title: Nõukogu direktiiv 2009/50/EÜ, 25. mai 2009 , kolmandate riikide kodanike kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil riiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta

text:
               18.6.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 155/17

      NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/50/EÜ,
   25. mai 2009,
   kolmandate riikide kodanike kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil riiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 esimese lõigu punkti 3 alapunkti a ja punkti 4,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
   pärast konsulteerimist Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega (2),
   pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala järkjärguliseks loomiseks on asutamislepingus sätestatud meetmed, mis tuleb võtta varjupaiga, sisserände ja kolmandate riikide kodanike õiguste kaitse valdkonnas.

               (2)

               Asutamislepinguga nähakse ette, et nõukogu võtab meetmeid sisserändepoliitika kohta seoses riiki sisenemise ja seal elamise ning selle korra normidega, mille kohaselt liikmesriigid väljastavad pikaajalisi viisasid ja elamislube, ning meetmeid, millega määratakse kindlaks õigused ja tingimused, mille korral kolmandate riikide kodanikud, kes elavad seaduslikult ühes liikmesriigis, võivad elada teistes liikmesriikides.

               (3)

               2000. aasta märtsis toimunud Lissaboni kohtumisel seadis Euroopa Ülemkogu ühendusele eesmärgiks saada aastaks 2010 maailma kõige konkurentsivõimelisemaks ja dünaamilisemaks teadmistepõhiseks majanduseks, mida iseloomustaks jätkusuutlik majanduskasv, paremate ja suurema arvu töökohtade loomine ning suurem sotsiaalne ühtekuuluvus. Liikmesriikide tööjõuvajadusel põhineva lähenemisviisi raames võetavaid meetmeid, mis tõmbavad ligi kolmandate riikide kõrgelt kvalifitseeritud töötajaid ja hoiavad neid siin, tuleks vaadelda Lissaboni strateegiaga ja komisjoni 11. detsembri 2007. aasta teatises majanduskasvu ja töökohtade loomise komplekssete suuniste kohta kehtestatud laiemas kontekstis.

               (4)

               Haagi programmis, mille võttis vastu 4. ja 5. novembril 2004 kohtunud Euroopa Ülemkogu, tõdeti, et seaduslikul rändel on tähtis roll Euroopa teadmistepõhise majanduse ja majandusarengu edendamisel ning seega Lissaboni strateegia rakendamise toetamisel. Euroopa Ülemkogu kutsus komisjoni üles esitama seadusliku rände poliitika kava, sealhulgas riiki lubamise menetlused, mis võimaldavad viivitamata reageerida võõrtöötajate muutuvale tööturu nõudlusele.

               (5)

               14. ja 15. detsembril 2006 kokku tulnud Euroopa Ülemkogu leppis kokku mitu 2007. aastal võetavat meedet, mille hulka kuulusid hästi korraldatud seadusliku sisserände poliitika väljatöötamine, siseriikliku pädevuse täielik austamine ning liikmesriikide aitamine olemasoleva ja tulevase tööjõuvajaduse täitmisel.

               (6)

               Lissaboni strateegia eesmärkide saavutamiseks on oluline edendada ka liidu kodanikest kõrgelt kvalifitseeritud töötajate liikumist liidu piires, eelkõige nendest liikmesriikidest, kes ühinesid 2004. ja 2007. aastal. Käesoleva direktiivi rakendamisel on liikmesriigid seotud ühenduse eelistamise põhimõttega, nagu seda on kirjeldatud eelkõige 2003. ja 2005. aasta ühinemisaktide asjakohastes sätetes.

               (7)

               Käesoleva direktiiviga püütakse kaasa aidata nimetatud eesmärkide saavutamisele ja pööratakse tähelepanu tööjõupuudusele, soodustades kolmandate riikide kodanike riiki lubamist ja seal liikumist rohkem kui kolmekuulise viibimise ajal kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil selleks, et muuta ühendus sellistele töötajatele üle kogu maailma ligitõmbavamaks ning toetada ühenduse konkurentsivõimet ja majanduskasvu. Selliste eesmärkide saavutamiseks on vaja hõlbustada kõrgelt kvalifitseeritud töötajate ja nende pereliikmete riiki lubamist kiirmenetluse kehtestamise kaudu ning anda neile teatavates valdkondades vastuvõtva liikmesriigi kodanikega võrdsed sotsiaalsed ja majanduslikud õigused. Samuti on vaja võtta arvesse prioriteete, tööturu vajadusi ning liikmesriikide vastuvõtusuutlikkust. Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide pädevust säilitada või kehtestada uued siseriiklikud elamisload mis tahes töötamise eesmärgil. Asjaomastel kolmandate riikide kodanikel peaks olema võimalik taotleda ELi sinist kaarti või siseriiklikku elamisluba. Lisaks ei tohiks käesolev direktiiv mõjutada ELi sinise kaardi kasutaja võimalusi saada täiendavaid õigusi ja hüvesid, mida siseriiklikus õiguses võidakse ette näha ning mis ühilduvad käesoleva direktiiviga.

               (8)

               Käesoleva direktiiviga ei tohiks piirata liikmesriikide õigust määrata kindlaks nende riiki lubatavate kolmandate riikide kodanike arv, kes sisenevad nende territooriumile kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil. See arv peaks samuti hõlmama kolmandate riikide kodanikke, kes otsivad võimalusi jääda liikmesriigi territooriumile, et osaleda tasustatavas majandustegevuses, isikuid, kes on muude kordade alusel (oma õpingud lõpetanud isikud või teadlased, kes on riiki lubatud vastavalt nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiivile 2004/114/EÜ kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil (4) või nõukogu 12. oktoobri 2005. aasta direktiivile 2005/71/EÜ kolmandate riikide kodanike teadusuuringute eesmärgil riiki lubamise erimenetluse kohta (5) asjaomase liikmesriigi seaduslikud elanikud, ning isikuid, kellele ei ole ühenduse või siseriikliku õigusega antud juurdepääsu liikmesriigi tööturule. Riiki lubatavate isikute arvu osas peaksid liikmesriigid säilitama siiski võimaluse keelduda elamisloa andmisest töötamiseks üldiselt või teatavatel kutsealadel, majandusvaldkondades või piirkondades.

               (9)

               Käesoleva direktiivi kohaldamisel võib selle hindamiseks, kas asjaomasel kolmanda riigi kodanikul on kõrgharidust tõendav dokument, lähtuda ISCED (rahvusvaheline ühtne hariduse liigitus) 1997 tasemetest 5a ja 6.

               (10)

               Käesoleva direktiiviga tuleks sätestada paindlik, nõudlusel põhinev riiki sisenemise süsteem, mis tugineb objektiivsetele kriteeriumitele, nagu miinimumpalga künnis, mis on võrreldav palgatasemega liikmesriikides, ja kutsekvalifikatsioonid. Selleks et tagada riikidesse lubamise tingimuste minimaalne ühtlustamine kogu ühenduses, on vaja määratleda ühtne miinimumnimetaja palgakünnise arvutamiseks. Palgakünnis määrab kindlaks minimaalse taseme, samas võivad liikmesriigid kehtestada kõrgema palgakünnise. Liikmesriigid peaksid kehtestama oma künnise vastavalt oma tööturu olukorrale ja korraldusele ning oma üldise sisserändepoliitika kohaselt. Palgakünnisega seotud erandeid põhikorrast võib sätestada konkreetsete kutsealade suhtes, kui asjaomane liikmesriik leiab, et esineb selle tööjõu puudus ja kui need on esitatud ISCO (rahvusvaheline ameti- ja kutsealade koodide loetelu) klassifikaatori 1. ja 2. põhirühmas.

