title: Komisjoni direktiiv 2009/84/EÜ, 28. juuli 2009 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda selle I lisasse toimeaine sulfurüülfluoriid (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               29.7.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 197/67

      KOMISJONI DIREKTIIV 2009/84/EÜ,
   28. juuli 2009,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda selle I lisasse toimeaine sulfurüülfluoriid
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist, (1) eriti selle artikli 16 lõike 2 teist lõiku,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 4. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1451/2007 Euroopa Parlamendi ja nõukogu biotsiidide turuleviimist käsitleva direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikes 2 osutatud kümneaastase tööprogrammi teise etapi kohta (2) on kehtestatud selliste toimeainete loetelu, mida on vaja hinnata nende kandmiseks direktiivi 98/8/EÜ I, IA või IB lisasse. Sulfurüülfluoriid kuulub sellesse loetellu.

               (2)

               Komisjoni direktiiviga 2006/140/EÜ (3) kanti sulfurüülfluoriid toimeainena direktiivi 98/8/EÜ I lisasse kasutamiseks toodetes, mis kuuluvad direktiivi 98/8/EÜ V lisas määratletud tooteliiki 8: puidukonservandid.

               (3)

               Määruse (EÜ) nr 1451/2007 kohaselt on sulfurüülfluoriidi hinnatud vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 11 lõikele 2 kasutamiseks toodetes, mis kuuluvad kõnealuse direktiivi V lisas määratletud tooteliiki 18: insektitsiidid.

               (4)

               Referentliikmesriigiks määratud Rootsi esitas 19. juunil 2007 komisjonile pädeva asutuse aruande ja soovituse vastavalt määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 14 lõigetele 4 ja 6.

               (5)

               Komisjon ja liikmesriigid on pädeva asutuse aruande läbi vaadanud. Määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 15 lõike 4 kohaselt lisati läbivaatuse tulemused alalises biotsiidide komitees 20. veebruaril 2009. aastal hindamisaruandesse.

               (6)

               Uuringutest ilmneb, et sulfurüülfluoriidi sisaldavate biotsiidide kasutamisel insektitsiidina võib eeldada, et need vastavad direktiivi 98/8/EÜ artikli 5 nõuetele. Seega on asjakohane kanda sulfurüülfluoriid I lisasse, et kõikides liikmesriikides oleks võimalik sulfurüülfluoriidi sisaldavate biotsiidide insektitsiidina kasutamise lube välja anda, muuta või tühistada vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikele 3.

               (7)

               Hindamisaruande järelduste alusel on kohane nõuda, et sulfurüülfluoriidi sisaldavaid insektitsiidina kasutatavaid tooteid lubatakse kasutada vaid väljaõppe saanud professionaalsetel kasutajatel vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 10 lõike 2 punkti i alapunktile e ning et nende toodete kasutamiseks loa andmisel kehtestatakse ka konkreetsed riskivähendamismeetmed, et tagada kasutajate ja kõrvaliste isikute ohutus.

               (8)

               Lisaks on asjakohane nõuda pidevat seiret sulfurüülfluoriidi kasutamise üle kauges troposfääriõhus ja nõuda, et seiretulemuste aruanded esitatakse korrapäraselt komisjonile.

               (9)

               Käesoleva direktiivi sätteid on oluline kohaldada samal ajal kõikides liikmesriikides, et tagada toimeainena sulfurüülfluoriidi sisaldavate biotsiidide võrdne kohtlemine turul ja hõlbustada kogu biotsiidituru nõuetekohast toimimist.

               (10)

               Toimeaine I lisasse kandmisele peaks eelnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid ja huvitatud isikud saaksid valmistuda uute nõuete täitmiseks ning toimiku esitanud taotlejad saaksid kasutada kogu kümneaastast andmekaitseaega, mis direktiivi 98/8/EÜ artikli 12 lõike 1 punkti c alapunkti ii kohaselt algab toimeaine lisasse kandmise kuupäevast.

               (11)

               Lisasse kandmisele peaks järgnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid saaksid rakendada direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõiget 3, eelkõige välja anda, muuta või tühistada tooteliiki 18 kuuluvate sulfurüülfluoriidi sisaldavate biotsiidide kasutamise lube, et tagada nende vastavus direktiivile 98/8/EÜ.

               (12)

               Seepärast tuleks direktiivi 98/8/EÜ vastavalt muuta.

               (13)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas alalise biotsiidide komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 98/8/EÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juuniks 2010.
   Nad kohaldavad neid norme alates 1. juulist 2011.
   Kui liikmesriigid võtavad kõnealused normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 28. juuli 2009

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 123, 24.4.1998, lk 1.

      (2)  ELT L 325, 11.12.2007, lk 3.

      (3)  ELT L 414, 30.12.2006, lk 78.

      LISA
      Direktiivi 98/8/EÜ I lisas lisatakse kirje „nr 1” juurde järgmine teave:

                     Nr

                     Tavanimetus

                     IUPACi nimetus
                     Identifitseerimisnumbrid

                     Toimeaine miinimumpuhtus turustatavas biotsiidis

                     Lisamise kuupäev

                     Artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg
                     (v.a rohkem kui ühte toimeainet sisaldavad tooted, mille puhul artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg on viimases asjaomase toimeaine lisamise otsuses sätestatud tähtaeg)

                     Lisasse kuulumise lõppkuupäev

                     Toote liik

                     Erisätted (1)

                     „994 g/kg

                     1. juuli 2011

                     30. juuni 2013

                     30. juuni 2021

                     18

                     Liikmesriigid tagavad, et lube antakse järgmistel tingimustel:

                                 1)

                                 tooteid müüakse üksnes väljaõppe saanud professionaalsetele kasutajatele ja tooteid võivad kasutada üksnes sellised kasutajad;

                                 2)

                                 tuleb võtta asjakohased meetmed, et kaitsta fumigeerijaid ja kõrvalisi isikuid töödeldavate hoonete ja muude rajatiste fumigeerimise ja ventileerimise ajal;

                                 3)

                                 toodete märgistusele ja/või ohutuskaardile märgitakse, et enne mis tahes rajatise fumigeerimist tuleb kõik toiduained kõrvaldada;

                                 4)

                                 jälgitakse sulfurüülfluoriidi kontsentratsiooni kauges troposfääriõhus;

                                 5)

                                 liikmesriigid tagavad ka, et loa omanikud edastavad komisjonile punktis 4 osutatud seire aruanded iga viie aasta tagant, esimest korda hiljemalt viie aasta möödumisel loa andmisest. Avastamispiir analüüsimisel on vähemalt 0,5 ppt (vastab 2,1 ng sulfurüülfluoriidile troposfääriõhu m3 kohta).”

         (1)  VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel vajalike hindamisaruannete sisu ja järeldused on kättesaadavad komisjoni veebilehel: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Nõukogu Direktiiv, 4. juuni 1974, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad üleminekumeetmete kohta, mis käsitlevad tegelemist ja kauplemist toksiliste toodetega ja nende vahendamist ning tegevusi, mis eeldavad selliste toodete erialast kasutamist, kaasa arvatud vahendajate tegevus (74/556/EMÜ),

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31974L0556

Euroopa Liidu Teataja L 307 , 18/11/1974 Lk 0001 - 0004 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0163  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 1 Lk 0180  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0163  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 1 Lk 0174  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 06 Köide 1 Lk 0174

