Artikkel 3Ühendusesisest hobuslaste ning nende sperma, munarakkude ning embrüotega kauplemist ei või keelata ega piirata muudel zootehnilistel või genealoogilistel põhjustel kui need, mis tulenevad käesoleva direktiivi kohaldamisest.Kui registreeritud hobuslaste, nende sperma, munarakkude ning embrüotega ühendusesisest kauplemist käsitlevad siseriiklikud sätted on kooskõlas asutamislepingu üldiste eeskirjadega, kohaldatakse neid siiski kuni artiklites 4 ja 8 osutatud asjakohaste ühenduse otsuste jõustumiseni.II PEATÜKKRegistreeritud hobuslastele kehtivad genealoogilised eeskirjadArtikkel 41. Lõikes 2 osutatud otsuste vastuvõtmisel arvestatakse järgmisi põhimõtteid:a) tõuraamatuid pidavate või neid sisseseadvate organisatsioonide ja ühingute tunnustamine või heakskiitmine peab toimuma vastavalt originaaltõuraamatut pidava organisatsiooni või ühingu poolt sätestatud põhimõtetele;b) tõuraamatusse kandmise ja registreerimise kriteeriumid kehtestatakse tõu tunnuste baasil ja seda eriti teatavate puhaste tõugude puhul, arvestades vajadust reguleerida kunstliku seemenduse meetodil saadud hobuslaste kandmist ja registreerimist tõuraamatusse.2. Komisjon kehtestab artiklis 10 sätestatud korras ja lõikes 1 toodud põhimõtteid järgides:a) tõuraamatuid pidavate ja sisseseadvate organisatsioonide ja ühingute heakskiitmise või tunnustamise kriteeriumid;b) tõuraamatusse kandmise ja registreerimise kriteeriumid;c) registreeritud hobuslaste identifitseerimisel vajaduse korral kasutatavad kriteeriumid ja meetodid;d) kriteeriumid artiklis 8 osutatud päritolusertifikaadi ja identifitseerimisdokumendi koostamiseks;e) vajaduse korral eeskirjad artiklis 5 osutatud organisatsioonide ja ühingute vahelise kooskõlastamise tagamiseks.Artikkel 5Tõuraamatuid pidavate või neid sisseseadvate organisatsioonide või ühingute nimekiri, mida tunnustatakse vastavalt artikli 4 lõike 2 punktile a kindlaksmääratud ja edaspidi ajakohastatavate kriteeriumidele, edastatakse komisjonile ning teistele liikmesriikidele alalises zootehnikakomitees.Artikkel 61. Välja arvatud juhul, kui kahe asjaomase organisatsiooni või ühingu vahel on ühiselt kokku lepitud erandites, peab lähteliikmesriigis registreeritud hobuslane ühendusesisese kaubanduse korral olema registreeritud või kantud sihtliikmesriigi asjakohasesse tõuraamatusse sama nime all, näidates ära sünniriigi koos selle riigi rahvusvahelise lühendiga.2. Kui organisatsioonide või ühingute põhikiri seda lubab, siis:- võib looma esialgsele nimele ajutiselt või püsivalt eelneda või järgneda teine nimi, tingimusel et looma eluea kestel on esialgne nimi toodud sulgudes ja on ära näidatud looma sünniriigi rahvusvaheliselt tunnustatud lühend,- võib võtta ka alternatiivseid meetmeid looma identsuse jätkuvaks kaitsmiseks kooskõlas komisjoni poolt artiklis 10 sätestatud korras kindlaksmääratud menetlustega.III PEATÜKKRegistreeritud hobuslastele kehtivad zootehnilised eeskirjadArtikkel 7Komisjon võib vajalikul määral käesoleva direktiivi sätete ühtse kohaldamise tagamiseks, järgides artikli 4 lõikes 1 sätestatud põhimõtteid, määrata artiklis 10 sätestatud korras kindlaks:a) aretusloomade jõudluse kontrollimise ja aretusväärtuse hindamise meetodid;b) punktis a osutatud meetodite alusel üldkriteeriumid isaste aretusloomade või, kui see on asjakohane, emaste aretusloomade heakskiitmiseks aretamise ja nende sperma, munarakkude ning embrüote kasutamise eesmärgil.Artikkel 8Liikmesriigid tagavad, et:1) registreeritud hobuslastel oleks ühendusesisesel liikumisel kaasas komisjoni poolt artiklis 10 sätestatud korras koostatud identifitseerimisdokument, mis on väljastatud organisatsioonide või ühingute poolt, millistele on osutatud käesoleva direktiivi artiklis 5 ning 26. juuni 1990. aasta direktiivi 90/426/EMÜ (hobuslaste liikmesriikidevahelist liikumist ja kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta) [4] artikli 2 punktis c.Identifitseerimisdokument koostatakse ühenduse keeltes, registreeritud hobuste puhul peab see sisaldama vähemalt lisas toodud andmeid; kõnealuseid andmeid võib täiendada või muuta artiklis 10 sätestatud korras;2) registreeritud hobuslaste sperma, munarakkude ning embrüote turustamisel varustatakse need zootehnilise pä-rit-olu- ja identifitseerimissertifikaadiga, mis väljastatakse pädeva asutuse poolt vähemalt sihtriigi keeles ning mis peab vastama komisjoni poolt ar-tik-lis 10 sätestatud korras koostatud näidisele.LõppsättedArtikkel 9Kuni asjaomaste ühenduse eeskirjade rakendamiseni ei tohi hobuslaste ning nende sperma, munarakkude ja embrüote importimisel kolmandatest riikidest kohaldada soodsamaid tingimusi kui need, mida kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses.Artikkel 10Käesolevas artiklis sätestatud korra kohaldamisel tegutseb otsusega 77/505/EMÜ [5] moodustatud alaline zootehnikakomitee vastavalt direktiivi 88/661/EMÜ [6] artiklis 11 sätestatud eeskirjadele.Artikkel 11Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. juulil 1991. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 12Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 26. juuni 1990Nõukogu nimeleesistujaM. O'Kennedy[1] EÜT C 327, 30.12.1989, lk 61.[2] EÜT C 149, 18.6.1990.[3] EÜT C 62, 12.3.1990, lk 46.[4] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 42.[5] EÜT L 206, 12.8.1977, lk 11.[6] EÜT L 382, 31.12.1988, lk 16.--------------------------------------------------LISAMINIMAALSED ANDMED, MIS PEAVAD OLEMA NÄIDATUD IDENTIFITSEERIMISDOKUMENDIL+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 97/80/EÜ, 15. detsember 1997, soolise diskrimineerimise juhtude tõendamiskohustuse kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31997L0080

Euroopa Liidu Teataja L 014 , 20/01/1998 Lk 0006 - 0008

		Nõukogu direktiiv 97/80/EÜ,15. detsember 1997,soolise diskrimineerimise juhtude tõendamiskohustuse kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud sotsiaalpoliitikat käsitleva protokolli (nr 14) lisana esitatud kokkulepet sotsiaalpoliitika kohta, eriti selle artikli 2 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]vastavalt asutamislepingu artiklis 189c sätestatud menetlusele ja koostöös Euroopa Parlamendiga [3]ning arvestades, et:(1) liikmesriigid, välja arvatud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (edaspidi "liikmesriigid"), soovides rakendada 1989. aasta sotsiaalhartat, on asutamislepingule lisatud sotsiaalpoliitikat käsitleva protokolli alusel sõlminud kokkuleppe sotsiaalpoliitika kohta;(2) ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta tunnustab igasuguse diskrimineerimise, kaasa arvatud soo, nahavärvuse, rassi, vaadete ja veendumuste tõttu diskrimineerimise vastu võitlemise tähtsust;(3) ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta meeste ja naiste võrdset kohtlemist käsitlev punkt 16 näeb muu hulgas ette, et "tuleb intensiivistada tegevust meeste ja naiste võrdsuse põhimõtte rakendamise tagamiseks eelkõige seoses töö saamise, töö tasustamise, töötingimuste, sotsiaalkaitse, hariduse, kutseõppe ja edutamisega";(4) vastavalt sotsiaalpoliitikat käsitleva kokkuleppe artikli 3 lõikele 2 on komisjon konsulteerinud ühenduse tasandi tööandjate ja töövõtjatega ühenduse võimaliku tegevussuuna üle seoses soolise diskrimineerimise juhtude tõendamiskohustusega;(5) komisjon, võttes pärast sellist konsulteerimist arvesse, et ühenduse tegevus on soovitatav, konsulteeris veel kord tööandjate ja töövõtjatega vastavalt nimetatud kokkuleppe artikli 3 lõikele 3 kavandatava ettepaneku sisu üle; viimasena nimetatud on saatnud komisjonile oma arvamuse;(6) pärast teist konsulteerimisvooru ei ole tööandjad ega töövõtjad teatanud komisjonile oma soovist algatada sama kokkuleppe artiklis 4 ettenähtud menetlust, mis tõenäoliselt viiks kokkuleppe sõlmimiseni;(7) kooskõlas kokkuleppe artikliga 1 on ühendus ja liikmesriigid seadnud enesele muu hulgas eesmärgi parandada elu- ja töötingimusi; meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte tõhus rakendamine aitab kaasa kõnealuse eesmärgi saavutamisele;(8) võrdse kohtlemise põhimõte on sätestatud asutamislepingu artiklis 119, nõukogu 10. veebruari 1975. aasta direktiivis 75/117/EMÜ meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud õigusaktide ühtlustamise kohta liikmesriikides [4] ning nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiivis 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega [5];(9) nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta [6] aitab samuti kaasa meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte tõhusale rakendamisele; kõnealune direktiiv ei tohi kahjustada eespool nimetatud võrdset kohtlemist käsitlevaid direktiive; seetõttu peaksid kõnealuse direktiivi reguleerimisalasse kuuluvad naistöötajad tõendamiskohustuse reeglite kohandamisest samamoodi kasu saama;(10) nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiiv 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta [7] põhineb samuti meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõttel;(11) viited "kohtumenetlusele" ja "kohtule" tähendavad mehhanisme, mille kaudu saab vaidlused esitada läbivaatamiseks ja otsustamiseks sõltumatutele organitele, kes võivad teha nimetatud vaidluste osapoolte jaoks siduvaid otsuseid;(12) väljend "kohtuvälised menetlused" tähendab eelkõige selliseid menetlusi nagu lepitamine ja vahendus;(13) otsest või kaudset diskrimineerimist eeldada lubavate faktide hindamine