               (11)

               Käesoleva direktiivi eesmärk on üksnes määratleda kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil kolmandate riikide kodanike riiki sisenemise ja seal elamise tingimused ELi sinise kaardi süsteemis, sealhulgas palgakünnisega seotud kõlblikkuskriteeriumid. Kõnealuse palgakünnise ainus eesmärk on aidata määrata kindlaks iga liikmesriigi poolt ühiste eeskirjade kohaselt kehtestatud ELi sinise kaardi kohaldamisala, võttes arvesse komisjoni (Eurostati) või asjaomaste liikmesriikide avaldatud statistilisi andmeid. Selle eemärk ei ole määrata kindlaks palkasid ning seetõttu ei saa sellega teha erandeid liikmesriigi tasandil kasutatavatele eeskirjadele või tavadele ega kollektiivlepingutele ning seda ei saa käsitleda kõnealuse valdkonna ühtlustamisena. Käesolev direktiiv austab täielikult liikmesriikide pädevust eelkõige tööhõive-, tööjõu- ja sotsiaalküsimustes.

               (12)

               Kui liikmesriik on otsustanud riiki lubada kolmanda riigi kodaniku, kes vastab asjakohastele kriteeriumitele, peaks kolmanda riigi kodanik, kes on esitanud ELi sinise kaardi taotluse, saama käesoleva direktiiviga ette nähtud elamisloa, mis peaks võimaldama järkjärgulist juurdepääsu tööturule, ning ELis elamise ja liikumisega seotud õigused nii talle endale kui ka tema pereliikmetele. ELi sinise kaardi taotluse läbivaatamise tähtaeg ei tohiks hõlmata kutsekvalifikatsiooni tunnustamiseks nõutavat aega ega viisa väljastamiseks nõutavat aega, kui nõutakse viisat. Käesolev direktiiv ei piira siseriiklike menetluste kohaldamist diplomite tunnustamiseks. Käesoleva direktiivi kohaste pädevate asutuste määramine ei piira riigi teiste ametiasutuste ning, kui see on asjakohane, tööturu osapoolte rolli ja ülesandeid seoses taotluse läbivaatamise ja selle kohta otsuse tegemisega.

               (13)

               ELi sinise kaardi vorm peaks vastama nõukogu 13. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 1030/2002, millega kehtestatakse ühtne elamisloavorm kolmandate riikide kodanike jaoks, (6) võimaldades liikmesriikidel osutada teabele, eelkõige sellele, millistel tingimustel on isikul lubatud töötada.

               (14)

               Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 562/2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad), (7) ning 14. juuni 1985. aasta konventsiooni (millega rakendatakse 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingut Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta) artikliga 21 tuleb kolmandate riikide kodanikel, kellel on kehtiv reisidokument ja Schengeni acquis’d täielikult kohaldava liikmesriigi väljastatud ELi sinine kaart, lubada siseneda vabalt kuni kolmeks kuuks Schengeni acquis’d täielikult kohaldava teise liikmesriigi territooriumile ja liikuda selle piires.

               (15)

               Kolmandatest riikidest pärit kõrgelt kvalifitseeritud töötajate kutsealast ja geograafilist liikumist tuleb käsitleda peamise mehhanismina tööturu tõhustamisel, oskustööjõu puuduse vältimisel ja regionaalse ebaühtluse korvamisel. Selleks et järgida ühenduse eelistamise põhimõtet ja vältida süsteemi võimalikke kuritarvitusi, tuleks kolmanda riigi kõrgelt kvalifitseeritud töötaja kutsealast liikumist piirata liikmesriigis seadusliku töötamise kahel esimesel aastal.

               (16)

               Käesoleva direktiiviga järgitakse täiel määral liikmesriigi kodanike ja ELi sinise kaardi kasutajate võrdse kohtlemise põhimõtet töötasu osas, kui nad on võrreldavates olukordades.

               (17)

               ELi sinise kaardi kasutajate võrdne kohtlemine ei hõlma kutseõppe valdkonnas sotsiaalabiskeemidega võetud meetmeid.

               (18)

               ELi sinise kaardi kasutajatel peaks olema õigus võrdsele kohtlemisele sotsiaalkindlustuse valdkonnas. Sotsiaalkindlustusliigid on kindlaks määratud nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrusega (EMÜ) nr 1408/71 (sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes) (8). Nõukogu 14. mai 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 859/2003, millega laiendatakse määruse (EMÜ) nr 1408/71 ja määruse (EMÜ) nr 574/72 sätteid kolmandate riikide kodanikele, keda need sätted juba ei hõlma üksnes nende kodakondsuse alusel, (9) laiendatakse määruse (EMÜ) nr 1408/71 sätteid kolmandate riikide kodanikele, kes elavad seaduslikult ühenduses ja kes on piiriüleses olukorras. Käesoleva direktiivi sätteid võrdse kohtlemise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas kohaldatakse samuti vahetult isikute suhtes, kes sisenevad liikmesriigi territooriumile otse kolmandast riigist, eeldusel et asjaomane isik elab riigis seaduslikult kui kehtiva ELi sinise kaardi kasutaja, sealhulgas ajutise töötuse ajal, ja vastab asjakohaste sotsiaalkindlustushüvitiste saamise tingimustele, mis on sätestatud siseriiklikus õiguses.
               Käesoleva direktiiviga ei tohiks siiski ELi sinise kaardi kasutajatele anda ulatuslikumaid õigusi kui need, mis on sotsiaalkindlustuse valdkonnas kehtivas ühenduse õiguses ette nähtud kolmandate riikide kodanikele, kellel on liikmesriikidevahelisi piiriüleseid seoseid. Lisaks sellele ei tohiks käesoleva direktiiviga anda õigusi olukorras, mis jäävad väljapoole ühenduse õiguse reguleerimisala, näiteks kolmandas riigis elavate pereliikmetega seotud olukorras.

               (19)

               Kolmanda riigi kodaniku kutsekvalifikatsiooni, mis on saadud teises liikmesriigis, tuleks tunnustada samal viisil kui liidu kodanike oma. Kolmandas riigis saadud kvalifikatsiooni tuleks võtta arvesse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivile 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) (10).

               (20)

               Kolmandatest riikidest pärit kõrgelt kvalifitseeritud töötajate geograafilist liikumist ühenduse piires tuleks nende seadusliku riigis viibimise esimesel perioodil kontrollida ja see peaks vastama nõudlusele. Tuleks sätestada erandid nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivist 2003/109/EÜ (pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta), (11) et mitte karistada geograafiliselt liikuvaid kolmandatest riikidest pärit kõrgelt kvalifitseeritud töötajaid, kes ei ole veel saanud kõnealuses direktiivis osutatud EÜ pikaajalise elaniku staatust, ning et julgustada geograafilist ja korduvrännet.