		Nõukogu direktiiv,4. juuni 1974,millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad üleminekumeetmete kohta, mis käsitlevad tegelemist ja kauplemist toksiliste toodetega ja nende vahendamist ning tegevusi, mis eeldavad selliste toodete erialast kasutamist, kaasa arvatud vahendajate tegevus(74/556/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 49, artikli 54 lõiget 2, artiklit 57, artikli 63 lõiget 2, artiklit 66 ja artiklit 235,võttes arvesse asutamispiirangute kaotamise üldprogrammi [1] ja eriti selle V jaotise teist ja kolmandat lõiku,võttes arvesse teenuste osutamise vabaduse piirangute kaotamise üldprogrammi, [2] eriti selle VI jaotise teist ja kolmandat lõiku,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [3]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [4]ning arvestades, et:lisaks kitsenduste tühistamise sätestamisele näevad need üldprogrammid ette, et tuleks uurida, kas tühistamisele peaks eelnema, sellega kaasnema või sellele järgnema diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikune tunnustamine ning kõnealuste tegevuste alustamist ja jätkamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamine ning kas vajaduse korral tuleks kuni sellise tunnustamise või kooskõlastamiseni vastu võtta üleminekumeetmeid; lisaks näevad teatavad asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse saavutamist käsitlevad nõukogu direktiivid ette direktiivide vastuvõtmise, mis käsitlevad vastastikust tunnustamist toksiliste toodetega kauplemise ja nende vahendamisega seotud ning selliste toodete erialast kasutamist eeldavate tegevuste osas;eelkõige nõukogu 7. juuli 1964. aasta direktiiv 64/427/EMÜ, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad üleminekumeetmete kohta seoses füüsilisest isikust ettevõtjate tegutsemisega ISICi põhigruppide 23–40 alla kuuluva tootmise ja töötlemise valdkonnas (tööstus ja käsitööndus), [5] ja 15. oktoobri 1968. aasta direktiiv 68/336/EMÜ, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad üleminekumeetmete kohta seoses füüsilisest isikust ettevõtjate tegutsemisega toiduaine- ja joogitööstuses (ISICi põhigrupid 20 ja 21), [6] ei välista toksiliste toodete kasutamist seoses tegevuste jätkamisega, mille suhtes neid kohaldatakse; nendes direktiivides ettenähtud üleminekumeetmeid kohaldatakse vastavalt ka selliste toodete kasutamise suhtes, kui nende tegevuste jätkamine seda nõuab;toksiliste toodetega kauplemise ja nende vahendamisega seonduvate ning selliste toodete erialast kasutamist eeldavate tegevuste, kaasa arvatud vahendajate tegevuse puhul nõuavad teatavad liikmesriigid mõnikord, et kõigil nende tegevustega seotud isikutel oleksid teatavad kvalifikatsioonitunnistuste või diplomitega tõendatud oskused, samal ajal kui teised liikmesriigid ei kehtesta konkreetseid nõudeid, vaid kehtestavad toksiliste toodete käitlemise või ladustamise kohta üksnes teatavad eritingimused; seetõttu pole võimalik saavutada ettenähtud kooskõlastamist samal ajal kui diskrimineerimise kaotamist; selline kooskõlastamine tuleb saavutada hiljem;otsese kooskõlastamise puududes tundub siiski soovitavana lihtsustada kõnealuste tegevuste jaoks asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse saavutamist, võttes vastu üldprogrammides kavandatud laadi üleminekumeetmed eeskätt selleks, et vältida erandlike raskuste põhjustamist liikmesriikide kodanikele, kus selliste tegevuste alustamine ei sõltu mingitest tingimustest;selliste raskuste vältimiseks peaksid üleminekumeetmed lubama peamiselt, et kõnealuste tegevuste alustamiseks vastuvõtvates liikmesriikides, kellel on selliste tegevuste alustamist reguleerivad eeskirjad, on piisavaks kvalifikatsiooni tõestuseks asjaolu, et samaga on mõistliku ja piisavalt hiljutise ajavahemiku jooksul tegeldud ühenduse liikmesriigis, mis pole vastuvõttev liikmesriik, mis tagab, et kõnealusel isikul on vastuvõtva liikmesriigi oma kodanikelt nõutavatega võrdväärsed erialased teadmised, pidades silmas ohtlikku mõju, mida toksilised tooted võivad keskkonna kaudu kas otseselt või kaudselt avaldada inimeste, loomade ja taimede tervisele;pidades silmas toksiliste toodete mitmesuguseid omadusi ja nende toksilisuse erinevat määra inimeste, loomade ja taimede tervisele, ei saa põhjendatult lugeda teadmisi ühe sellise toote mõjust või kogemusi selle käsitsemisel tõenduseks, nagu oleks olemas samaväärne pädevus muude selliste toodete või kõigi selliste toodete turustamiseks või erialaseks kasutamiseks; seetõttu peab vastuvõtval liikmesriigil olema õigus piirata üleminekumeetmete reguleerimisala toodetega, mis koosnevad ühesugustest toimeainetest või millel on keskkonna kaudu otseselt või kaudselt inimeste, loomade ja taimede tervisele sarnane mõju;niivõrd kui palgatöötajatel peavad liikmesriikides kõnealuse tegevuse alustamiseks või jätkamiseks olema üld-, majandus- või erialased teadmised või oskused, tuleks käesolevat direktiivi kohaldada ka kõnealuste isikute kategooria suhtes, et kõrvaldada tööjõu vaba liikumise takistus ja täiendada seega meetmeid, mis on vastu võetud nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määrusega (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires [7];samal põhjusel tuleks palgatöötajate suhtes kohaldada sätteid, mis reguleerivad hea maine ja varasema pankroti puudumise tõendamist;käesoleva direktiiviga sätestatud meetmete peamine eesmärk kaob, kui saavutatakse kõnealuste tegevuste alustamise ja jätkamise tingimuste kooskõlastamine ning diplomite, tõendite ja muude kvalifikatsioonitunnistuste vastastikune tunnustamine,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Liikmesriigid võtavad käesolevas direktiivis määratletud üleminekumeetmed nende territooriumil käesoleva artikli lõikes 2 nimetatud tegevusi jätkata soovivate üldprogrammide I jaotisega hõlmatud füüsiliste isikute ja äriühingute (edaspidi "kasusaajad") asutamise või teenuste osutamise suhtes.2. Nimetatud tegevused on need, mida hõlmab nõukogu 4. juuni 1974. aasta direktiiv 74/557/EMÜ asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse saavutamise kohta seoses füüsilisest isikust ettevõtjate ja vahendajate tegutsemisega toksiliste toodetega kauplemise ja nende vahendamise valdkonnas. [8]Samuti käsitleb käesolev direktiiv toksiliste ainete erialast kasutamist hõlmavaid tegevusi, niivõrd kui sellised tegevused on liberaliseeritud või liberaliseeritakse järgmiste direktiividega:- nõukogu 14. detsembri 1964. aasta direktiiv 65/1/EMÜ, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad teenuste osutamise vabaduse saavutamiseks põllumajanduse ja aianduse valdkonnas, [9]- nõukogu 24. oktoobri 1967. aasta direktiiv 67/654/EMÜ, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse saavutamiseks seoses füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisega metsamajanduse ja metsavarumise valdkonnas, [10]- nõukogu 16. detsembri 1970. aasta direktiiv 71/18/EMÜ, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad asutamisvabaduse saavutamiseks põllumajandus- ja aiandusteenuseid pakkuvate füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes, [11]- nõukogu … direktiiv 74/…/EMÜ asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse saavutamise kohta seoses füüsilisest isikust ettevõtjate tegutsemisega mitmesugustes valdkondades (ex ISIC põhigrupp 01 kuni põhigrupp 85), mis käsitleb selle direktiiviga hõlmatud tegevusi, mis kuuluvad ISIC gruppi 859 ja eeldavad toksiliste toodete kasutamist.3. Üleminekumeetmeid, nii nagu ka nõukogu direktiivi 74/557/EMÜ artikli 7 lõikeid 