on kooskõlas siseriikliku õiguse ja tavaga siseriiklike kohtuorganite või muude pädevate organite ülesanne;(14) liikmesriigid võivad kehtestada igas sobivas asja menetlusjärgus tõendamisreegleid, mis on hagejale soodsamad kui siin esitatud;(15) teatavate liikmesriikide õigussüsteemide erisusi on vaja võtta arvesse muu hulgas juhul, kui on tehtud järeldus diskrimineerimise toimumise kohta, sest kostja ei suuda esitada kohut või muud pädevat organit rahuldavaid tõendeid selle kohta, et võrdse kohtlemise põhimõtet ei ole rikutud;(16) liikmesriigid ei pea kohaldama tõendamiskohustuse reegleid menetluste suhtes, kus juhtumi asjaolusid peab uurima kohus või muu pädev organ; osutatud menetlustes ei pea hageja tõendama asjaolusid, nende uurimine on kohtu või pädeva organi ülesanne;(17) kui ilmse diskrimineerimise tõendamine ei paneks kostjale kohustust tõendada, et tema tegevus ei ole tegelikult diskrimineeriv, võiks hageja ilma jääda igasugusest tõhusast võrdse kohtlemise põhimõtte järgimist tagavast võimalusest siseriiklikes kohtutes;(18) Euroopa Ühenduste Kohus on seetõttu olnud seisukohal, et tõendamiskohustuse reegleid tuleb kohandada siis, kui diskrimineerimisjuhtum on esmapilgul ilmne, ja et võrdse kohtlemise põhimõtte tõhusaks kohaldamiseks tuleb tõendamiskohustus panna tagasi kostjale, kui sellise diskrimineerimise kohta on esitatud tõendid;(19) kaudset diskrimineerimist on veelgi raskem tõendada; seetõttu on väga tähtis määratleda kaudne diskrimineerimine;(20) tõendamiskohustuse reeglite adekvaatse kohandamise eesmärki ei ole rahuldavalt saavutatud kõikides liikmesriikides ning asutamislepingu artiklis 3b sätestatud subsidiaarsuspõhimõtte ja kõnealuse proportsionaalsuspõhimõtte kohaselt tuleb kõnealune eesmärk saavutada ühenduse tasandil; käesolev direktiiv esitab vaid miinimumnõuded, ega reguleeri rohkem, kui on vaja nimetatud eesmärgi saavutamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkKäesoleva direktiivi eesmärk on tagada, et võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamiseks liikmesriikide poolt võetud meetmeid tõhustataks veelgi, et võimaldada igaühel, kes leiab, et tema suhtes ei ole kohaldatud võrdse kohtlemise põhimõtet, saada oma õigustele kinnitust kohtumenetluse kaudu pärast võimalikku pöördumist muude pädevate organite poole.Artikkel 2Mõisted1. Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab võrdse kohtlemise põhimõte, et ei esine mingisugust, ei otsest ega kaudset soolist diskrimineerimist.2. Lõikes 1 osutatud võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamisel on tegemist kaudse diskrimineerimisega juhul, kui ilmselt neutraalne säte, kriteerium või tegevus seab ebasoodsamasse olukorda oluliselt suurema osa ühest soost isikuid ja kui kõnealune säte, kriteerium või tegevus ei ole asjakohane ega vajalik ning seda ei saa põhjendada asjaosaliste soost sõltumatute objektiivsete asjaoludega.Artikkel 3Reguleerimisala1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse:a) asutamislepingu artiklis 119 ning direktiivides 75/117/EMÜ, 76/207/EMÜ ja niivõrd kui on tegemist soolise diskrimineerimisega, direktiivides 92/85/EMÜ ja 96/34/EÜ osutatud olukordade suhtes;b) kõigi avaliku või erasektoriga seotud tsiviil- või haldusmenetluste suhtes, välja arvatud vabatahtlik või siseriikliku õigusega ettenähtud kohtuväline menetlus, mis näeb ette vastavalt punktis a nimetatud meetmetele õiguste kaitse siseriiklike seaduste alusel.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata kriminaalmenetluse suhtes, kui liikmesriikides ei ole ette nähtud teisiti.Artikkel 4Tõendamiskohustus1. Liikmesriigid võtavad kooskõlas siseriiklike õigussüsteemidega vajalikke meetmeid tagamaks, et kui isik, kes leiab, et ta on võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamata jätmise tõttu kannatanud, esitab kohtule või muule pädevale organile asjaolud, mille põhjal võib eeldada, et on toimunud otsene või kaudne diskrimineerimine, peab kostja tõendama, et võrdse kohtlemise põhimõtet ei ole rikutud.2. Käesolev direktiiv ei takista liikmesriikidel võtta tarvitusele hagejale soodsamaid tõendamisreegleid.3. Liikmesriigid ei pea kohaldama lõiget 1 menetluste suhtes, mille korral juhtumi asjaolude uurimine on kohtu või pädeva organi ülesanne.Artikkel 5TeavitamineLiikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi alusel võetud meetmed koos juba kehtivate sätetega tehakse kõigile asjaomastele isikutele sobival viisil teatavaks.Artikkel 6Tagasiulatuva jõu puudumineKäesoleva direktiivi rakendamine ei ole mingil juhul piisav alus alandada selle reguleerimisalas töötajatele võimaldatavat üldist kaitsetaset, ilma et see piiraks liikmesriikide õigust lähtuvalt olukorra muutumisest kehtestada käesoleva direktiivi teatavakstegemisel kehtivatest erinevaid õigus- ja haldusnorme, tingimusel et need vastavad selle direktiivi miinimumnõuetele.Artikkel 7RakendamineLiikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuaril 2001. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Liikmesriigid edastavad kahe aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi jõustumist komisjonile kogu vajaliku teabe, võimaldamaks komisjonil koostada Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitamiseks aruanne käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 15. detsember 1997Nõukogu nimeleesistujaJ.-C. Juncker[1] EÜT C 332, 7.11.1996, lk 11 ja EÜT C 185, 18.6.1997, lk 21.[2] EÜT C 133, 28.4.1997, lk 34.[3] Euroopa Parlamendi 10. aprilli 1997. aasta arvamus (EÜT C 132, 28.4.1997, lk 215), nõukogu 24. juuli 1997. aasta ühine seisukoht (EÜT C 307, 8.10.1997, lk 6) ja Euroopa Parlamendi 6. novembri 1997. aasta otsus (EÜT C 358, 24.11.1997).[4] EÜT L 45, 19.2.1975, lk 19.[5] EÜT L 39, 14.2.1976, lk 40.[6] EÜT L 348, 28.11.1992, lk 1.[7] EÜT L 145, 19.6.1996, lk 4.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/108/EEC of 14 December 1992 amending Directive 92/12/EEC on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products and amending Directive 92/81/EEC

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0108

Euroopa Liidu Teataja L 390 , 31/12/1992 Lk 0124 - 0126 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 2 Lk 0129  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 2 Lk 0129

		Nõukogu direktiiv 92/108/EMÜ,14. detsember 1992,millega muudetakse direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta ning direktiivi 92/81/EMÜEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiivi 92/12/EMÜ [4] sätete täielikuks ellurakendamiseks on vaja sätestada liikmesriikide need territooriumid, mida tuleb maksustamise osas kohelda kolmandate riikidena;kui aktsiisiga maksustatavad kaubad liiguvad ühest liikmesriigist teise läbi EFTA riikide, tuleks ette näha konkreetsed tingimused deklaratsiooni osas, milles näidatakse, et nimetatud toodete suhtes tuleb ühtse haldusdokumendi abil rakendada ühenduse sisetransiidiprotseduuri;tuleks selgelt sätestada, et lisaks peab aktsiisi nullmääraga maksustatavate selliste kaupade ühendusesisene liikumine, mida ei ole tarbimiseks ringlusse lubatud, toimuma maksuladude vahel;tarnekohta tuleks lubada muuta üksnes saatedokumendi muudatusega;hiljemalt 1. aprilliks 1993 peaks kõikide liikmesriikide ametivõimudel olema litsentseeritud laopidajate registrit ja maksuladude registrit sisaldav elektrooniline andmebaas;haldusmenetluse lihtsustamiseks ei peaks saatedokumenti elektroonilise andmetöötluse korral kasutama;kui tooteid veetakse aktsiisi peatamise korra alusel meritsi või õhuteed pidi otse ühest ühenduse sadamast või lennujaamast teise, tuleks kasutada saatedokumenti;tuleks ette näha, et aktsiisiga maksustatavad tooted, mille suhtes 1992. aastal rakendatakse aktsiisi peatamise korda, kuuluksid nimetatud korra alla ka edaspidi, kui seda ei ole nende suhtes lõpetatud;lisaks sellele on vaja muuta nõukogu 15. märtsi 1976. aasta direktiivi 76/308/EMÜ vastastikuse abi kohta Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvatest meetmetest tulenevate nõuete ning põllumajandusmaksude ja tollimaksude sissenõudmisel ning käibemaksu kohta [5] ja nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/81/EMÜ mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta, [6] et tagada ühenduse aktsiisisätete sujuv toimimine 1. jaanuaril 1993,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 92/12/EMÜ muudetakse järgmiselt:1. artikli 5 lõige 2 asendatakse järgmisega:"2. Ilma et see mõjutaks siseriiklike ja ühenduse tollialaste sätete kohaldamist ning juhul, kui aktsiisiga maksustatavad tooted:- saabuvad kolmandatest riikidest, artikli 2 lõigetes 1, 2 ja 3 nimetatud territooriumitelt või Kanalisaartelt või on sinna teel ning nende suhtes rakendatakse ühenduse tolliprotseduuri, välja arvatud vabasse ringlusse lubamine, või need on paigutatud vabatsooni või vabalattu,või- saadetakse ühtset haldusdokumenti kasutades EFTA riikide kaudu ühest liikmesriigist teise ühenduse sisetransiidiprotseduuri alusel,loetakse aktsiis nende osas peatatuks.Esimese lõigu teise taandega hõlmatud juhtudel:- märgitakse ühtse haldusdokumendi lahtrisse 33 asjassepuutuv CN-kood,- tehakse ühtse haldusdokumendi lahtrisse 44 selge märge, et tegu on aktsiisiga maksustatavate toodete lähetamisega,- jätab kaubasaatja endale koopia ühtse haldusdokumendi 1. eksemplarist,- saadab kaubasaaja kaubasaatjale tagasi ühtse haldusdokumendi 5. eksemplari koopia, mis on nõuetekohaselt