               (21)

               Tuleks edendada ja säilitada kolmandatest riikidest pärit kõrgelt kvalifitseeritud töötajate ühenduse ja nende päritolumaa vahelist liikumist. Tuleks sätestada erandid direktiivist 2003/109/EÜ, et pikendada ühenduse territooriumilt äraoleku aega, ilma et see katkestaks sellise seadusliku ja pideva elamisperioodi, mida arvestatakse EÜ pikaajalise elaniku staatuse andmisel. Kui kolmandatest riikidest pärit kõrgelt kvalifitseeritud töötajad on saanud EÜ pikaajalise elaniku staatuse, tuleks neile võimaldada ka direktiivis 2003/109/EÜ sätestatud äraolekuajast pikemat äraolekuaega, et soodustada nende korduvrännet.

               (22)

               Käesoleva direktiivi rakendamisel peaksid liikmesriigid hoiduma aktiivsest värbamisest arengumaade sektoritest, kus valitseb personalipuudus. Välja tuleks töötada eetiline värbamispoliitika ning avaliku ja erasektori tööandjate suhtes kohaldatavad põhimõtted olulistes sektorites, näiteks tervise sektoris, nagu seda on rõhutatud nõukogu ja liikmesriikide 14. mai 2007. aasta järeldustes Euroopa tegevusprogrammi kohta arengumaade tervisetöötajate nappusega seotud probleemi lahendamiseks (2007–2013), ning vajaduse korral haridussektoris. Nende toetamiseks tuleks välja töötada ja rakendada mehhanismid, suunised ja muud vahendid, mis hõlbustavad vastavalt ajutist ja korduvrännet, samuti muud meetmed, mis vähendavad kõrgelt kvalifitseeritud võõrtööjõu sisserände negatiivset mõju ja suurendavad sellise võõrtööjõu sisserände positiivset mõju arengumaadele, et pöörata „ajude äravool”„ajude sissevooluks”.

               (23)

               Soodsad tingimused perekonna taasühinemiseks ja abikaasade juurdepääsuks tööturule peaksid olema käesoleva direktiivi oluliseks osaks, mille eesmärk on ligi tõmmata kolmandatest riikidest pärit kõrgelt kvalifitseeritud töötajaid. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleks sätestada teatavad erandid nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivist 2003/86/EÜ (perekonna taasühinemise õiguse kohta) (12). Käesoleva direktiivi artikli 15 lõikes 3 sätestatud erand ei takista liikmesriikidel integratsioonitingimuste või -meetmete säilitamist ega kehtestamist, sealhulgas keeleõpet, ELi sinise kaardi kasutaja pereliikmetele.

               (24)

               Tuleks sätestada teatavad aruandlust käsitlevad sätted, et jälgida käesoleva direktiivi rakendamist ning tuvastada selle võimalik, „ajude äravoolust” tulenev mõju arengumaadele, ja vajaduse korral sellele reageerida, et vältida „ajude väljavoolu”. Liikmesriigid peaksid asjakohased andmed esitama igal aastal komisjonile vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrusele (EÜ) nr 862/2007, mis käsitleb ühenduse rände- ja rahvusvahelise kaitse statistikat (13).

               (25)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt teatava riiki lubamise menetluse kehtestamine ning kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil kolmanda riigi kodanike ja nende perekonnaliikmete liikmesriikidesse sisenemise ja seal üle kolme kuu kestva viibimise tingimuste vastuvõtmine, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, eelkõige seoses nende liikmesriikidevahelise liikumise tagamisega, ning seetõttu on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (26)

               Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse põhimõtteid, mida tunnustatakse Euroopa Liidu lepingu artiklis 6 ja mis kajastuvad Euroopa Liidu põhiõiguste hartas.

               (27)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni institutsioonidevahelise kokkuleppe (14) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, mis võimalikult suures ulatuses näitlikustavad vastavust käesoleva direktiivi ja ülevõtmise meetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

               (28)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ja ilma et see piiraks nimetatud protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale need liikmesriigid käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see ei ole nende suhtes siduv ega kohaldatav.

               (29)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   I   PEATÜKK

      ÜLDSÄTTED

   Artikkel 1
   Sisu
   Käesoleva direktiivi eesmärk on kindlaks määrata:

               a)

               ELi sinise kaardi kasutajatest kolmandate riikide kodanike ja nende pereliikmete liikmesriigi territooriumile kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil sisenemise ja seal üle kolme kuu kestva viibimise tingimused;

               b)

               punktis a nimetatud kolmandate riikide kodanike ja nende pereliikmete muu kui esimese liikmesriigi territooriumile sisenemise ja seal elamise tingimused.

         Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   a)   „kolmanda riigi kodanik”– isik, kes ei ole liidu kodanik asutamislepingu artikli 17 lõike 1 tähenduses;
   b)   „kõrget kvalifikatsiooni nõudev töö”– sellise isiku töö, kes
   õiguslikust suhtest olenemata on töötajana asjaomases liikmesriigis kaitstud riikliku tööseadusega ja/või vastavalt riiklikule tavale, eesmärgiga teha kellegi jaoks või kellegi juhtimisel tegelikku ja tulemuslikku tööd,
   keda tasustatakse ning
   kellel on nõutav piisav ja spetsiifiline pädevus, mida tõendab kõrgem kutsekvalifikatsioon;
   c)   „ELi sinine kaart”– luba, millele on märgitud „ELi sinine kaart” ning mis annab selle kasutajale õiguse seaduslikult elada ja töötada liikmesriigi territooriumil käesolevas direktiivis sätestatud tingimustel;
   d)   „esimene liikmesriik”– liikmesriik, kes annab esimesena kolmanda riigi kodanikule ELi sinise kaardi;
   e)   „teine liikmesriik”– muu liikmesriik kui esimene liikmesriik;
   f)   „pereliikmed”– direktiivi 2003/86/EÜ artikli 4 lõikes 1 määratletud kolmandate riikide kodanikud;
   g)   „kõrgem kutsekvalifikatsioon”– kvalifikatsioon, mida tõendab kõrgharidust kinnitav dokument või erandina, kui see on ette nähtud siseriiklikus õiguses, mida kinnitab vähemalt viieaastane erialase töö kogemus kõrgharidusega võrreldaval tasemel ja mis on asjakohane töölepingus või siduvas tööpakkumises täpsustatud kutsealal või sektoris;
   h)   „kõrgharidust tõendav dokument”– diplom, tunnistus või muu kvalifikatsioonitõend, mille on väljastanud pädev asutus ja mis tõendab, et isik on edukalt läbinud keskharidusjärgse kõrgharidusprogrammi ehk sellise haridusasutuse pakutavad kursused, mida asutuse asukohariik tunnustab kõrgharidusasutusena. Käesoleva direktiivi kohaldamisel arvestatakse kõrgharidust tõendavat dokumenti tingimusel, et dokumendi saamiseks vajalikud õpingud on kestnud vähemalt kolm aastat;
   i)   „töökogemus”– tegelik ja õiguspärane tegutsemine asjaomasel kutsealal;
   j)   „reguleeritud kutseala”– direktiivi 2005/36/EÜ artikli 3 lõike 1 punktis a määratletud reguleeritud kutseala.
   Artikkel 3
   Reguleerimisala
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse kolmandate riikide kodanikele, kes taotlevad liikmesriigi territooriumile lubamist kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil käesoleva direktiiviga sätestatud tingimustel.
   2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata nende kolmandate riikide kodanike suhtes:

               a)

               kellel on lubatud liikmesriigis elada ajutise kaitse alusel või kes on viimati nimetatud alusel taotlenud elamisluba ning ootavad otsust oma staatuse kohta;