1–4, kohaldatakse samuti isikute suhtes, kes palgatöötajatena jätkavad lõikes 2 nimetatud tegevusi.Artikkel 2Kui artikli 1 lõike 2 esimeses lõigus nimetatud kutsealal tegutsema asumiseks või tegutsemiseks peavad liikmesriigis olema üld-, majandus- või kutsealased teadmised ja -oskused, aktsepteerib kõnealune liikmesriik selliste teadmiste ja oskuste piisava tõendusena asjaolu, et kõnealusel kutsealal on tegutsetud teises liikmesriigis ühel järgmistest ajavahemikest:a) viis järjestikust aastat sõltumatult või ettevõtte juhina, kui see tegevus ei lõppenud varem kui kaks aastat enne artikli 4 lõikes 2 nimetatud taotluse tegemist;b) kaks järjestikust aastat sõltumatult või ettevõtte juhina, kui kasusaajal on kõnealuse tegevuse kohta sertifikaat, mis tõendab tema oskusi ja pädevust ja mis lubab tal jätkata toksiliste toodetega kauplemist või toksiliste toodete vahendamist päritoluliikmesriigis või liikmesriigis, kust ta tuleb;c) kolm järjestikust aastat sõltumatult või ettevõtte juhina, kui soodustatud isik tõendab, et ta on enne seda saanud kõnealusel kutsealal väljaõppe, mille kohta tal on riiklikult tunnustatud või pädeva kutse- või majandusorganisatsiooni poolt oma nõuetele täielikult vastavaks tunnistatud tunnistus;d) kolm järjestikust aastat palgatöötajana, kui kasusaajal on kõnealuse tegevuse kohta sertifikaat, mis tõendab tema oskusi ja pädevust ja mis lubab tal jätkata toksiliste toodetega kauplemist või toksiliste toodete vahendamist päritoluliikmesriigis või liikmesriigis, kust ta tuleb;e) neli järjestikust aastat palgatöötajana, kui kasusaaja tõendab, et ta on enne seda saanud kõnealusel kutsealal väljaõppe, mille kohta tal on riiklikult tunnustatud või pädeva kutse- või majandusorganisatsiooni poolt oma nõuetele täielikult vastavaks tunnistatud tunnistus.Käesolev artikkel käsitleb ainult lõpptarbijale originaalpakendis tarnimiseks mõeldud pakendatud toksiliste toodetega kauplemist või nende turustamist.Artikkel 3Kui artikli 1 lõike 2 teises lõigus nimetatud kutsealal tegutsema asumiseks või tegutsemiseks peavad liikmesriigis olema üld-, majandus- või kutsealased teadmised ja -oskused, aktsepteerib kõnealune liikmesriik selliste teadmiste ja oskuste piisava tõendusena asjaolu, et kõnealusel kutsealal on tegutsetud teises liikmesriigis ühel järgmistest ajavahemikest:a) kuus järjestikust aastat sõltumatult või ettevõtte juhina, kui see tegevus ei lõppenud varem kui kaks aastat enne artikli 4 lõikes 2 nimetatud taotluse tegemist;b) kolm järjestikust aastat sõltumatult või ettevõtte juhina, kui kasusaajal on kõnealuse tegevuse kohta sertifikaat, mis tõendab tema oskusi ja pädevust ja lubab tal jätkata toksiliste toodete erialast kasutamist nõudvaid tegevusi päritoluliikmesriigis või liikmesriigis, kust ta tuleb;c) neli järjestikust aastat sõltumatult või ettevõtte juhina, kui kasusaaja tõendab, et ta on enne seda saanud kõnealusel kutsealal väljaõppe, mille kohta tal on riiklikult tunnustatud või pädeva kutse- või majandusorganisatsiooni poolt oma nõuetele täielikult vastavaks tunnistatud tunnistus;d) neli järjestikust aastat palgatöötajana, kui kasusaajal on kõnealuse tegevuse kohta sertifikaat, mis tõendab tema oskusi ja pädevust ja lubab tal jätkata toksiliste toodete erialast kasutamist nõudvaid tegevusi päritoluliikmesriigis või liikmesriigis, kust ta tuleb;e) viis järjestikust aastat palgatöötajana, kui kasusaaja tõendab, et ta on enne seda saanud kõnealusel kutsealal väljaõppe, mille kohta tal on riiklikult tunnustatud või pädeva kutse- või majandusorganisatsiooni poolt oma nõuetele täielikult vastavaks tunnistatud tunnistus.Punktide a, c ja e sätteid ei kohaldata tegevuste suhtes, mis eeldavad teatavate järgnevate, eriti toksiliste toodete erialast kasutamist:- vesiniktsüaniidhape ja selle lahustuvad soolad,- vesinikfluoriidhape ja selle lahustuvad soolad,- akrüülnitriil,- vedel suruammoonium,- metüülbromiid,- kloorpikriin,- vesinikfosfiid ja seda vabastada võivad tooted,- etüleenoksiid,- süsinikdisulfiid,- süsiniktetrakloriid,- trikloroatsetonitriil.Punktide b ja d sätete kohaldamisel nende väga toksiliste toodete suhtes peavad oskuste või pädevuse kohta antud sertifikaadis olema nimetatud toode või tooted, mida kasusaajal on õigus kasutada päritoluliikmesriigis või liikmesriigis, kust ta tuleb.Sel juhul ei tohi kasusaaja tegevus olla lõppenud varem kui kaks aastat enne artikli 4 lõikes 2 nimetatud taotluse tegemist.Artikkel 41. Isikut käsitletakse ettevõtte juhina tegutsenud isikuna artiklite 2 ja 3 tähenduses, kui ta on asjakohasel kutsealal tegutsenud tööstus- või äriettevõttes:a) ettevõtte juhina või ettevõtte filiaali juhina; võib) ettevõtte juhina või ettevõtte juhi asetäitjana, kui selline ametikoht eeldab esindatava omaniku või juhiga samaväärset vastutust; võic) juhtival ametikohal, mille kohustused seostuvad toksiliste toodetega kauplemise või toksiliste toodete vahendamisega ja vastutust vähemalt ühe ettevõtte osakonna eest, või juhtival ametikohal koos vastutusega nimetatud toodete kasutamise eest.2. Tõestuse, et artiklites 2 ja 3 ettenähtud tingimused on täidetud, annab tõend, mille väljastab pädev asutus või organ päritoluliikmesriigis või liikmesriigis, kust kõnealune isik tuleb, ja mille isik esitab oma taotluse tõenduseks, et jätkata kõnealust tegevust või tegevusi vastuvõtvates liikmesriikides. Selles tõendis on vajaduse korral nimetatud, kas luba on päritoluliikmesriigis või riigis, kust kõnealune isik tuleb, piiratud toksiliste toodete vahendamisega seotud tegevuste või selliste toodete erialast kasutamist eeldavate tegevuste alustamisega, või kas nendest tegevustest on välja arvatud teatavad toksilised tooted.3. Liikmesriigid määravad artiklis 7 sätestatud tähtaja jooksul asutused ja organid, kellel on õigus lõikes 2 nimetatud tõendeid välja anda, ning teatavad sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile.Artikkel 5Kui päritoluliikmesriigis või liikmesriigis, kust kõnealune isik tuleb, lubavad artiklites 2 ja 3 sätestatud kvalifikatsioonitõendid või artikli 4 lõikes 2 ettenähtud tunnistused ainult toksiliste toodete vahendamisega seotud tegevuste või selliste toodete erialast kasutamist eeldavate tegevuste alustamist või arvavad nende tegevuste hulgast välja teatavad toksilised tooted, võib vastuvõttev liikmesriik oma territooriumil kohaldada samu piiranguid ning samuti arvata toksiliste toodete erialast kasutamist eeldavate tegevuste hulgast välja tooted, mis sisaldavad sama toimeainet kui väljaarvatud tooted või ohustavad samamoodi keskkonna kaudu kas otseselt või kaudselt inimeste, loomade ja taimede tervist.Artikkel 6Käesolevat direktiivi kohaldatakse kuni kõnealuste tegevuste alustamist ja jätkamist käsitlevate siseriiklike eeskirjade kooskõlastamist käsitlevate sätete jõustumiseni.Artikkel 71. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed kuue kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti ja komisjon teatab sellest teistele liikmesriikidele.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 4. juuni 1974Nõukogu nimeleesistujaJ. Ertl[1] EÜT 2, 15.1.1962, lk 36/62.[2] EÜT 2, 15.1.1962, lk 32/62.[3] EÜT C 63, 28.5.1969, lk 21.[4] EÜT C 10, 27.1.1970, lk 23.[5] EÜT 117, 23.7.1964, lk 1863/64.[6] EÜT L 260, 22.10.1968, lk 12.[7] EÜT L 257, 19.10.1968, lk 2.[8] EÜT L 307, 18.11.1974, lk 5.[9] EÜT 1, 8.1.1965, lk 1/65.[10] EÜT 263, 30.10.1967, lk 6.[11] EÜT L 8, 11.1.1971, lk 24.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 20. oktoober 1980, töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31980L0987