kinnitatud.";2. artikli 7 lõikes 2 asendatakse sõnad "ette nähtud kättetoimetamiseks" sõnadega "või ette nähtud kättetoimetamiseks teises liikmesriigis";3. artiklit 15 muudetakse järgmiselt:a) lõikele 1 lisatakse järgmine lõik:"Esimese lõigu sätteid kohaldatakse aktsiisi nullmääraga maksustatavate tarbimiseks ringlusse lubamata toodete ühendusesisesele liikumise suhtes.";b) lisatakse järgmine lõige:"5. Lähtekoha volitatud laopidaja või tema agent võib uue tarnekoha märkimiseks haldus-saatedokumenti muuta. Lähtekoha pädevat asutust tuleb sellest viivitamata teavitada ning uus tarnekoht tuleb märkida haldus-saatedokumendi tagaküljele.";4. III jaotisele lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 15a1. Hiljemalt 1. aprilliks 1993 peab iga liikmesriigi pädeval asutusel olema elektrooniline andmebaas, mis sisaldab aktsiisiga seonduvateks toiminguteks volitatud laopidajate või ettevõtjate registrit ja maksuladudena tegutsemiseks volitatud kohtade registrit.2. Register sisaldab järgmisi andmeid:a) pädevate asutuste poolt isikule või kohale omistatud tunnusnumber;b) isiku või koha nimi ja aadress;c) kaupade liigid, mida nimetatud isik või koht võib hoida või vastu võtta;d) pädevate asutuste aadress, kellega võib täiendava teabe saamiseks ühendust võtta;e) tunnusnumbri väljaandmise kuupäev ning, kui vaja, kehtivuse lõppkuupäev.3. Lõikes 1 ning lõike 2 punktides a, b, c ja d nimetatud andmed saadetakse kõikide liikmesriikide pädevatele asutustele. Juhtudel, kus lõike 2 punktis e nimetatud andmeid automaatselt ei saadeta, esitatakse need mistahes liikmesriigi konkreetse taotluse korral. Kõiki andmeid kasutatakse üksnes isiku ja koha volitatuse, registreerituse või muude asjaolude kindlakstegemiseks.4. Iga liikmesriigi pädev asutus tagab, et aktsiisiga maksustatavate toodete ühendusesisese liikumisega seotud isikutel võimaldatakse saada kinnitust käesoleva artikli alusel säilitatavate andmete kohta.5. Igasugune käesoleva artikli kohaselt mis tahes kujul edastatud teave on salajane. Kõnealuse teabe suhtes kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus ja kaitse, mis laieneb samalaadsetele andmetele neid saava liikmesriigi siseriiklike õigusaktide kohaselt.6. Erandina lõikest 5 võib teavet esitav liikmesriik lubada seda teavet kasutada taotluse esitanud liikmesriigis muuks otstarbeks, kui taotluse saanud asutuse liikmesriigi õigusaktide kohaselt võib seda teavet kasutada samaks otstarbeks.";5. artikli 18 lõiget 1 muudetakse järgmiselt:"1. Olenemata võimalikust elektroonilise andmetöötluse kasutamisest, peab kõikide liikmesriikide vahel aktsiisi peatamise korra alusel liikuvate aktsiisiga maksustavate toodetega, sealhulgas meritsi või otse ühest ühenduse sadamast või lennujaamast teise liikuvate toodetega kaasas olema kaubasaatja poolt täidetud saatedokument. See dokument võib olla haldusdokument või äridokument. Dokumendi vorm ja sisu ning protseduurid juhuks, kui selle kasutamine on objektiivselt sobimatu, kehtestatakse artikliga 24 ettenähtud korras.";6. artikli 20 lõikele 3 lisatakse viimane lause järgmises sõnastuses:"Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et ära hoida eeskirjade rikkumisi või eiramisi ning kohaldada tõhusaid sanktsioone.";7. artikli 22 lõike 2 punktis b asendatakse fraas "artikli 18 lõikes 1 nimetatud dokumendi alusel" fraasiga "kooskõlas III jaotise sätetega";8. VII jaotisele lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 26aAktsiisiga maksustatavad tooted, mille suhtes enne 1. jaanuari 1993 rakendatakse aktsiisi peatamise korda, välja arvatud artikli 5 lõikes 2 ja artikli 18 lõikes 1 nimetatud korda, ning mille suhtes nimetatud korda ei ole lõpetatud, loetakse ka pärast nimetatud kuupäeva aktsiisi peatamise korra alla kuuluvateks.Kui esimeses lõigus kirjeldatud olukorras rakendatakse aktsiisi peatamise korda ühenduse sisetransiidiprotseduuri raames, kohaldatakse nende toodete nimetatud korrale allutamise hetkel kehtinud sätteid seni, kui nimetatud kord, mille kehtivus määratakse kindlaks eespool nimetatud sätete alusel, nende kaupade suhtes kehtib.Kui eespool kirjeldatud olukorras rakendatakse siseriiklikku aktsiisi peatamise korda, määravad liikmesriigid kindlaks tingimused ja formaalsused aktsiisi peatamise korra lõpetamiseks pärast 1. jaanuari 1993.";9. VII jaotisele lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 30aDirektiivi 76/308/EMÜ muudetakse järgmiselt:1. pealkiri asendatakse järgmisega:"Nõukogu direktiiv, 15. märts 1976, vastastikuse abi kohta Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvatest meetmetest tulenevate nõuete ning põllumajandusmaksude ja tollimaksude sissenõudmisel ning seoses käibemaksu ja teatavate