               b)

               kes kasutavad nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ (miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta) (15) kohast rahvusvahelist kaitset või kes on taotlenud rahvusvahelist kaitset vastavalt nimetatud direktiivile ning kelle taotluse suhtes ei ole veel tehtud lõplikku otsust;

               c)

               kes kasutavad kaitset vastavalt siseriiklikule õigusele, rahvusvahelistele kohustustele või tavale või kes on taotlenud kaitset vastavalt siseriiklikule õigusele, rahvusvahelistele kohustustele või tavale ning kelle taotluse suhtes ei ole veel tehtud lõplikku otsust;

               d)

               kes taotlevad direktiivi 2005/71/EÜ tähenduses teadlasena liikmesriigis elamise luba, et tegeleda uurimisprojektiga;

               e)

               kes on selliste liidu kodanike pereliikmed, kes on kasutanud või kasutavad ühenduses vaba liikumise õigust kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiviga 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil (16);

               f)

               kellel on liikmesriigis direktiivi 2003/109/EÜ kohane EÜ pikaajalise elaniku staatus ja kes kasutavad oma õigust elada teises liikmesriigis, et osaleda majandustegevuses palgatöötajana või füüsiliselt isikust ettevõtjana;

               g)

               kes sisenevad liikmesriiki sellistest rahvusvahelistest kokkulepetest tulenevate kohustuste alusel, millega hõlbustatakse teatavate kaubanduse ja investeeringutega seotud füüsiliste isikute kategooriate riiki sisenemist ja nende ajutist viibimist seal;

               h)

               kes on lubatud liikmesriigi territooriumile hooajatöötajatena;

               i)

               kelle väljasaatmine on peatatud faktilistel või õiguslikel põhjustel;

               j)

               kelle suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega, (17) kui nad on lähetatud kõnealuse liikmesriigi territooriumile.

         Käesolevat direktiivi ei kohaldata ka mis tahes kodakondsusega kolmandate riikide kodanike ja nende pereliikmete suhtes, kellel on ühenduse ja selle liikmesriikide ning nimetatud kolmandate riikide vahel sõlmitud kokkulepete alusel liidu kodanikega võrdsed vaba liikumise õigused.
   3.   Käesolev direktiiv ei piira ühenduse ja/või selle liikmesriikide ning ühe või mitme kolmanda riigi vahelisi mis tahes lepinguid, milles loetletakse käesoleva direktiivi kohaldamisalasse mittekuuluvad kutsealad, et tagada eetiline värbamine valdkondades, kus valitseb personalipuudus, ning kaitsta kõnealustele lepingutele alla kirjutanud arengumaades inimressurssi.
   4.   Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust väljastada mis tahes töötamiseks elamislube, mis ei ole ELi sinine kaart. Sellised elamisload ei anna õigust elada muudes liikmesriikides, nagu on sätestatud käesolevas direktiivis.
   Artikkel 4
   Soodsamad sätted
   1.   Käesolev direktiiv ei piira järgmiste õigusaktide soodsamate sätete kohaldamist:

               a)

               ühenduse õigus, sealhulgas kahe- või mitmepoolsed lepingud, mis on sõlmitud ühenduse või ühenduse ja selle liikmesriikide ning ühe või mitme kolmanda riigi vahel;

               b)

               kahe- või mitmepoolsed lepingud, mis on sõlmitud ühe või mitme liikmesriigi ning ühe või mitme kolmanda riigi vahel.

         2.   Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigust võtta direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate isikute suhtes vastu soodsamaid sätteid või neid kehtima jätta seoses järgmiste käesoleva direktiivi sätetega:

               a)

               artikli 5 lõige 3 artikli 18 kohaldamisel,

               b)

               artikkel 11, artikli 12 lõike 1 teine lause, artikli 12 lõige 2, artiklid 13, 14, 15 ja artikli 16 lõige 4.

         II   PEATÜKK

      RIIKI LUBAMISE TINGIMUSED

   Artikkel 5
   Riiki lubamise kriteeriumid
   1.   Ilma et see piiraks artikli 10 lõike 1 kohaldamist, käesolevas direktiivis sätestatud tingimuste alusel ELi sinist kaarti taotlev kolmanda riigi kodanik:

               a)

               esitab asjaomases liikmesriigis vähemalt ühe aasta kehtiva töölepingu või siduva tööpakkumise kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö tegemiseks vastavalt siseriiklikule õigusele;

               b)

               esitab dokumendi, mis tõendab tema vastamist siseriiklikus õiguses kehtestatud tingimustele, mida liidu kodanikud peavad töölepingus või siduvas tööpakkumises täpsustatud reguleeritud kutsealal osalemiseks vastavalt siseriiklikule õigusele täitma;

               c)

               esitab reguleerimata kutsealade puhul dokumendid, mis tõendavad asjaomast kõrgemat kutsekvalifikatsiooni erialal või sektoris, mis on täpsustatud töölepingus või siduvas tööpakkumises vastavalt siseriiklikule õigusele;

               d)

               esitab kehtiva reisidokumendi, nagu see on kindlaks määratud siseriiklikus õiguses, viisataotluse või viisa, kui see on nõutav, ning samuti vajaduse korral tõendid kehtiva elamisloa või pikaajalise siseriikliku viisa kohta. Liikmesriigid võivad nõuda, et reisidokument peab olema kehtiv vähemalt elamisloa algse kehtivusaja jooksul;

               e)

               esitab tõendid, mille kohaselt taotlejal on ravikindlustus või, kui see on siseriiklikus õiguses ette nähtud, ta on taotlenud ravikindlustust, mis katab kõik üldiselt asjaomase liikmesriigi kodanike puhul kaetud riskid ning kehtib ajavahemikul, mil selline kindlustuskaitse ja vastav õigus hüvitistele on ette nähtud seoses töölepinguga või sellest tulenevalt;

               f)

               ei kujuta ohtu avalikule korrale, avalikule julgeolekule ega rahvatervisele.

         2.   Liikmesriigid võivad nõuda, et taotleja teataks oma aadressi asjaomase liikmesriigi territooriumil.
   3.   Lisaks lõikes 1 sätestatud tingimustele ei tohi aasta brutopalk, mis tuleneb töölepingus või siduvas tööpakkumises täpsustatud kuu- või aastapalgast, olla väiksem asjakohasest palgakünnisest, mis on liikmesriikides sellel eesmärgil kindlaks määratud ja avaldatud ning mis peab ulatuma vähemalt 1,5-kordse keskmise brutopalgani aastas.
   4.   Lõike 3 rakendamisel võivad liikmesriigid nõuda kõigi kohaldatavates õigusaktides, asjaomaste kõrget kvalifikatsiooni nõudvate tegevusvaldkondade kollektiivlepingutes või tavades sisalduvate tingimuste täitmist.
   5.   Erandina lõikest 3 ning töötamiseks kutsealadel, kus vajadus kolmandatest riikidest pärit töötajate järele on eriti suur ning mis kuuluvad ISCO peamistesse rühmadesse 1 ja 2, võib palgakünnis olla vähemalt 1,2-kordne iga-aastane keskmine brutopalk asjaomases liikmesriigis. Sellisel juhul edastab asjaomane liikmesriik igal aastal komisjonile nende kutsealade loetelu, mille suhtes on otsustatud erandit kohaldada.
   6.   Käesoleva artikli kohaldamine ei mõjuta asjaomastes kõrget kvalifikatsiooni nõudvates tegevusvaldkondades kohaldatavaid kollektiivlepinguid või tavasid.
   Artikkel 6
   Riiki lubatavate isikute arv
   Käesoleva direktiivi kohaldamine ei mõjuta liikmesriikide õigust määrata kindlaks nende kolmandate riikide kodanike ülemmäär, kellel nad lubavad oma territooriumile siseneda kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil.
   III   PEATÜKK