Euroopa Liidu Teataja L 283 , 28/10/1980 Lk 0023 - 0027 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 2 Lk 0121  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 05 Köide 4 Lk 0035  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 2 Lk 0121  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 05 Köide 2 Lk 0219  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 05 Köide 2 Lk 0219

		Nõukogu direktiiv,20. oktoober 1980,töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(80/987/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi ettepanekut, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:on vaja kindlustada töötajate kaitse nende tööandja maksejõuetuse korral, eelkõige rahuldamata nõuete väljamaksmise tagamiseks, ning samas võtta arvesse ühenduse tasakaalustatud majandusliku ja sotsiaalse arengu vajadust;töötajate sellise kaitse ulatuses on liikmesriikide vahel erinevusi ning tuleks püüda selliseid erinevusi vähendada, sest need võivad vahetult mõjutada siseturu toimimist;selle valdkonna seaduste ühtlustamist peaks seetõttu edendama, samal ajal säilitades asutamislepingu artiklis 117 osutatud olude paranemise;Gröönimaa tööturg erineb selle piirkonna geograafilise asukoha ja praeguse töökohtade struktuuri tõttu oluliselt ühenduse teiste piirkondade tööturust;Kreeka Vabariik saab 1. jaanuaril 1981 Euroopa Majandusühenduse liikmeks vastavalt aktile Kreeka Vabariigi ühinemistingimuste ja asutamislepingutes tehtavate muudatuste kohta ja seetõttu on vaja käesoleva direktiivi lisas pealkirja "Kreeka" all kindlaks määrata need töötajate kategooriad, kelle nõuded võib vastavalt käesoleva direktiivi artikli 1 lõikele 2 välja arvata direktiivi reguleerimisalast,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAGUReguleerimisala ja mõistedArtikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse töölepingust või töösuhtest tulenevate töötaja nõuete suhtes tööandja vastu, kes on artikli 2 lõikes 1 määratletud tähenduses maksejõuetu.2. Liikmesriigid võivad erandkorras käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja arvata teatud töötajate kategooriate nõuded tulenevalt nende töölepingu või töösuhte erilisest laadist või teiste tagatiste olemasolust, mis pakuvad töötajatele käesolevas direktiivis sätestatuga võrdväärset kaitset.Eelmises lõigus nimetatud töötajate kategooriad on loetletud käesoleva direktiivi lisas.3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata Gröönimaa suhtes. See erand vaadatakse uuesti läbi, kui selle piirkonna töökohtade struktuur muutub.Artikkel 21. Käesoleva direktiivi kohaldamisel loetakse tööandja maksejõuetuks:a) kui vastavalt asjaomaste liikmesriikide õigus- ja haldusnormidele on taotletud tööandja vara suhtes menetluse algatamist, selleks et kollektiivselt rahuldada võlausaldajate nõudeid ning mis võimaldab arvestada artikli 1 lõikes 1 nimetatud nõudeid, jab) kui nimetatud õigus- ja haldusnormide kohaselt pädev ametiasutus on:- otsustanud algatada menetluse või- tuvastanud, et tööandja ettevõtte tegevus on täielikult lõpetatud ja järelejäänud vara ebapiisavus ei õigusta menetluse algatamist.2. Käesolev direktiiv ei piira siseriiklikku õigust seoses mõistete "töötaja", "tööandja", "töötasu", "vahetult tekkiv õigus" ja "tulevikus tekkiv õigus" määratlemisega.II JAGUSätted garantiiasutuste kohtaArtikkel 31. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed kindlustamaks, et artiklit 4 arvestades tagavad garantiiasutused töölepingutest või töösuhetest tulenevate töötaja töötasuga seotud rahuldamata nõuete väljamaksmise kindlaksmääratud kuupäevale eelnenud ajavahemiku eest.2. Liikmesriikide valikul on lõikes 1 osutatud kuupäevaks:- tööandja maksejõuetuse tekkimise kuupäev,- kuupäev, mil asjaomane töötaja sai teate vallandamise kohta tööandja maksejõuetuse tõttu, või- tööandja maksejõuetuse tekkimise kuupäev või kuupäev, mil lõpetati asjaomase töötaja tööleping või töösuhe tööandja maksejõuetuse tõttu.Artikkel 41. Liikmesriigid võivad piirata artiklis 3 nimetatud garantiiasutuste vastutust.2. Kui liikmesriigid kasutavad lõikes 1 nimetatud võimalust, peavad nad:- artikli 3 lõike 2 esimeses alapunktis nimetatud juhul kindlustama rahuldamata nõuete väljamaksmise, mis on seotud töötasuga töölepingu või töösuhte nende viimase kolme kuu eest, mis kuuluvad tööandja maksejõuetuse tekkimise kuupäevale eelnenud kuue kuu hulka,- artikli 3 lõike 2 teises alapunktis nimetatud juhul kindlustama töötasuga seotud rahuldamata nõuete väljamaksmise töölepingu või töösuhte nende kolme viimase kuu eest, mis eelnesid kuupäevale, mil asjaomane töötaja sai teate vallandamise kohta tööandja maksejõuetuse tõttu,- artikli 3 lõike 2 kolmandas alapunktis nimetatud juhul kindlustama töötasuga seotud rahuldamata nõuete väljamaksmise töölepingu või töösuhte nende viimase 18 kuu eest, mis eelnesid tööandja maksejõuetuse tekkimise kuupäevale või mil lõpetati asjaomase töötaja tööleping või töösuhe tööandja maksejõuetuse tõttu. Sellisel juhul võivad liikmesriigid piirata maksekohustust kohustusega maksta vastavalt kaheksa nädala eest või mitme lühema ajavahemiku eest, mis kokku moodustavad kaheksa nädalat.3. Selleks et vältida summade väljamaksmist, mis ületavad käesoleva direktiivi sotsiaalsed eesmärgid, võivad liikmesriigid siiski seada vastutuse ülemmäära töötajate rahuldamata nõuete suhtes.Kui liikmesriigid kasutavad seda võimalust, teatavad nad komisjonile, mil viisil ülemmäär seati.Artikkel 5Liikmesriigid sätestavad üksikasjalikud eeskirjad garantiiasutuste organiseerimise, rahastamise ja töö kohta, järgides eelkõige järgmisi põhimõtteid:a) garantiiasutuste vara ei sõltu tööandja käibekapitalist ning sellele ei või pöörata sissenõuet maksejõuetuse menetluse käigus;b) tööandjad osalevad garantiiasutuste rahastamises, kui riigiasutused ei kata seda täies ulatuses;c) garantiiasutuste vastutus ei sõltu sellest, kas rahastamiskohustus on täidetud või mitte.III JAGUSotsiaalkindlustust käsitlevad sättedArtikkel 6Liikmesriigid võivad sätestada, et artikleid 3, 4 ja 5 ei kohaldata sissemaksete suhtes, mida tehakse vastavalt riiklikele sotsiaalkindlustusskeemidele või täiendavatele tööandja või tööandjatevahelistele pensioniskeemidele, mis ei kuulu riiklikesse sotsiaalkindlustusskeemidesse.Artikkel 7Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et riiklike sotsiaalkindlustusskeemide kohaselt kohustuslike sissemaksete tasumata jätmine kindlustusasutustele tööandja poolt enne tema maksejõuetuse tekkimist ei kahjustaks töötajate õigust saada hüvitisi nendelt kindlustusasutustelt niivõrd, kuivõrd töötajate sissemaksed on töötasust maha arvatud.Artikkel 8Liikmesriigid tagavad vajalike meetmete võtmise, et kaitsta töötajate ja isikute huve, kes olid tööandja ettevõttest lahkunud selleks kuupäevaks, kui tekkis tööandja maksejõuetus, seoses nende töötajate vahetult või tulevikus tekkiva õigusega saada vanadushüvitist, sealhulgas toitjakaotushüvitist, vastavalt täiendavatele tööandja või tööandjatevahelistele pensioniskeemidele, mis ei kuulu riiklikesse sotsiaalkindlustusskeemidesse.IV JAGUÜld- ja lõppsättedArtikkel 9Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust kohaldada või kehtestada töötajate jaoks soodsamaid õigus- või haldusnorme.Artikkel 10Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust:a) võtta vajalikke meetmeid kuritarvituste vältimiseks;b) loobuda artiklis 3 nimetatud kohustusest või vähendada seda või loobuda artiklis 7 nimetatud garantiikohustusest või vähendada seda, kui ilmneb, et kohustuse täitmine on põhjendamatu töötaja ja tööandja vaheliste eriliste sidemete ja ühiste huvide tõttu, mis tulenevad nendevahelisest salajasest kokkuleppest.Artikkel 111. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 36 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid esitavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud õigus- ja haldusnormide teksti.Artikkel 1218 kuu jooksul pärast artikli 11 lõikes 1 ettenähtud 36kuulise tähtaja möödumist edastavad liikmesriigid komisjonile kogu asjakohase teabe võimaldamaks komisjonil koostada nõukogule aruanne käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 20. oktoober 1990Nõukogu nimeleesistujaJ. Santer[1] EÜT C 135, 9.6.1978, lk 2.[2] EÜT C 39, 12.2.1979, lk 26.[3] EÜT C 105, 26.4.1979, lk 15.--------------------------------------------------LISATöötajate kategooriad, kelle nõuded võib vastavalt artikli 1 lõikele 2 käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja arvataI. Töötajad, kellel on erilist laadi tööleping või töösuhe.A. KREEKAKalalaeva kapten ja laevapereliikmed, juhul kui neile makstakse osa kasumist või laeva kogutulust.B. IIRI1. Kodustöötajad (s.t isikud, kes teevad kodus tükitööd), kui neil puudub kirjalik tööleping.2. Tööandja lähisugulased, kes töötavad ilma kirjaliku töölepinguta ning kelle töö on seotud eramajapidamise või taluga, kus elavad tööandja ja tema lähisugulased.3. Isikud, kes tavaliselt töötavad alla 18 tunni nädalas ühe või enama tööandja juures ja kelle põhielatiseks ei ole selle töö eest saadav tasu.4. Isikud, kes hooajaliselt, puhuti või osalise tööajaga töötavad kalastusühistutes.5. Tööandja abikaasa.C. HOLLANDFüüsilise isiku teenistuses olevad koduabilised, kes töötavad tema juures alla kolme päeva nädalas.D. ÜHENDKUNINGRIIK1. Kalalaeva kapten ja laevapereliikmed, juhul kui neile makstakse osa laeva kasumist või kogutulust.2. Tööandja abikaasa.II. Töötajad, kellel on teist liiki tagatis.A. KREEKAMerelaevade laevapered.B. IIRI1. Kohalike või muude ametiasutuste või ühistranspordiettevõtete alalised ja pensioniõiguslikud töötajad.2. Pensioniõiguslikud õpetajad, kes töötavad järgmistes koolides: national school, secondary school, comprehensive school, teachers' training college.3. Alalised ja pensioniõiguslikud töötajad, kes töötavad mõnes riigi finantseeritavas erahaiglas.C. ITAALIA1. Töötajad, kellel on õigus saada hüvitisi vastavalt seadusele, mis tagab, et nende töötasu väljamaksmine jätkub ka siis, kui ettevõte satub majandusraskustesse.2. Merelaevade laevapered.D. ÜHENDKUNINGRIIK1. Registreeritud dokitöölised, välja arvatud need, kes teevad ainult või peamiselt mingit muud tööd peale dokitööde.2. Merelaevade laevapered.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2002/44/EÜ, 25. juuni 2002, töötervishoiu ja tööohutuse miinimumnõuete kohta seoses töötajate kokkupuutega füüsikalistest mõjuritest (vibratsioon) tulenevate riskidega (kuueteistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0044