aktsiisidega;"2. artiklis 2:a) asendatakse täht "e" tähega "f",b) punkti d järele lisatakse punkt e järgmises sõnastuses:"e) järgmised aktsiisid:- tubakatoodete aktsiis,- alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiis,- mineraalõlide aktsiis.""Artikkel 2Direktiivi 92/81/EMÜ muudetakse järgmiselt:1. artikli 2 lõikes 1:- asendatakse punkt b järgmisega:"b) CN-koodide 270710, 270720, 270730, 270750, 27079100, 27079911 ja 27079919 alla kuuluvad tooted",- punkt g jäetakse välja;2. artikli 8 lõige 8 asendatakse järgmisega:"8. Liikmesriigid võivad kohaldada käesolevas artiklis sätestatud aktsiisimäärast lähtuvaid aktsiisivabastusi või vähendatud aktsiisimäärasid, tagastades juba tasutud aktsiisi."Artikkel 31. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. detsembril 1992. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 14. detsember 1992Nõukogu nimeleesistujaN. Lamont[1] EÜT C 283, 31.10.1992, lk 8.[2] Arvamus on esitatud 20. novembril 1992 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] Arvamus on esitatud 24. novembril 1992 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 76, 23.3.1992, lk 1.[5] EÜT L 73, 19.3.1976, lk 18. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 79/1071/EMÜ (EÜT L 331, 27.12.1979, lk 10).[6] EÜT L 316, 31.10.1992, lk 12.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 19. veebruar 1973, teatavates pingevahemikes kasutatavaid elektriseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31973L0023

Euroopa Liidu Teataja L 077 , 26/03/1973 Lk 0029 - 0033 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0167  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0058  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0167  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 2 Lk 0182  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 2 Lk 0182

		Nõukogu direktiiv,19. veebruar 1973,teatavates pingevahemikes kasutatavaid elektriseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(73/23/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamustning arvestades, et:liikmesriikides kehtivad sätted, mille eesmärk on tagada teatavates pingevahemikes toimivate elektriseadmete ohutu kasutamine, võivad erineda ja seeläbi takistada kaubandust;teatavates liikmesriikides on teatavaid elektriseadmeid käsitlevad ohutuseeskirjad kehtestatud ennetavate ja piiravate meetmete kujul, mis on vastu võetud kohustuslikena;teistes liikmesriikides viidatakse ohutussätetes sama eesmärgi saavutamiseks standardimisasutuste kehtestatud tehnilistele normidele; sellise süsteemi eeliseks on kiire kohanemine tehnika arenguga, eiramata seejuures ohutusnõudeid;teatavad liikmesriigid teevad normide heakskiitmiseks haldustoiminguid; selline heakskiitmine ei mõjuta mingil viisil normide tehnilist sisu ega piira nende kohaldamist; seetõttu ei saa selline heakskiitmine ühenduse seisukohast muuta ühtlustatud ja avaldatud normide mõju;kui elektriseadmed vastavad teatavatele ohutusnõuetele, mis on tunnustatud kõikides liikmesriikides, peaksid need seadmed saama ühenduse piires vabalt liikuda; ilma et see piiraks muid tõendamisvõimalusi, võib vastavust nendele nõuetele tõendada viitega ühtlustatud normidele, milles need nõuded sisalduvad; need ühtlustatud normid tuleks kehtestada ühise kokkuleppega asutuste vahel, kellest iga liikmesriik teatab teistele liikmesriikidele ja komisjonile, ja need normid tuleks avalikustada võimalikult laialdaselt; sellise ühtlustamisega tuleks kaubanduse huvides kõrvaldada siseriiklike normide vahelistest erinevustest tulenevad takistused;ilma et see piiraks muid tõendusvõimalusi, võib elektriseadet pidada ühtlustatud normidele vastavaks pädevate organisatsioonide kinnitatud märgiste või väljastatud sertifikaatide põhjal või nende puudumisel tootja vastavusdeklaratsiooni põhjal; kaubandustõkete kõrvaldamise hõlbustamiseks peaksid liikmesriigid tunnustama selliseid märgiseid, sertifikaate või deklaratsioone tõenditena; selleks tuleks kõnealused märgised või sertifikaadid avalikustada eeskätt nende Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise teel;üleminekumeetmena võib nende elektriseadmete vaba liikumise, mille kohta ühtlustatud normid veel puuduvad, saavutada selliste ohutuseeskirjade või normide kohaldamise teel, mille on juba kehtestanud muud rahvusvahelised asutused või mõni ühtlustatud norme kehtestatavatest asutustest;on võimalik, et elektriseade lastakse vabasse ringlusse isegi juhul, kui see ei vasta ohutusnõuetele, mistõttu on soovitav kehtestada sobivad sätted selle ohu vähendamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis tähendab "elektriseade" mis tahes seadet, mis on mõeldud kasutamiseks pingevahemikus 50–1000 volti vahelduvvoolu puhul ja 75–1500 volti alalisvoolu puhul, välja arvatud II lisas loetletud seadmed ja nähtused.Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et elektriseadmeid võiks turustada üksnes juhul, kui need on valmistatud ühenduses kehtivate heade ohutustehnikatavade kohaselt ega ohusta nõuetekohase paigaldamise ja hooldamise ja ettenähtud otstarbeks kasutamise korral inimeste, koduloomade ega vara turvalisust.2. Lõikes 1 osutatud ohutuseesmärkide põhipunktid on loetletud I lisas.Artikkel 3Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et kui elektriseade vastab artikli 2 sätetele ja kui artiklites 5, 6, 7 ja 8 sätestatud tingimustest ei tulene teisiti, ei takistata selle vaba liikumist ühenduses ohutusega seotud põhjustel.Artikkel 4Elektriseadmete osas tagavad liikmesriigid, et elektrijaotusettevõtted ei sea võrku ühendamise ega elektriseadmete kasutajate elektriga varustamise eeltingimuseks artiklis 2 sätestatutest rangemaid nõudeid.Artikkel 5Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et nende pädevad haldusasutused käsitavad eeskätt ühtlustatud normide ohutuseeskirjadega kooskõlas olevaid elektriseadmeid artikli 2 sätetele vastavana seoses turustamise ja vaba liikumisega, nagu osutatud vastavalt artiklites 2 ja 3.Normid loetakse ühtlustatuks siis, kui need on koostatud nende asutuste ühisel kokkuleppel, kellest liikmesriigid on teatanud artiklis 11 sätestatud korras, ja avaldatud siseriiklike menetluste kohaselt. Norme ajakohastatakse kooskõlas tehnika arengu ja heade ohutustehnikatavade muutumisega.Loend ühtlustatud normidest ja nende viidetest avaldatakse teadmiseks Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 61. Kui artiklis 5 määratletud ühtlustatud norme ei ole veel koostatud ja avaldatud, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed tagamaks, et turustamise või vaba liikumise eesmärgil, nagu osutatud vastavalt artiklites 2 ja 3, käsitavad nende pädevad haldusasutused artikli 2 sätetele vastavana ka elektriseadmeid, mis on kooskõlas Elektriseadmete Heakskiitmise Eeskirjade Rahvusvahelise Komisjoni (CEE) ja Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) ohutuseeskirjadega, mis on avaldatud lõigetes 2 ja 3 sätestatud korras.2. Komisjon teatab lõikes 1 osutatud ohutuseeskirjadest liikmesriikidele käesoleva direktiivi jõustumisel ja seejärel iga kord nende avaldamisel. Pärast liikmesriikidega nõu pidamist teatab komisjon eeskirjadest ja eeskätt variantidest, mida ta soovitab avaldada.3. Liikmesriigid teatavad komisjonile kolme kuu jooksul oma võimalikest vastuväidetest sel viisil teatavaks tehtud eeskirjadele, märkides ohutusega seotud põhjused, mille tõttu ei tohiks neid eeskirju tunnustada.Need ohutuseeskirjad, mille suhtes ei ole vastuväiteid esitatud, avaldatakse teadmiseks Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 7Kui artiklis 5 määratletud ühtlustatud normid või artikli 6 kohaselt avaldatud ohutuseeskirjad veel puuduvad, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed tagamaks, et turustamise või vaba liikumise eesmärgil, nagu osutatud vastavalt artiklites 2 ja 3, käsitavad nende pädevad haldusasutused artikli 2 sätetele vastavana ka elektriseadmeid, mis on valmistatud kooskõlas valmistusliikmesriigis kehtivate ohutuseeskirjadega, kui seeläbi tagatakse nende endi territooriumil nõutavaga samaväärne ohutustase.Artikkel 81. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et nende pädevad haldusasutused annavad loa turustamiseks või vaba liikumiseks, nagu osutatud vastavalt artiklites 2 ja 3, elektriseadmetele, mis ei ole küll kooskõlas artiklis 5 osutatud ühtlustatud normide või artiklite 6 ja 7 sätetega, kuid vastavad artikli 2 sätetele.2. Erimeelsuste korral võib tootja või importija esitada elektriseadme artikli 2 sätetele vastavust käsitleva aruande, mille on koostanud asutus, kellest on teatatud artiklis 11 sätestatud korras.Artikkel 91. Kui mõni liikmesriik otsustab ohutusega seotud põhjustel keelata mis tahes elektriseadme turustamise või tõkestada selle vaba liikumist, teatab ta sellest viivitamata muudele asjaomastele liikmesriikidele ja komisjonile, märkides oma otsuse põhjused ja teatades eelkõige, kas:- seadme mittevastavus artiklile 2 tuleneb puudustest artiklis 5 osutatud ühtlustatud normides, artiklis 6 osutatud eeskirjades või artiklis 7 osutatud normides,- seadme mittevastavus tuleneb kõnealuste normide või avaldatud eeskirjade vigasest kohaldamisest või artiklis 2 osutatud heade ohutustehnikatavade eiramisest.2. Kui teised liikmesriigid esitavad lõikes 1 osutatud otsuse suhtes vastuväiteid, peab komisjon asjaomaste liikmesriikidega viivitamata nõu.3. Kui kolme kuu jooksul lõikes 1 sätestatud teatamisest