      ELI SININE KAART, MENETLUS JA LÄBIPAISTVUS

   Artikkel 7
   ELi sinine kaart
   1.   ELi sinine kaart väljastatakse kolmanda riigi kodanikule, kes on esitanud taotluse selle saamiseks ja vastab artiklis 5 sätestatud nõuetele ning kelle suhtes pädevad asutused on teinud positiivse otsuse vastavalt artiklile 8.
   Asjaomane liikmesriik tagab kolmanda riigi kodanikule kõik võimalused nõutavate viisade hankimiseks.
   2.   Liikmesriigid kehtestavad ELi sinise kaardi standardse kehtivusaja, mille pikkus on ühest kuni nelja aastani. Kui tööleping kehtib vähem kui nimetatud kehtivusaeg, väljastatakse või pikendatakse ELi sinine kaart töölepingu kehtivusajaks, millele lisatakse kolm kuud.
   3.   ELi sinise kaardi väljastavad liikmesriigi pädevad asutused, kasutades selleks määrusega (EÜ) nr 1030/2002 kehtestatud ühtset vormi. Kooskõlas kõnealuse määruse lisa punkti a alapunktiga 7.5–9 märgib liikmesriik ELi sinisele kaardile tööturule juurdepääsu tingimused, nagu need on sätestatud käesoleva direktiivi artikli 12 lõikes 1. Elamisloal olevasse rubriiki „loa liik” märgib liikmesriik „ELi sinine kaart”.
   4.   ELi sinine kaart annab oma kehtivusaja jooksul selle kasutajale järgmised õigused:

               a)

               siseneda ja tagasi pöörduda ELi sinise kaardi väljastanud liikmesriigi territooriumile ning seal viibida;

               b)

               käesoleva direktiiviga tagatud õigused.

         Artikkel 8
   Keeldumise põhjused
   1.   Liikmesriigid lükkavad ELi sinise kaardi taotluse tagasi juhul, kui taotleja ei vasta artiklis 5 sätestatud tingimustele või kui esitatud dokumendid on omandatud pettusega, kui need on võltsitud või neid on omavoliliselt muudetud.
   2.   Enne ELi sinise kaardi taotluse üle otsustamist ning vastavalt artikli 12 lõigetele 1 ja 2 kahe esimese aasta jooksul ELi sinise kaardi kasutajana seaduslikult töötamise korral kaardi pikendamist või riiki lubamist kaaludes võib liikmesriik hinnata oma tööturu olukorda ning kohaldada siseriiklikku korda, mis reguleerib vabade töökohtade täitmise tingimusi.
   Liikmesriigid võivad kontrollida, kas asjaomaseid vabu töökohti ei saa täita riigi või ühenduse tööjõuga või kolmandate riikide kodanikega, kes elavad seaduslikult selles liikmesriigis ning moodustavad juba osa selle tööturust ühenduse või siseriikliku õiguse alusel, või EÜ pikaajaliste elanikega, kes soovivad asuda elama kõnealusesse liikmesriiki kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil kooskõlas direktiivi 2003/109/EÜ III peatükiga.
   3.   ELi sinise kaardi taotlus võidakse tagasi lükata ka artiklis 6 esitatud põhjustel.
   4.   Liikmesriigid võivad ELi sinise kaardi taotluse tagasi lükata, et tagada eetiline värbamine valdkondades, kus valitseb kvalifitseeritud personali puudus päritoluriikides.
   5.   Liikmesriigid võivad ELi sinise kaardi taotluse tagasi lükata, kui tööandjat on kooskõlas siseriiklike õigusaktidega trahvitud mitteametliku töö ja/või ebaseadusliku töölevõtmise eest.
   Artikkel 9
   ELi sinise kaardi tühistamine või selle pikendamisest keeldumine
   1.   Liikmesriik tühistab käesoleva direktiivi alusel väljastatud ELi sinise kaardi või keeldub selle pikendamisest järgmistel juhtudel:

               a)

               kui see on omandatud pettusega, seda on võltsitud või omavoliliselt muudetud;

               b)

               kui ilmneb, et kõnealuse kaardi kasutaja ei vastanud või enam ei vasta käesolevas direktiivis sätestatud riiki sisenemise ja seal elamise tingimustele või et ta elab riigis muul eesmärgil kui see, milleks kasutajal lubati sinna elama asuda;

               c)

               kui kõnealuse kaardi kasutaja ei pea kinni artikli 12 lõigetes 1 ja 2 ning artiklis 13 sätestatud piirangutest.

         2.   Artikli 12 lõike 2 teise lõigu ja artikli 13 lõike 4 kohase teatamiskohustuse täitmata jätmist ei käsitata piisava põhjusena ELi sinise kaardi tühistamiseks või pikendamisest keeldumiseks, kui kaardi kasutaja tõendab, et teade ei jõudnud pädevate asutusteni kasutaja tahtest sõltumatul põhjusel.
   3.   Liikmesriik võib tühistada käesoleva direktiivi alusel antud ELi sinise kaardi või keelduda selle pikendamisest järgmistel juhtudel:

               a)

               avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise kaalutlustel;

               b)

               juhul, kui ELi sinise kaardi kasutajal puudub piisav sissetulek, millega ta suudab iseennast ja vajaduse korral oma pereliikmeid ilma asjaomase liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi abita ülal pidada. Liikmesriigid hindavad kõnealuse sissetuleku laadi ja korrapärasust ning võivad seejuures võtta arvesse siseriiklike palkade ja pensionide miinimumtaset ja asjaomase isiku pereliikmete arvu. Sellist hindamist ei viida läbi artiklis 13 osutatud töötuse ajavahemikul;

               c)

               kui asjaomane isik ei ole teatanud oma aadressi;

               d)

               kui ELi sinise kaardi kasutaja esitab taotluse sotsiaalabi saamiseks, tingimusel et asjaomane liikmesriik on talle eelnevalt esitanud asjakohase kirjaliku teabe.