Euroopa Liidu Teataja L 177 , 06/07/2002 Lk 0013 - 0020

		Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 2002/44/EÜ,25. juuni 2002,töötervishoiu ja tööohutuse miinimumnõuete kohta seoses töötajate kokkupuutega füüsikalistest mõjuritest (vibratsioon) tulenevate riskidega (kuueteistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 137 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1] mis esitati pärast konsulteerimist tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega,võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]olles nõu pidanud regioonide komiteega,toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt [3] vastavalt lepituskomisjonis 8. aprillil 2002 heakskiidetud ühistekstilening arvestades järgmist:(1) Asutamislepingu alusel võib nõukogu võtta direktiividega vastu miinimumnõuded, et soodustada eelkõige töökeskkonna parandamist töötajate ohutuse ja tervise parema kaitse tagamiseks. Sellistes direktiivides hoidutakse haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest viisil, mis pidurdaks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja arengut.(2) Komisjoni teatis ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta rakendamist käsitleva tegevusprogrammi kohta näeb ette töötervishoiu ja tööohutuse miinimumnõuete kehtestamise seoses töötajate kokkupuutega füüsikalistest mõjuritest tulenevate riskidega. 1990. aasta septembris võttis Euroopa Parlament vastu seda tegevusprogrammi käsitleva otsuse, [4] kutsudes komisjoni koostama eeskätt eridirektiivi müra ja vibratsiooni ning kõigi muude füüsikaliste mõjurite põhjustatud riskide kohta töökohal.(3) Esimese sammuna peetakse vajalikuks kehtestada meetmed töötajate kaitseks vibratsioonidest tekitatud riskide eest, sest vibratsioonid avaldavad mõju töötajate tervisele ja ohutusele, põhjustades eeskätt lihastiku/luustiku, närvisüsteemi ning veresoonkonna häireid. Need meetmed on kavandatud iga töötaja tervise ja ohutuse tagamiseks ning minimaalse põhilise kaitse loomiseks kõigile ühenduse töötajatele, et vältida võimalikke konkurentsimoonutusi.(4) Käesoleva direktiiviga sätestatakse miinimumnõuded, andes seega liikmesriikidele võimaluse säilitada või vastu võtta soodsamaid sätteid töötajate kaitseks, eriti vibratsioonide madalama päevase rakendusväärtuse või madalama päevase kokkupuute piirväärtuse kinnitamiseks. Käesoleva direktiivi rakendamisega ei või põhjendada liikmesriigis valitseva olukorra halvenemist.(5) Vibratsiooni eest kaitsev süsteem peab piirduma taotletavate eesmärkide, järgitavate põhimõtete ning kasutatavate põhiväärtuste määratlusega, mille puhul ei ole kasutatud liigseid üksikasju, et võimaldada liikmesriikidel kohaldada miinimumnõudeid võrdsel viisil.(6) Vibratsiooniga kokkupuute taset saab tõhusamalt vähendada töökohtade kavandamisel ennetusmeetmete võtmisega ning töövahendite, -korra ja -meetodite valikuga, et vähendada riske juba nende tekkimisel. Seega aitavad töövahendeid ja -meetodeid käsitlevad sätted kaasa kõnealuste töötajate kaitsele.(7) Tööandjad peaksid tehnika ja teaduse arengut silmas pidades tegema muudatusi vibratsiooniga kokkupuutest tulenevate riskide osas, pidades silmas töötajate ohutuse ja tervise kaitset.(8) Mere- ja õhuveo puhul ei ole tehnika praegust taset arvestades kõigil juhtudel võimalik järgida kokkupuute piirväärtusi üldvibratsiooni osas; seetõttu tuleks mõnedel juhtudel ette näha nõuetekohaselt põhjendatud erandid.(9) Kuna käesolev direktiiv on üksikdirektiiv töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamist käsitleva nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses, [5] kohaldatakse töötajate kokkupuute suhtes vibratsiooniga seda direktiivi, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvaid rangemaid ja/või erisätteid.(10) Käesolev direktiiv on konkreetne samm siseturu sotsiaalse ulatuse loomisel.(11) Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/468/EÜ, [6] millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise kord,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAGUÜLDSÄTTEDArtikkel 1Eesmärk ja reguleerimisala1. Käesolev direktiiv, mis on 16. üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses, sätestab miinimumnõuded töötajate kaitseks mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuutest tulenevate või usutavasti tulenevate riskide eest tervisele ja ohutusele.2. Käesoleva direktiivi nõudeid kohaldatakse tegevuste suhtes, mille käigus töötajad puutuvad või usutavasti puutuvad töö ajal kokku mehhaanilise vibratsiooni riskidega.3. Direktiivi 89/391/EMÜ sätteid kohaldatakse tervikuna kogu lõikes 1 nimetatud valdkonnas, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või erisätete kohaldamist.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) kohtvibratsioon: mehhaaniline vibratsioon, mis inimese kätte ja käsivarde kandudes ohustab töötajate tervist ja ohutust, põhjustades eeskätt veresoonkonna, luude või liigeste, närvisüsteemi või lihastiku häireid;b) üldvibratsioon: mehhaaniline vibratsioon, mis kogu kehasse kandudes ohustab töötajate tervist ja ohutust, põhjustades eeskätt selja alaosa haigestumisi ja selgrootraumasid.Artikkel 3Kokkupuute piirväärtused ja rakendusväärtused1. Kohtvibratsiooni puhul:a) kaheksatunnisele võrdlusperioodile standarditud päevase kokkupuute piirväärtus on 5 m/s2;b) kaheksatunnisele võrdlusperioodile standarditud päevase kokkupuute rakendusväärtus on 2,5 m/s2.Töötajate kokkupuudet kohtvibratsiooniga hinnatakse või mõõdetakse lisa A osa punkti 1 sätete alusel.2. Üldvibratsiooni puhul:a) kaheksatunnisele võrdlusperioodile standarditud päevase kokkupuute piirväärtus on 1,15 m/s2 või asjaomase liikmesriigi valikul vibratsiooni doosi väärtus 21 m/s1,75;b) kaheksatunnisele võrdlusperioodile standarditud päevase kokkupuute rakendusväärtus on 0,5 m/s2 või asjaomase liikmesriigi valikul vibratsiooni doosi väärtus 9,1 m/s1,75.Töötajate kokkupuudet üldvibratsiooniga hinnatakse või mõõdetakse lisa B osa punkti 1 sätete alusel.II JAGUTÖÖANDJATE KOHUSTUSArtikkel 4Riskide kindlaksmääramine ja hindamine1. Direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 lõikes 3 ja artikli 9 lõikes 1 nimetatud kohustusi täites hindab ja vajaduse korral mõõdab tööandja mehhaanilise vibratsiooni taset, millega töötajad kokku puutuvad. Mõõtmine toimub vastavalt vajadusele käesoleva direktiivi lisa A osa punkti 2 või B osa punkti 2 kohaselt.2. Mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuute taset võib hinnata, jälgides konkreetseid töötavasid ja kasutades asjakohast teavet konkreetsetes tingimustes kasutatavate seadmete või seadmetüüpide põhjustatava vibratsiooni arvatava suurusjärgu kohta, kaasa arvatud seadmete tootja antavat teavet. See toiming eristub mõõtmisest, mis nõuab eriaparatuuri ja sobivate meetodite kasutamist.3. Lõikes 1 nimetatud hindamist ja mõõtmist kavandavad ja teostavad pädevad teenistused sobivate vaheaegadega, võttes eeskätt arvesse direktiivi 89/391/EMÜ artikli 7 sätteid vajalike pädevate teenistuste või isikute kohta. Mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuute taseme hindamisel ja/või mõõtmisel saadud andmeid säilitatakse sobivas vormis, mis võimaldab hilisemat konsulteerimist.4. Vastavalt direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 lõikele 3 pöörab tööandja riski hindamisel erilist tähelepanu järgmisele:a) kokkupuute tase, tüüp ja kestus, kaasa arvatud igasugune kokkupuude katkendliku vibratsiooni või korduvate põrutustega;b) käesoleva direktiivi artiklis 3 sätestatud kokkupuute piirväärtused ja kokkupuute rakendusväärtused;c) igasugused mõjud eriti riskitundlike töötajate tervisele ja ohutusele;d) kõik kaudsed mõjud töötajate ohutusele, mis tulenevad mehhaanilise vibratsiooni ja töökoha või muude töövahendite koostoimest;e) töövahendite tootjate vastavalt asjakohastele ühenduse direktiividele esitatud teave;f) mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuute taseme vähendamiseks kavandatud asendusvahendite olemasolu;g) üldvibratsiooniga