ei ole kokkuleppele jõutud, küsib komisjon arvamust mõnelt artiklis 11 sätestatud korras teatatud asutuselt, kelle registrijärgne asukoht on väljaspool asjaomaseid liikmesriike ja kes ei ole osalenud artiklis 8 sätestatud menetluses. Arvamuses piiritletakse artikli 2 sätete eiramise ulatus.4. Komisjon edastab selle asutuse arvamuse kõikidele liikmesriikidele, kes võivad ühe kuu jooksul esitada komisjonile oma märkusi. Samal ajal võtab komisjon arvesse märkusi, mis asjaosalised on teinud eespool nimetatud arvamuse kohta.5. Pärast nende märkustega tutvumist koostab komisjon vajaduse korral asjakohased soovitused või arvamused.Artikkel 101. Ilma et see piiraks muid tõendamisvõimalusi, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed tagamaks, et nende pädevad haldusasutused lähtuvad eeldusest, et elektriseade vastab artiklite 5, 6 ja 7 sätetele, kui seadmele on paigaldatud nõuetekohasust tähistav märgis või kui esitatakse vastavussertifikaat või nende puudumisel, eelkõige tööstusseadmete puhul, esitatakse tootja vastavusdeklaratsioon.2. Artiklis 11 sätestatud korras teatatud asutused kehtestavad märgised või sertifikaadid eraldi või ühisel kokkuleppel. Need asutused avaldavad nende märgiste ja sertifikaatide näidised ja need avaldatakse teadmiseks ka Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 11Iga liikmesriik teatab teistele liikmesriikidele ja komisjonile:- artiklis 5 osutatud asutustest,- asutustest, kes võivad artikli 10 kohaselt kehtestada märgiseid ja sertifikaate,- asutustest, kes võivad koostada artikli 8 kohase aruande või esitada artikli 9 kohase arvamuse,- artikli 5 teise lõigu kohase avaldamise kohast.Iga liikmesriik teatab teistele liikmesriikidele ja komisjonile kõikidest muudatustest eespool nimetatud andmetes.Artikkel 12Käesolev direktiiv ei kehti kolmandatesse riikidesse eksportimiseks mõeldud elektriseadmete suhtes.Artikkel 131. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 18 kuu jooksul selle teatavakstegemisest ja teatavad nendest viivitamata komisjonile.Taani puhul pikendatakse seda tähtaega siiski viie aastani.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 14Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 19. veebruar 1973Nõukogu nimeleesistujaA. Lavens--------------------------------------------------I LISATEATAVATES PINGEVAHEMIKES KASUTATAVATE ELEKTRISEADMETEGA SEOTUD OHUTUSEESMÄRKIDE PÕHIPUNKTID1. Üldtingimuseda) Põhiomadused, mille tundmine ja arvessevõtmine tagab, et elektriseadet kasutatakse ohutult ja ettenähtud otstarbeks, märgitakse seadmele või, kui see ei ole võimalik, kaasasolevale teabelehele.b) Tootja nimi, marginimetus või kaubamärk tuleks selgelt trükkida elektriseadmele või, kui see ei ole võimalik, pakendile.c) Elektriseade koos selle koostisosadega tuleks valmistada nii, et seadet oleks võimalik ohutult ja nõuetekohaselt kokku panna ja toitevõrku ühendada.d) Elektriseade peaks olema kavandatud ja valmistatud nii, et oleks tagatud kaitse käesoleva lisa punktides 2 ja 3 sätestatud ohtude eest juhul, kui seadet kasutatakse ettenähtud otstarbel ja hooldatakse asjakohaselt.2. Kaitse elektriseadmest tulenevate ohtude eestPunkti 1 kohaselt tuleb ette näha tehnilised meetmed tagamaks, et:a) inimesed ja koduloomad on piisavalt kaitstud kehavigastuste või muu kahju eest, mida võib põhjustada otsene või kaudne kokkupuude elektriga;b) ei teki ohtlikke temperatuure, elektrikaari ega kiirgust;c) inimesed, koduloomad ja vara on piisavalt kaitstud mitteelektriliste ohtude eest, mida elektriseade kogemuse kohaselt põhjustab;d) isolatsioon on eeldatavates oludes sobiv.3. Kaitse ohtude eest, mida võib põhjustada elektriseadmele avalduv välismõjuPunkti 1 kohaselt tuleb ette näha tehnilised meetmed tagamaks, et:a) elektriseade vastab eeldatavatele mehhaanilistele nõuetele nii, et inimesed, koduloomad ega vara ei oleks ohus;b) elektriseade on eeldatavates keskkonnaoludes vastupidav mittemehhaanilistele mõjudele nii, et inimesed, koduloomad ega vara ei oleks ohus;c) elektriseade ei ohusta inimesi, koduloomi ega vara eeldatavates ülekoormusoludes.--------------------------------------------------II LISADIREKTIIVI KOHALDAMISALAST VÄLJA JÄÄVAD SEADMED JA NÄHTUSEDPlahvatusohtlikus keskkonnas kasutatavad elektriseadmedRadioloogias ja meditsiinis kasutatavad elektriseadmedKauba- ja inimesetõstukite elektrilised osadElektriarvestidKodumajapidamistes kasutatavad pistikud ja pistikupesadElektritarade toiteseadmedElektrilised raadiohäiredLaevades, lennukites või raudteedel kasutatavad elektrilised eriseadmed, mis vastavad nende rahvusvaheliste asutuste koostatud ohutuseeskirjadele, kus liikmesriigid on osalised.--------------------------------------------------