         Artikkel 10
   Riiki lubamise taotlemine
   1.   Liikmesriik määrab kindlaks, kas ELi sinise kaardi taotluse peab esitama kolmanda riigi kodanik ja/või tema tööandja.
   2.   Taotlust käsitletakse ja hinnatakse nii juhul, kui asjaomane kolmanda riigi kodanik elab väljaspool liikmesriigi territooriumi, kuhu ta soovib siseneda, kui ka juhul, kui ta juba elab kehtiva elamisloa või pikaajalise siseriikliku viisa kasutajana asjaomase liikmesriigi territooriumil.
   3.   Kui asjaomasel kolmanda riigi kodanikul ei ole kehtivat elamisluba, kuid ta viibib seaduslikult liikmesriigi territooriumil, võib liikmesriik erandina lõikest 2 rahuldada esitatud taotluse kooskõlas oma siseriikliku õigusega.
   4.   Erandina lõikest 2 võib liikmesriik ette näha, et taotluse saab esitada vaid väljastpoolt selle territooriumi, tingimusel et sellised piirangud, mis kehtivad kas kõigi kolmandate riikide kodanike või konkreetsesse kategooriasse kuuluvate kolmandate riikide kodanike suhtes, on juba sätestatud käesoleva direktiivi vastuvõtmise ajal kehtivate siseriiklike õigusaktidega.
   Artikkel 11
   Menetluslikud tagatised
   1.   Liikmesriikide pädevad asutused võtavad vastu otsuse ELi sinise kaardi nõuetekohase taotluse kohta ning teatavad sellest kooskõlas asjaomase liikmesriigi siseriiklikus õiguses sätestatud teatamismenetlusega taotlejale kirjalikult võimalikult kiiresti ning hiljemalt 90 päeva jooksul taotluse esitamise kuupäevast.
   Asjaomase liikmesriigi siseriiklikus õiguses määratakse kindlaks esimeses lõigus sätestatud tähtaja jooksul otsuse tegemata jätmisest tulenevad tagajärjed.
   2.   Kui taotlusega seoses esitatud teave või dokumendid on puudulikud, teatavad pädevad asutused taotlejale, millist täiendavat teavet on vaja esitada, ning annavad piisava tähtaja selle esitamiseks. Lõikes 1 nimetatud ajavahemik peatatakse seniks, kuni ametiasutused on saanud vajaliku täiendava teabe või dokumendid. Kui täiendavat teavet või dokumente ei ole tähtaja jooksul esitatud, võib taotluse tagasi lükata.
   3.   Otsusest, millega lükatakse tagasi ELi sinise kaardi taotlus, millega nimetatud kaart jäetakse pikendamata või tühistatakse, teatatakse asjaomasele kolmanda riigi kodanikule ja vajaduse korral tema tööandjale kirjalikult vastavalt asjakohaste siseriiklike õigusaktidega sätestatud teatamismenetlusele ning sellist otsust on kooskõlas siseriikliku õigusega võimalik vaidlustada asjaomase liikmesriigi kohtus. Teates osutatakse otsuse põhjustele, võimalikele apellatsioonimenetlustele ja nendega seotud tähtaegadele.
   IV   PEATÜKK

      ÕIGUSED

   Artikkel 12
   Juurdepääs tööturule
   1.   Kahel esimesel asjaomases liikmesriigis seadusliku töötamise aastal on ELi sinise kaardi kasutajal lubatud teha üksnes sellist palgalist tööd, mis vastab artiklis 5 sätestatud riiki lubamise tingimustele. Nimetatud kahe aasta möödumisel võivad liikmesriigid tagada asjaomastele isikutele kodanikega võrdse kohtlemise seoses juurdepääsuga kõrget kvalifikatsiooni nõudvale tööle.
   2.   Tööandja vahetamiseks kahel esimesel asjaomases liikmesriigis seadusliku töötamise aastal on ELi sinise kaardi kasutajal vaja elukohaliikmesriigi pädevate asutuste eelnevat kirjalikku luba, mis on antud vastavalt siseriiklikele menetlustele ja artikli 11 lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul. Riiki lubamise tingimuste täitmist mõjutavatest muudatustest teavitatakse eelnevalt või, kui see on siseriiklikus õiguses ette nähtud, taotletakse nendeks luba.
   Nimetatud kahe aasta möödumisel ja kui asjaomane liikmesriik ei kasuta lõikes 1 ette nähtud võrdse kohtlemise võimalust, teatab asjaomane isik vastavalt siseriiklikule menetlusele muudatustest, mis mõjutavad artiklis 5 sätestatud tingimusi, elukohaliikmesriigi pädevatele asutustele.
   3.   Liikmesriigid võivad säilitada juurdepääsupiirangud teatud töökohtadele, eeldusel et ajaomased tööhõivealased tegevused hõlmavad juhuslikku avaliku võimu teostamist ja vastutust riigi üldiste huvide kaitsmise eest ning kui need tegevused on kehtiva siseriikliku või ühenduse õiguse kohaselt reserveeritud kodanikele.
   4.   Liikmesriigid võivad säilitada juurdepääsupiirangud teatud töökohtadele, juhul kui need tegevused on kehtiva siseriikliku või ühenduse õiguse kohaselt reserveeritud riigi kodanikele, liidu kodanikele või EMP kodanikele.
   5.   Käesolevas artiklis sätestatut kohaldatakse, ilma et see piiraks 2003. ja 2005. aasta ühinemisaktide vastavates sätetes kirjeldatud ühenduse eelistamise põhimõtet, eelkõige seoses asjaomaste liikmesriikide kodanike õigustega tööturule juurdepääsu osas.
   Artikkel 13
   Ajutine töötus
   1.   Töötus ei ole iseenesest põhjus ELi sinise kaardi tühistamiseks, välja arvatud juhul, kui see kestab kauem kui kolm järjestikust kuud või kui kaardi kasutaja jääb töötuks rohkem kui üks kord ELi sinise kaardi kehtivusaja jooksul.
   2.   Lõikes 1 osutatud ajavahemikul on ELi sinise kaardi kasutajal lubatud otsida tööd ja asuda tööle vastavalt artiklis 12 sätestatud tingimusele.
   3.   Liikmesriigid lubavad ELi sinise kaardi kasutajal jääda oma territooriumile seni, kuni artikli 12 lõike 2 kohane vajalik luba on kas antud või andmata jäetud. Artikli 12 lõike 2 alusel saadud teave lõpetab automaatselt tööta oleku ajana arvestatava ajavahemiku.
   4.   ELi sinise kaardi kasutaja teatab töötuse ajavahemiku algusest elukohaliikmesriigi pädevatele asutustele vastavalt asjakohastele siseriiklikele menetlustele.
   Artikkel 14
   Võrdne kohtlemine
   1.   ELi sinise kaardi kasutajat koheldakse võrdselt sinise kaardi väljastanud liikmesriigi kodanikega järgmistes valdkondades:

               a)

               töötingimused, sealhulgas palk ja töölt vabastamine, samuti töötervishoiu ja tööohutuse nõuded;

               b)

               ühinemisvabadus, õigus liituda töötajate või tööandjate organisatsioonidega ja kutseühingutega ning olla nende liikmeks, sealhulgas selliste organisatsioonide pakutavad eelised, ilma et see piiraks avalikku korda ja julgeolekut käsitlevaid siseriiklikke sätteid;

               c)

               haridus ja kutseõpe;

               d)

               diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide tunnustamine asjaomaste siseriiklike menetluste kohaselt;

               e)

               siseriikliku õiguse sätted, mis reguleerivad sotsiaalkindlustusliike, mis on kindlaks määratud määrusega (EMÜ) nr 1408/71. Määruse (EÜ) nr 859/2003 lisas sisalduvaid erisätteid kohaldatakse sellele vastavalt;

               f)

               seoses vanadusega väljateenitud kohustuslike pensionidega seotud sissetuleku maksmine deebitorliikmesriigi või -riikide õigusaktidele vastavas ulatuses kolmandasse riiki kolimisel, ilma et see piiraks kehtivate kahepoolsete lepingute kohaldamist;

               g)

               juurdepääs kaupadele ja teenustele ning üldsusele kättesaadavate kaupade ja teenuste pakkumisele, sealhulgas elamispinna saamise menetlused, samuti tööhõiveametite pakutav teave ja nõustamisteenused;

               h)

               vaba juurdepääs kogu asjaomase liikmesriigi territooriumile, arvestades siseriiklikus õiguses kehtestatud piiranguid.