kokkupuute pikendamine üle tavalise tööaja tööandja vastutusel;h) erilised töötingimused, nagu madal temperatuur;i) asjakohane tervisekontrollilt saadud teave, võimaluse piires kaasa arvatud avaldatud teave.5. Tööandja pädevuses peab olema riski hindamine vastavalt direktiivi 89/391/EMÜ artikli 9 lõike 1 punktile a ning ta teeb kindlaks, millised meetmed tuleb võtta kooskõlas käesoleva direktiivi artiklitega 5 ja 6. Riskihinnang registreeritakse sobival kandjal vastavalt siseriiklikule õigusele ja tavale; see võib sisaldada tööandja põhjendust, et mehhaanilise vibratsiooniga seotud riskide laad ja ulatus teevad edasise üksikasjaliku riski hindamise tarbetuks. Riskihinnangut ajakohastatakse korrapäraselt, eelkõige siis, kui on toimunud olulisi muudatusi, mis võivad põhjustada selle vananemist, või kui tervisekontrolli tulemused näitavad, et hindamine on vajalik.Artikkel 5Kokkupuute vältimisele või vähendamisele suunatud sätted1. Võttes arvesse tehnika arengut ja riski allika juures ohjeldamise meetmete kättesaadavust, tuleb mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuutest tulenevad riskid kõrvaldada nende allika juures või neid miinimumini vähendada.Selliste riskide vähendamine põhineb direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 lõikes 2 sätestatud riski vältimise üldpõhimõtetel.2. Artiklis 4 nimetatud riskihinnangu alusel, kui artikli 3 lõike 1 punktis b ja lõike 2 punktis b ettenähtud kokkupuute rakendusväärtused ületatakse, rajab ja rakendab tööandja tehniliste ja/või korralduslike meetmete programmi, mis on kavandatud vähendama miinimumini kokkupuudet mehhaanilise vibratsiooniga ja kaasnevaid riske, võttes eriti arvesse:a) muid töömeetodeid, mis nõuavad väiksemat kokkupuudet mehhaanilise vibratsiooniga;b) selliste sobiva ergonoomilise disainilahendusega asjakohaste töövahendite valikut, mis tehtavat tööd arvestades tekitavad võimalikult vähe vibratsiooni;c) abiseadmete tagamist, mis vähendavad vibratsioonist põhjustatud vigastuste ohtu, nagu istmed, mis vähendavad tõhusalt üldvibratsiooni, ja käepidemed, mis vähendavad kohtvibratsiooni;d) töövahendite, töökoha ja töökohasüsteemide sobivaid hooldusprogramme;e) töökohtade disainilahendust ja paigutust;f) töötajate piisavat teavitamist ja koolitust töövahendite õigeks ja ohutuks kasutamiseks, et vähendada töötajate kokkupuudet mehhaanilise vibratsiooniga miinimumini;g) kokkupuute kestuse ja intensiivsuse piiramist;h) sobivaid tööplaane koos piisavate puhkeaegadega;i) rõivastuse tagamist kokkupuutuvate töötajate kaitseks külma ja niiskuse eest.3. Ühelgi juhul ei tohi töötajate kokkupuude ületada kokkupuute piirväärtust.Kui vaatamata tööandja võetud meetmetele käesoleva direktiivi järgimiseks ületatakse kokkupuute piirväärtust, võtab tööandja viivitamatult meetmeid kokkupuute vähendamiseks kokkupuute piirväärtusest allapoole. Ta leiab kokkupuute piirväärtuse ületamise põhjused ning muudab vastavalt kaitse- ja ennetusmeetmeid, et vältida selle uut ületamist.4. Vastavalt direktiivi 89/391/EMÜ artiklile 15 kohandab tööandja käesolevas artiklis nimetatud meetmeid eriti ohustatud töötajate vajadustele.Artikkel 6Töötajate teavitamine ja koolitusIlma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artiklite 10 ja 12 kohaldamist tagab tööandja, et tööl mehhaanilisest vibratsioonist põhjustatud riskidega kokkupuutuvad töötajad ja/või nende esindajad saavad teavet ja koolitust, mis käsitleb käesoleva direktiivi artikli 4 lõikes 1 sätestatud riski hindamise tulemusi, eriti:a) käesoleva direktiivi rakendamiseks võetud meetmeid mehhaanilisest vibratsioonist tulenevate riskide kõrvaldamiseks või vähendamiseks miinimumini;b) kokkupuute piirväärtusi ja rakendusväärtusi;c) vastavalt käesoleva direktiivi artiklile 4 tehtud mehhaanilise vibratsiooni hindamise ja mõõtmise tulemusi ning kasutatavatest töövahenditest tulenevaid võimalikke kahjustusi;d) seda, miks ja kuidas märgata kahjustuste märke ja neist teatada;e) asjaolusid, mille korral töötajatel on õigus tervisekontrollile;f) ohutuid töötavasid mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuute vähendamiseks.Artikkel 7Töötajate nõustamine ja nende osalemineTöötajate ja/või nende esindajate nõustamine ja nende osalemine käesoleva direktiiviga hõlmatud küsimustes toimub direktiivi 89/391/EMÜ artikli 11 kohaselt.III JAGUMUUD SÄTTEDArtikkel 8Tervisekontroll1. Ilma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 14 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vastu õigusnormid töötajate sobiva tervisekontrolli tagamiseks, pidades silmas käesoleva direktiivi artikli 4 lõikes 1 ettenähtud riskihinnangu tulemust, kui see näitab terviseriski. Nimetatud õigusnormid, kaasa arvatud täpsustatud nõuded tervisekontrolli kaartide ja nende kättesaadavuse kohta, kehtestatakse kooskõlas siseriikliku õiguse ja/või tavaga.Tervisekontroll, mille tulemusi võetakse arvesse kaitsemeetmete kohaldamisel konkreetsel töökohal, on kavandatud ennetama ja kiiresti diagnoosima kõiki häireid, mis on seotud mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuutega. Selline kontroll on kohane juhtudel, kui:- töötajate kokkupuudet vibratsiooniga saab seostada identifitseeritava haiguse või kahjuliku mõjuga tervisele,- on usutav, et haigus või mõju tekib töötaja konkreetsetes töötingimustes, ja- haiguse või tervisele kahjuliku mõju avastamiseks on kontrollitud meetodid.Igal juhul on sobivale tervisekontrollile õigus töötajatel, kelle kokkupuude mehhaanilise vibratsiooniga ületab artikli 3 lõike 1 punktis b ja lõike 2 punktis b nimetatud väärtused.2. Liikmesriigid kehtestavad korra tagamaks, et iga lõike 1 nõuete kohaselt tervisekontrolli läbiva töötaja kohta koostatakse isiklik tervisekontrolli kaart, mida hoitakse ajakohastatuna. Tervisekontrolli kaart sisaldab tehtud tervisekontrolli tulemuste kokkuvõtet. Tervisekontrolli kaarte peetakse kujul, mis võimaldab nende kasutamist ka hiljem, võttes arvesse konfidentsiaalsusnõuet.Pädevale asutusele antakse taotluse korral vajalike tervisekontrolli kaartide koopiad. Töötajal on taotluse korral õigus oma tervisekontrolli kaardiga isiklikult tutvuda.3. Kui tervisekontrolli tulemusena leitakse, et töötajal on identifitseeritav haigus või kahjulik mõju tervisele, mida arst või töötervishoiuspetsialist peab tööl mehhaanilise vibratsiooniga kokkupuute tulemuseks:a) teatab arst või muu sobiva kvalifikatsiooniga isik töötajale teda isiklikult puudutavast tulemusest. Eeskätt saab töötaja teavet ja nõuandeid tervisekontrolli kohta, mille ta peaks läbima pärast kokkupuute lõppu;b) tööandjale teatatakse kõigist tervisekontrolli olulistest leidudest, võttes arvesse meditsiinilist konfidentsiaalsust;c) tööandja:- vaatab läbi artikli 4 kohaselt tehtud riskihinnangu,- vaatab läbi meetmed, mis on artikli 5 kohaselt ette nähtud riski kõrvaldamiseks või vähendamiseks,- võtab arvesse töötervishoiuspetsialisti või muu vastava kvalifikatsiooniga isiku või pädeva asutuse soovitusi, rakendades riski kõrvaldamiseks või vähendamiseks nõutavaid meetmeid kooskõlas artikliga 5, kaasa arvatud võimalus paigutada töötaja teisele tööle, kus ei ole kokkupuute jätkumise riski,- korraldab tervisekontrolli jätkamist ja tagab teiste, samamoodi ohuteguritega kokku puutunud töötajate tervisliku seisundi kindlakstegemise. Sellistel juhtudel võib pädev arst või töötervishoiuspetsialist teha ettepaneku, et ohuteguritega kokku puutunud isik läbiks arstliku kontrolli.Artikkel 9ÜleminekuperioodidArtikli 5 lõikes 3 võetud kohustuste rakendamisel on liikmesriikidel õigus pärast töösuhte pooltega vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavale konsulteerimist kasutada alates 6. juulist 2005 maksimaalselt viie aasta pikkust üleminekuperioodi, kui kasutatakse töötajatele enne 6. juulit 2007 antud töövahendeid, mis ei võimalda kokkupuute piirväärtuste järgimist, võttes arvesse värskemaid tehnilisi uuendusi ja/või võetud organisatsioonilisi meetmeid. Põllumajandus- ja metsandussektorites kasutatavate seadmete puhul on liikmesriikidel õigus pikendada maksimaalset üleminekuperioodi kuni nelja aasta võrra.Artikkel 10Erandid1. Järgides töötajate tervise ja ohutuse kaitse üldpõhimõtteid, võivad liikmesriigid mere- ja õhuveo puhul teha nõuetekohaselt põhjendatud tingimustes erandi artikli 5 lõikest 3 üldvibratsiooni osas juhul, kui tehnika arengu ja töökohtade eriomaduste tõttu ei ole võetud tehnilistest ja/või organisatsioonilistest meetmetest hoolimata võimalik järgida kokkupuute piirväärtust.2. Juhul kui töötaja kokkupuude mehhaanilise vibratsiooniga jääb tavaliselt allapoole artikli 3 lõike 1 punktis b ja lõike 2 punktis b toodud kokkupuute rakendusväärtustest, aga vaheldub ajuti märkimisväärselt ning võib mõnikord ületada kokkupuute piirväärtuse, võivad liikmesriigid teha erandeid ka artikli 5 lõikest 3. Keskmine kokkupuuteväärtus rohkem kui 40 tunni kohta peab olema väiksem kui kokkupuute piirväärtus ja tuleb tõestada, et vahelduvast kokkupuutest tulenevad riskid tööl on väiksemad kui riskid kokkupuute piirväärtuse korral.3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud erandeid teevad liikmesriigid pärast töösuhte pooltega vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavale konsulteerimist. Selliste eranditega peavad kaasnema tingimused, mis eriolukorda arvesse võttes tagavad tulenevate riskide vähendamise miinimumini ja kõnealuste töötajate parema tervisekontrolli. Sellised erandid vaadatakse iga nelja aasta järel läbi ja tühistatakse kohe, kui õigustavad asjaolud enam ei kehti.4. Iga nelja aasta järel saadavad liikmesriigid komisjonile lõigetes 1 ja 2 nimetatud erandite nimekirja, näidates täpsed põhjused ja asjaolud, mille põhjal nad otsustasid neid erandeid teha.Artikkel 11Tehnilised muudatusedLisa rangelt tehnilist laadi muudatused, mis on tehtud seoses:a) direktiivide vastuvõtmisega tehnilise ühtlustamise ja standardimise valdkonnas, mis käsitlevad töövahendite ja/või töökohtade projekteerimist, ehitamist, tootmist või valmistamist;b) tehnika arenguga, muutustega kõige sobivamates ühtlustatud Euroopa standardites või spetsifikatsioonides ning uute avastustega mehhaanilise vibratsiooni kohta;võetakse vastu artikli 12 lõikes 2 sätestatud regulatiivkomitee menetlusega.Artikkel 12Komitee1. Komisjoni abistab direktiivi 89/391/EMÜ artikli 17 lõikes 2 nimetatud komitee.2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra.IV JAGULÕPPSÄTTEDArtikkel 13AruandlusLiikmesriigid esitavad iga viie aasta järel komisjonile aruande käesoleva direktiivi sätete tegeliku rakendamise kohta, osutades töösuhte poolte arvamusele. See sisaldab tervistkahjustava mõjuga vibratsioonide vältimise ja muude töökorralduse vormide parima tava kirjeldust koos liikmesriikide võetud meetmetega sellise parima tava kohta teadmiste levitamiseks.Aruannete alusel teeb komisjon käesoleva direktiivi rakendamise (kaasa arvatud rakendamine uuringuid ja teadusinfot arvestades) üldhinnangu ning teatab sellest Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ning tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteele ning teeb vajaduse korral muudatusettepanekuid.Artikkel 14Õigusaktide ülevõtmine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 6. juuliks 2005. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile. Samuti lisavad nad üksikasjalike põhjendustega nimekirja üleminekukorrast, mille liikmesriigid on vastu võtnud vastavalt artiklile 9.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate või vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 15JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 16AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 25. juuni 2002Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaJ. Matas I Palou[1] EÜT C 77, 18.3.1993, lk 12.EÜT C 230, 19.8.1994, lk 3.[2] EÜT C 249, 13.9.1993, lk 28.[3] Euroopa Parlamendi 20. aprilli 1994. aasta arvamus (EÜT C 128, 9.5.1994, lk 146), kinnitatud 16. septembril 1999 (EÜT C 54, 25.2.2000, lk 75), nõukogu 25. juuni 2001. aasta ühine seisukoht (EÜT C 301, 26.10.2001, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 23. oktoobri 2001. aasta otsus (EÜTs seni avaldamata). Euroopa Parlamendi 25. aprilli 2002. aasta otsus ja nõukogu 21. mai 2002. aasta otsus.[4] EÜT C 260, 15.10.1990, lk 167.[5] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.--------------------------------------------------LISAA. KOHTVIBRATSIOON1. Kokkupuute hindamineKohtvibratsiooniga kokkupuute taseme hinnang põhineb kaheksatunnisele võrdlusperioodile A(8) normaliseeritud päevase kokkupuute väärtuse arvutusel, mida väljendatakse sagedusega kaalutud kiirendusväärtuste ruutude (rms) (koguväärtuse) summa ruutjuurena, mis määratakse risttelgedel ahwx, ahwy, ahwz, mis on määratletud ISO standardi 5349-1(2001) A lisa 4. ja 5. peatükis.Kokkupuute taseme hindamine võib toimuda hinnangu alusel, mis põhineb tootjate antud teabel kasutatavate töövahendite tekitatava vibratsioonitaseme kohta ning konkreetsete töötavade vaatlusel või mõõtmisel.2. MõõtmineKui kasutatakse mõõtmist vastavalt artikli 4 lõikele 1:a) võivad kasutatavad meetodid hõlmata proovide võtmist, mis peavad esindama töötaja isiklikku kokkupuudet kõnealuse mehhaanilise vibratsiooniga; kasutatavad meetodid ja aparaadid tuleb kohandada mõõdetava mehhaanilise vibratsiooni konkreetsetele omadustele, ümbruse teguritele ning mõõteaparaatide omadustele vastavalt ISO standardile 5349-2(2001);b) kahe käega hoitavate seadmete puhul tuleb mõõtmised teha mõlema käe juures. Kokkupuude määratakse kahest väärtusest kõrgemale viidates; samuti esitatakse teave teise käe kohta.3. HäiredArtikli 4 lõike 4 punkti d kohaldatakse eriti juhul, kui mehhaaniline vibratsioon häirib juhtimisseadmete nõuetekohast käsitsemist või näidikute lugemist.4. Kaudsed riskidArtikli 4 lõike 4 punkti d kohaldatakse eriti juhul, kui mehhaaniline vibratsioon häirib struktuuride stabiilsust või ühenduste vastupidavust.5. Isiklikud kaitsevahendidArtikli 5 lõikes 2 nimetatud meetmete programmi võivad kuuluda isiklikud kaitsevahendid, mis on ette nähtud kaitseks kohtvibratsiooni eest.B. ÜLDVIBRATSIOON1. Kokkupuute hindamineVibratsiooniga kokkupuute taseme hinnang põhineb päevase kokkupuute (A8) arvutusel väljendatuna samaväärse pideva kiirendusena kaheksatunnise ajavahemiku kestel arvutatuna sagedusega kaalutud kiirenduste suurima (rms) väärtusena või suurima vibratsioonidoosi väärtusena (VDV), mis määratakse kolmel ristteljel (istuva või seisva töötaja puhul 1,4awx, 1,4awy, awz) vastavalt ISO standardi 2631-1(1997) A lisa 5.–7. peatükile ja B lisale.Kokkupuute taseme hindamine võib toimuda hinnangu alusel, mis põhineb tootjate antud teabel kasutatavate töövahendite tekitatava vibratsioonitaseme kohta ning konkreetsete töötavade vaatlusel või mõõtmisel.Mereveo puhul võivad liikmesriigid arvesse võtta ainult vibratsioone, mille sagedus ületab 1 Hz.2. MõõtmineKui kasutatakse mõõtmist vastavalt artikli 4 lõikele 1, võivad kasutatavad meetodid hõlmata proovide võtmist, mis peavad esindama töötaja isiklikku kokkupuudet kõnealuse mehhaanilise vibratsiooniga. Kasutatavad meetodid tuleb kohandada mõõdetava mehhaanilise vibratsiooni konkreetsetele omadustele, ümbruse teguritele ning mõõteaparaatide omadustele.3. HäiredArtikli 4 lõike 4 punkti d kohaldatakse eriti juhul, kui mehhaaniline vibratsioon häirib juhtimisseadmete nõuetekohast käsitsemist või näidikute lugemist.4. Kaudsed riskidArtikli 4 lõike 4 punkti d kohaldatakse eriti juhul, kui mehhaaniline vibratsioon häirib struktuuride stabiilsust või ühenduste vastupidavust.5. Kokkupuute kestusArtikli 4 lõike 4 punkti g kohaldatakse eriti juhtudel, kui töötaja tegevuse iseloomu tõttu kasutab tööandja kontrollitavaid puhkeruume; kokkupuudet üldvibratsiooniga neis ruumides tuleb vähendada nende eesmärgi ja kasutustingimustega kokkusobiva tasemeni, välja arvatud vääramatu jõu juhtudel.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/58/EÜ, 15. juuli 2003, millega muudetakse direktiivi 68/151/EMÜ teatud liiki äriühingute avalikustamisnõuete osas