         2.   Võttes arvesse lõike 1 punkte c ja g, võivad asjaomased liikmesriigid piirata võrdset kohtlemist stipendiumide ja toimetulekutoetuste ning laenude või kesk-, kõrg- ja kutseharidusega seotud muude stipendiumide ja laenude osas ning elamispinna saamise menetluste osas.
   Võttes arvesse lõike 1 punkti c

               a)

               kõrgharidusele ja keskharidusjärgsele haridusele juurdepääsu suhtes võidakse vastavalt siseriiklikule õigusele kohaldada erinõudeid;

               b)

               asjaomane liikmesriik võib piirduda võrdsel kohtlemisel nende juhtudega, kus ELi sinise kaardi kasutaja või tema pereliikme, kellele soodustusi taotletakse, alaline või tavaline elukoht asub selle territooriumil.

         Lõike 1 punkt g ei piira lepinguvabadust vastavalt ühenduse ja siseriiklikule õigusele.
   3.   Lõikes 1 sätestatud õigus võrdsele kohtlemisele ei piira liikmesriigi õigust tühistada ELi sinine kaart või keelduda selle pikendamisest kooskõlas artikliga 9.
   4.   Kui ELi sinise kaardi kasutaja kolib kooskõlas artikliga 18 teise liikmesriiki ja positiivset otsust ELi sinise kaardi väljastamise kohta ei ole veel tehtud, võivad liikmesriigid piirata võrdset kohtlemist lõikes 1 loetletud valdkondades, välja arvatud punktid b ja d. Kui liikmesriigid lubavad taotluse esitajal sel ajavahemikul töötada, tagatakse teise liikmesriigi kodanikega võrdne kohtlemine kõigis lõikes 1 loetletud valdkondades.
   Artikkel 15
   Pereliikmed
   1.   Pereliikmete suhtes kohaldatakse direktiivi 2003/86/EÜ koos käesolevas artiklis sätestatud eranditega.
   2.   Erandina direktiivi 2003/86/EÜ artikli 3 lõikest 1 ja artiklist 8 ei seata perekonna taasühinemise eeltingimuseks nõuet, mille kohaselt ELi sinise kaardi kasutajal peab olema põhjust eeldada, et ta saab alalise elamise õiguse, ega nõuet, et ta peab olema riigis elanud teatava minimaalse aja.
   3.   Erandina direktiivi 2003/86/EÜ artikli 4 lõike 1 viimasest lõigust ja artikli 7 lõikest 2 võib selles nimetatud integratsioonitingimusi ja -meetmeid kohaldada ainult pärast seda, kui asjaomasele isikule on antud luba perekonna taasühinemiseks.
   4.   Erandina direktiivi 2003/86/EÜ artikli 5 lõike 4 esimesest lõigust antakse elamisload pereliikmetele juhul, kui perekonna taasühinemise tingimused on täidetud, hiljemalt kuue kuu jooksul alates taotluse esitamise kuupäevast.
   5.   Erandina direktiivi 2003/86/EÜ artikli 13 lõigetest 2 ja 3 on pereliikmete elamisloa kehtivusaeg võrdne ELi sinise kaardi kasutajale antud elamisloa kehtivusajaga, kui nende reisidokumentide kehtivusaeg seda võimaldab.
   6.   Erandina direktiivi 2003/86/EÜ artikli 14 lõike 2 teisest lausest ei kohalda liikmesriigid ajalisi piiranguid tööturule juurdepääsu osas.
   Käesolev lõige on kohaldatav alates 19. detsembri 2011.
   7.   Erandina direktiivi 2003/86/EÜ artikli 15 lõikest 1 võib sõltumatu elamisloa saamiseks vajaliku viieaastase elamisperioodi arvutamiseks liita erinevates liikmesriikides elatud perioodid.
   8.   Juhul kui liikmesriigid kasutavad lõikes 7 sätestatud võimalust, kohaldatakse ELi sinise kaardi kasutaja erinevates liikmesriikides elatud perioodide liitmist käsitlevaid käesoleva direktiivi artikli 16 sätteid mutatis mutandis.
   Artikkel 16
   EÜ pikaajalise elaniku staatuse andmine ELi sinise kaardi kasutajale
   1.   Kohaldatakse direktiivi 2003/109/EÜ koos käesolevas artiklis sätestatud eranditega.
   2.   Erandina direktiivi 2003/109/EÜ artikli 4 lõikest 1 võib ELi sinise kaardi kasutaja, kes on kasutanud käesoleva direktiivi artiklis 18 sätestatud võimalust, liita elamise kestust käsitleva nõude täitmiseks erinevates liikmesriikides elatud perioodid juhul, kui ta täidab järgmisi tingimusi:

               a)

               ta on viis aastat seaduslikult ja pidevalt elanud ühenduse territooriumil ELi sinise kaardi kasutajana ja

               b)

               enne pikaajalise elaniku EÜ elamisloa taotluse esitamist on ta kaks aastat elanud seaduslikult ja pidevalt ELi sinise kaardi kasutajana selle liikmesriigi territooriumil, kellele ta nimetatud taotluse esitab.

         3.   Selleks et välja arvestada ühenduses seaduslikult ja pidevalt elatud periood ning erandina direktiivi 2003/109/EÜ artikli 4 lõike 3 esimesest lõigust ei katkesta ühenduse territooriumilt äraoleku aeg käesoleva artikli lõike 2 punktis a viidatud ajavahemikku, kui selle kestus ei ületa 12 järjestikust kuud ega kokku 18 kuud käesoleva artikli lõike 2 punktis a viidatud ajavahemiku jooksul. Käesolevat lõiget kohaldatakse ka juhul, kui ELi sinise kaardi kasutaja ei ole kasutanud artiklis 18 sätestatud võimalust.
   4.   Erandina direktiivi 2003/109/EÜ artikli 9 lõike 1 punktist c pikendavad liikmesriigid EÜ pikaajalisele elanikule, kes kasutab artikli 17 lõikes 2 nimetatud märkusega pikaajalist elamisluba, ja tema pereliikmetele, kellele on antud EÜ pikaajalise elaniku staatus, ühenduse territooriumilt lubatud äraoleku aega 24 järjestikuse kuuni.
   5.   Käesolevas artikli lõigetes 3 ja 4 sätestatud erandeid direktiivist 2003/109/EÜ võib piirata juhtudega, mil asjaomane kolmanda riigi kodanik on võimeline tõendama, et ta on ühenduse territooriumilt ära olnud seoses palgatöötajana või füüsilisest isikust ettevõtjana majandustegevuses osalemisega, vabatahtliku teenistusega või õpingutega oma päritoluriigis.
   6.   Artikli 14 lõike 1 punkti f ja artiklit 15 kohaldatakse artikli 17 lõikes 2 nimetatud märkusega pikaajalise elamisloa kasutajate suhtes vajaduse korral ka pärast seda, kui ELi sinise kaardi kasutaja on saanud EÜ pikaajalise elaniku staatuse.
   Artikkel 17
   Pikaajaline elamisluba
   1.   ELi sinise kaardi kasutajale, kes vastab käesoleva direktiivi artiklis 16 sätestatud EÜ pikaajalise elaniku staatuse omandamise tingimustele, antakse elamisluba vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1030/2002 artikli 1 lõike 2 punktile a.
   2.   Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud elamisloa rubriiki „märkused” märgib liikmesriik „Endine ELi sinise kaardi kasutaja”.
   V   PEATÜKK