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0058

Euroopa Liidu Teataja L 221 , 04/09/2003 Lk 0013 - 0016

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/58/EÜ,15. juuli 2003,millega muudetakse direktiivi 68/151/EMÜ teatud liiki äriühingute avalikustamisnõuete osasEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 44 lõike 2 punkti g,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt [3]ning arvestades järgmist:(1) Nõukogu esimene 9. märtsi 1968. aasta direktiiv 68/151/EMÜ tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid nõuavad osanike või aktsionäride ja kolmandate isikute huvide kaitseks EMÜ asutamislepingu artikli 58 teises lõigus tähendatud äriühingutelt, et muuta sellised tagatised ühenduse kõigis osades võrdväärseks, [4] reguleerib dokumentide ja andmete kohustuslikku avalikustamist piiratud vastutusega äriühingute poolt.(2) Komisjoni poolt 1998. aasta oktoobris algatatud siseturu protsesside seadusandluse lihtsustamise neljanda etapi raames koostas äriühinguõiguse töögrupp 1999. aasta septembris aruande esimese ja teise äriühinguõiguse direktiivi lihtsustamise kohta, mis sisaldas teatud soovitusi.(3) Direktiivi 68/151/EMÜ uuendus koos antud soovitustes välja toodud punktidega mitte ainult ei aita saavutada sellist olulist eesmärki nagu seda on äriühinguid puudutava teabe kättesaadavaks tegemine huvitatud pooltele lihtsamalt ja kiiremini, vaid lihtsustaks ka märkimisväärselt äriühingutele kohustuslikuks tehtud teabe avalikustamise formaalsusi.(4) Direktiiviga 68/151/EMÜ reguleeritud äriühingute nimekirja tuleks ajakohastada, võtmaks arvesse uusi äriühingu liike, mis on pärast antud direktiivi vastuvõtmist riiklikul tasemel loodud või kaotatud.(5) Pärast 1968. aastat on vastu võetud mitmeid direktiive eesmärgiga ühtlustada äriühingute poolt esitatavatele raamatupidamisdokumentidele kohaldatavaid nõudeid, täpsemalt nõukogu 25. juuli 1978. aasta neljas direktiiv 78/660/EMÜ teatud liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruannete kohta, [5] nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmes direktiiv 83/349/EMÜ konsolideeritud aastaaruannete kohta, [6] nõukogu 8. detsembri 1986. aasta direktiiv 86/635/EMÜ pankade ja finantseerimisasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete kohta [7] ja nõukogu 19. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/674/EMÜ kindlustusseltside raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete kohta. [8] Direktiivis 68/151/EMÜ toodud viiteid raamatupidamisdokumentidele, mille avalikustamist antud direktiivide kohaselt nõutakse, tuleb vastavalt muuta.(6) Käimasoleva uuendamise kontekstis, ilma et see piiraks liikmesriikide siseriiklikus seadusandluses kehtestatud olulisi nõudeid ja formaalsusi, peab äriühingul olema võimalus valida, kas esitada nõutavad dokumendid ja andmed paberkandjal või elektrooniliselt.(7) Huvitatud pooltel peab olema võimalik saada registrist antud dokumentide ja andmete koopia nii paberkandjal kui elektroonilisel kujul.(8) Liikmesriigid võivad otsustada nõutavate dokumentide ja andmete avalikustamiseks määratud ametlikku väljaannet üllitada kas paberkandjal või elektroonilisel kujul, või tagada avalikustamine võrdväärselt tõhusate kanalite kaudu.(9) Parandada tuleb piiriülest pääsu äriühinguid puudutavale teabele, lubades lisaks nõutavate dokumentide ja andmete kohustuslikule avaldamisele ühes äriühingu liikmesriigis lubatud keeles ka nende vabatahtlikku registreerimist teistes keeltes. Heausksetel kolmandatel isikutel peab olema võimalik antud tõlkeid usaldada.(10) On asjakohane selgitada, et direktiivi 68/151/EMÜ artiklis 4 sätestatud kohustuslikud andmed peavad olema toodud kõigis äriühingu kirjades ja tellimiskviitungitel, olgu need siis paberkandjal või mis tahes muul kujul. Tehnoloogia arengu seisukohalt on samuti asjakohane sätestada, et need andmed oleksid üleval kõigi äriühingute veebilehtedel.(11) Seepärast tuleks direktiivi 68/151/EMÜ vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 68/151/EMÜ muudetakse käesolevaga järgmiselt.1. Artiklit 1 muudetakse järgmiselt:a) kolmas taane asendatakse järgmisega:"— Prantsusmaal:la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée, la société par actions simplifiée;"b) kuues taane asendatakse järgmisega:"— Hollandis:de naamloze vennootschap, de besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid;"c) üheksas taane asendatakse järgmisega:"— Taanis:aktieselskab, kommanditaktieselskab, anpartsselskab;"d) neljateistkümnes taane asendatakse järgmisega:"— Soomes:yksityinen osakeyhtiö/privat aktiebolag, julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag;"2. Artikkel 2:a) artikli 2 lõike 1 punkt f asendatakse järgmisega:"f) iga majandusaasta raamatupidamisdokumendid, mille avaldamine on nõutav nõukogu direktiivide 78/660/EMÜ, [9] 83/349/EMÜ, [10] 86/635/EMÜ [11] ja 91/674/EMÜ [12] kohaselt.";b) lõige 2 jäetakse välja.3. Artikkel 3 asendatakse järgmisega:"Artikkel 31. Igas liikmesriigis avatakse keskregistris, äriregistris või ettevõtete registris iga registrisse kantud äriühingu kohta eraldi toimik.2. Kõiki artikli 2 kohaselt avalikustamisele kuuluvaid dokumente ja andmeid tuleb hoida selles toimikus või kanda registrisse; toimikus tuleb alati näidata kõigi registri kannete teemad.Liikmesriigid tagavad, et alates 1. jaanuarist 2007 oleks äriühingutel ja muudel isikutel ja institutsioonidel, kellelt nõutakse teatiste esitamist või kaasabi selle juures, võimalik esitada kõiki artikli 2 kohaselt avalikustamisele kuuluvaid dokumente ja andmeid elektroonilisel teel. Lisaks sellele võivad liikmesriigid nõuda kõigilt või teatud liiki äriühingutelt kõigi või teatud liiki dokumentide ja andmete esitamist elektroonilisel teel.Kõiki artiklis 2 viidatud dokumente ja andmeid, mis esitatakse alates hiljemalt 1. jaanuarist 2007 kas paberkandjal või elektrooniliselt, tuleb hoida toimikus või sisestada registrisse elektrooniliselt. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et kõik sellised dokumendid ja andmed, mis esitatakse alates hiljemalt 1. jaanuarist 2007 paberkandjal, viiakse registri poolt elektroonilisele kujule.Artiklis 2 viidatud dokumentide ja andmete, mis on esitatud kuni 31. detsembrini 2006 paberkandjal, automaatne elektroonilisele kujule viimine ei ole nõutav. Sellele vaatamata tagavad liikmesriigid, et need viidaks registri poolt elektroonilisele kujule, kui vastavalt lõike 3 kohaldamiseks vastu võetud eeskirjadele on laekunud taotlus nende avalikustamiseks elektroonilisel kujul.3. Taotluse korral peab olema võimalik saada koopia või väljavõte artiklis 2 nimetatud dokumentidest ja andmetest. Alates hiljemalt 1. jaanuarist 2007 võib registrisse esitada taotlusi taotleja valikul kas paberkandjal või elektroonilisel teel.Alates liikmesriigi poolt valitud kuupäevast, mis ei tohi olla hiljem kui 1. jaanuaril 2007, peab esimeses lõigus viidatud koopiaid olema võimalik registrist saada taotleja valikul kas paberkandjal või elektroonilisel kujul. See kehtib kõigi dokumentide ja andmete kohta sõltumata sellest, kas need esitati enne või pärast valitud kuupäeva. Liikmesriigid võivad siiski otsustada, et kõik või teatud liiki dokumendid ja andmed, mis on esitatud paberkandjal enne kuupäeva, mis ei tohi olla hiljem kui 31. detsembril 2006, ei ole registrist kättesaadavad elektrooniliselt juhul, kui dokumentide ja andmete registrisse esitamise kuupäevast taotluse esitamise kuupäevani on möödunud teatud kindel ajavahemik. See ajavahemik ei või olla lühem kui 10 aastat.Artiklis 2 nimetatud dokumentidest ja andmetest paberkandjal või elektroonilisel kujul saadava väljavõtte või koopia hind ei tohi ületada koopia tegemise halduskulusid.Väljastatavad paberkandjal koopiad tõestatakse kui õiged koopiad, välja arvatud juhul, kui koopia taotleja sellist tõestust ei soovi. Väljastatavaid elektroonilisi koopiaid ei tõestata kui õigeid koopiaid, välja arvatud juhul, kui koopia taotleja nõuab selgesõnaliselt vastavat tõestust.Liikmesriigid rakendavad vajalikke meetmeid tagamaks, et elektrooniliste koopiate tõestus garanteeriks nii nende päritolu originaalile vastavuse kui sisu terviklikkuse vähemalt ajakohase elektroonilise allkirja teel Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 1999. aasta direktiivi 1999/93/EÜ elektroonilisi allkirju käsitleva ühenduse raamistiku kohta artikli 2 lõike 2 tähenduses. [*] EÜT L 13, 19.1.2000, lk 12.4. Lõikes 2 nimetatud dokumendid ja andmed avalikustatakse, avaldades need asjaomases liikmesriigis selleks määratud ametlikus väljaandes kas tervikuna või väljavõttena või viidates dokumendile, mis on talletatud toimikus või kantud registrisse. Selleks otstarbeks liikmesriigis määratud ametlik väljaanne võib olla elektroonilisel kujul.Liikmesriigid võivad otsustada ametlikus väljaandes avaldamise asendada võrdselt tõhusate meetmetega, mis peavad sisaldama vähemalt süsteemi kasutamist, mis võimaldab pääsu avaldatud teabele ajalises järjestuses keskse teabeportaali kaudu.5. Nimetatud dokumentidele ja andmetele võib äriühing tugineda kolmanda isiku vastu üksnes pärast nende avalikustamist lõike 4 kohaselt, välja arvatud juhul, kui äriühing tõestab, et kolmas isik oli neist teadlik.Tehingute puhul, mis toimuvad enne kuueteistkümnendat päeva pärast avaldamisest, ei või siiski neile dokumentidele ja andmetele tugineda selle kolmanda isiku vastu, kes tõestab, et tal ei olnud võimalik dokumentide ja andmetega tutvuda.6. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid vältimaks lahknevusi lõike 4 kohaselt avaldatu ja registris või andmestikus sisalduva vahel.Lahknevuse korral ei saa siiski kolmanda isiku vastu tugineda lõike 4 kohaselt avaldatud tekstile; siiski saab sellele tugineda kolmas isik, välja arvatud juhul, kui äriühing tõestab, et kolmas isik oli teadlik toimikus talletatud või registrisse kantud tekstidest.7. Lisaks võib kolmas isik alati tugineda dokumentidele ja andmetele, mille puhul pole avalikustamisnõudeid veel täidetud, välja arvatud juhul, kui need avalikustamatuse tõttu ei kehti.8. Käesoleva artikli mõistes tähendab "elektrooniliselt", et teave saadetakse ja võetakse selle sihtpunktis vastu elektrooniliste andmetöötlus- (sh digitaalse pakkimise) ja säilitusseadmete abil ning edastatakse, kantakse üle ja võetakse vastu täielikult liikmesriigi poolt määratud viisil kas juhtme, raadioside või optiliste vahendite kaudu või muul elektromagnetilisel teel."4. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 3a1. Artikli 2 kohaselt avalikustamisele kuuluvad dokumendid ja andmed koostatakse ja esitatakse ühes liikmesriigis kehtivate keelenormide kohaselt lubatud keeles, milles on avatud artikli 3 lõikes 1 nimetatud toimik.2. Lisaks artiklis 3 viidatud kohustuslikule avalikustamisele lubavad liikmesriigid avaldada artiklis 2 nimetatud dokumente ja andmeid artikli 3 kohaselt vabatahtlikult mis tahes muu(de)s ühenduse ametlikus keel(t)es.Liikmesriigid võivad sätestada, et selliste dokumentide ja andmete tõlge peab olema kinnitatud.Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et lihtsustada kolmandate isikute pääsu vabatahtlikult avaldatud tõlgetele.3. Lisaks artiklis 3 viidatud kohustuslikule avalikustamisele ja käesoleva artikli lõikes 2 toodud vabatahtlikule avaldamisele võivad liikmesriigid lubada kõnealuseid dokumente ja andmeid artikli 3 kohaselt avaldada mis tahes muu(de)s keel(t)es.Liikmesriigid võivad sätestada, et selliste dokumentide ja andmete tõlge peab olema kinnitatud.4. Lahknevuse korral registri ametlikus keeles avalikustatud dokumentide ja vabatahtlikult avaldatud tõlke vahel ei või viimasele tugineda kolmanda isiku vastu. Kolmas isik võib siiski vabatahtlikult avaldatud tõlgetele tugineda, välja arvatud juhul, kui äriühing tõestab, et kolmas isik oli kohustuslikus korras avalikustatud versioonist teadlik."5. Artikkel 4 asendatakse järgmisega:"Artikkel 4Liikmesriigid näevad ette, et kirjad ja tellimiskviitungid, olgu need siis paberkandjal või mõnel muul kujul, peavad sisaldama järgmisi andmeid:a) teave, mis on vajalik registri tuvastamiseks, kus hoitakse artiklis 3 mainitud toimikut, samuti äriühingu registrinumber selles registris;b) äriühingu õiguslik vorm, selle juriidiline aadress ja, kui see on asjakohane, siis teade selle kohta, et äriühing on likvideerimisel.Kui nimetatud dokumentides märgitakse äriühingu kapitali, tuleb osutada märgitud aktsiate või osade kogunimiväärtusele ja tasutud sissemaksete summale.Liikmesriigid näevad ette, et äriühingute veebilehed sisaldavad vähemalt esimeses lõikes toodud andmeid ja, kui see on kohaldatav, siis viidet märgitud ja sissemakstud kapitalile."6. Artikkel 6 asendatakse järgmisega:"Artikkel 6Liikmesriigid näevad ette asjakohased karistused vähemalt järgmistel juhtudel:a) kui on jäetud avalikustamata artikli 2 lõike 1 punktis f nõutavad raamatupidamisdokumendid;b) kui äridokumentidest või mis tahes äriühingu veebilehelt on ära jäetud artiklis 4 sätestatud kohustuslikke andmeid."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 31. detsembrit 2006. Liikmesriigid teavitavad sellest viivitamata komisjoni.Kui liikmesriigid käesolevad meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise korra näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile siseriiklike õigusnormide teksti, mille nad on vastu võtnud käesoleva direktiiviga reguleeritud valdkonnas.3. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule 1. jaanuariks 2012 aruande ja, kui see on asjakohane, siis koos ettepanekuga muuta käesolevat direktiivi lähtuvalt selle kohaldamisel saadud kogemustest, selle eesmärkidest ja vahepeal toimunud tehnoloogia arengust.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 15. juuli 2003Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaG. Tremonti[1] EÜT C 227 E, 24.9.2002, lk 377.[2] ELT C 85, 8.4.2003, lk 13.[3] Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2003. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 11. juuni 2003. aasta otsus.[4] EÜT L 65, 14.3.1968, lk 8. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[5] EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11. Direktiivi on viimati muudetud nõukogu direktiiviga 2003/38/EÜ (ELT L 120, 15.5.2003, lk 22).[6] EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/51/EÜ (ELT L 178, 17.7.2003, lk 16).[7] EÜT L 372, 31.12.1986, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/51/EÜ.[8] EÜT L 374, 31.12.1991, lk 7.[9] EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11. Direktiivi on viimati muudetud nõukogu direktiiviga 2003/38/EÜ (ELT L 120, 15.5.2003, lk 22).[10] EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/51/EÜ (ELT L 178, 17.7.2003, lk 16).[11] EÜT L 372, 31.12.1986, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/51/EÜ.[12] EÜT L 374, 31.12.1991, lk 7.--------------------------------------------------