      ELAMINE TEISTES LIIKMESRIIKIDES

   Artikkel 18
   Tingimused
   1.   Pärast 18 kuud seaduslikku elamist esimeses liikmesriigis ELi sinise kaardi kasutajana võivad asjaomane isik ja tema pereliikmed kolida kõrget kvalifikatsiooni nõudva tööga seotud eesmärkidel muusse liikmesriiki käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
   2.   Niipea kui võimalik ja hiljemalt üks kuu pärast teise liikmesriigi territooriumile sisenemist esitab ELi sinise kaardi kasutaja ja/või tema tööandja selle liikmesriigi pädevale asutusele ELi sinise kaardi taotluse ning kõik dokumendid, mis tõendavad, et ta täidab teise liikmesriigi suhtes artiklis 5 sätestatud tingimused. Teine liikmesriik võib vastavalt siseriiklikule õigusele otsustada mitte lubada taotlejal töötada, kuni tema pädev asutus on võtnud taotluse suhtes vastu positiivse otsuse.
   3.   Teise liikmesriigi pädevatele asutustele võib avalduse esitada ka ajal, mil ELi sinise kaardi kasutaja elab alles esimese liikmesriigi territooriumil.
   4.   Kooskõlas artiklis 11 sätestatud menetlusega vaatab teine liikmesriik taotluse läbi ning teatab kirjalikult taotlejale ja esimesele liikmesriigile oma otsusest, kas

               a)

               anda ELi sinine kaart ja lubada taotlejal elada oma territooriumil kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö tõttu artiklites 7–14 sätestatud tingimustel, kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused on täidetud, või

               b)

               keelduda ELi sinise kaardi andmisest ning kohustada kooskõlas siseriiklikus õiguses sätestatud menetlustega, sealhulgas riigist väljasaatmise korraga, taotlejat ja tema pereliikmeid lahkuma oma territooriumilt, kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused ei ole täidetud. Esimene liikmesriik võtab ELi sinise kaardi kasutaja ja tema pereliikmed kohe ilma formaalsusteta tagasi. See kehtib ka siis, kui esimese liikmesriigi väljastatud ELi sinise kaardi kehtivusaeg on lõppenud või kaart on taotluse läbivaatamise ajal tühistatud. Pärast tagasivõtmist kohaldatakse artiklit 13.

         5.   Juhul, kui esimese liikmesriigi väljastatud ELi sinise kaardi kehtivusaeg menetluse ajal lõpeb, võivad liikmesriigid, kui see on siseriikliku õiguse kohaselt nõutav, anda ajutise elamisloa või samaväärse loa, mis võimaldab taotlejal jätkuvalt viibida seaduslikult liikmesriigi territooriumil, kuni pädev asutus on taotluse üle otsustanud.
   6.   Taotlejalt ja/või tema tööandjalt võidakse nõuda ELi sinise kaardi kasutaja ja tema pereliikmete kulude katmist, mis tekkisid seoses tagasipöördumise ja tagasivõtmisega, sealhulgas vajaduse korral lõike 4 punkti b kohaste kulude hüvitamist, mis kaeti riiklikest vahenditest.
   7.   Käesoleva artikli kohaldamisel võivad liikmesriigid jätkuvalt kasutada artiklis 6 osutatud riiki lubatavate isikute ülemmäära.
   8.   Alates teisest korrast, kui ELi sinise kaardi kasutaja ja, kui see on asjakohane, tema pereliikmed kasutavad võimalust kolida käesoleva peatüki tingimuste kohaselt muudesse liikmesriikidesse, mõistetakse „esimese liikmesriigi” all liikmesriiki, millest asjaomane isik lahkub, ning „teise liikmesriigi” all liikmesriiki, kuhu elama asumist ta taotleb.
   Artikkel 19
   Pereliikmete elamine teises liikmesriigis
   1.   Kui ELi sinise kaardi kasutaja kolib vastavalt artiklile 18 teise liikmesriiki ning kui perekond oli esimeses liikmesriigis juba loodud, võivad nimetatud kaardi kasutaja pereliikmed temaga kaasa minna või ühineda.
   2.   Hiljemalt üks kuu pärast teise liikmesriigi territooriumile sisenemist esitavad asjaomased pereliikmed või ELi sinise kaardi kasutaja asjaomase liikmesriigi pädevatele asutustele kooskõlas siseriikliku õigusega taotluse pereliikmele elamisloa saamiseks.
   Juhul, kui esimese liikmesriigi antud elamisloa kehtivusaeg lõpeb menetluse ajal või see ei anna loa kasutajale enam õigust elada seaduslikult teise liikmesriigi territooriumil, lubavad liikmesriigid isikul jääda oma territooriumile, väljastades vajaduse korral riikliku ajutise elamisloa või samaväärse loa, mis võimaldab taotlejal jätkuvalt viibida seaduslikult liikmesriigi territooriumil koos ELi sinise kaardi kasutajaga, kuni teise liikmesriigi pädev asutus on taotluse üle otsustanud.
   3.   Teine liikmesriik võib nõuda, et asjaomased pereliikmed esitaksid koos elamisloa taotlusega järgmised dokumendid:

               a)

               esimese liikmesriigi antud elamisluba ja kehtiv reisidokument või nende kinnitatud koopiad ning viisa, kui see on nõutav;

               b)

               tõendid, et nad elasid esimeses liikmesriigis ELi sinise kaardi kasutaja pereliikmetena;

               c)

               tõendid, et neil on ravikindlustus, mis katab kõiki riske teises liikmesriigis, või tõendid, et sinise kaardi kasutajal on selline kindlustus nende jaoks.

         4.   Teine liikmesriik võib ELi sinise kaardi kasutajalt nõuda tõendit, et kasutajal on:

               a)

               samas piirkonnas elava sarnase perekonna jaoks normaalseks peetav majutus, mis vastab asjaomase liikmesriigi üldistele tervishoiu- ja ohutusnormidele;

               b)

               stabiilne ja korrapärane sissetulek, millega ta suudab iseennast ja oma pereliikmeid ilma asjaomase liikmesriigi sotsiaalabita ülal pidada. Liikmesriigid hindavad kõnealuse sissetuleku laadi ja korrapärasust ning võivad seejuures võtta arvesse siseriiklike palkade ja pensionide miinimumtaset ja pereliikmete arvu.

         5.   Artiklis 15 sätestatud erandeid kohaldatakse jätkuvalt mutatis mutandis.
   6.   Kui perekonda ei ole loodud esimeses liikmesriigis, kohaldatakse artiklit 15.
   VI   PEATÜKK

      LÕPPSÄTTED

   Artikkel 20
   Rakendusmeetmed
   1.   Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele artikliga 6, artikli 8 lõikega 2 ja artikli 18 lõikega 6 seotud seadusandlike ja haldusõiguslike meetmete võtmisest.
   Liikmesriigid, kes kasutavad artikli 8 lõike 4 sätteid, teavitavad komisjoni ja ülejäänud liikmesriike oma asjakohaselt põhjendatud otsusest, milles on nimetatud asjakohased riigid ja valdkonnad.
   2.   Igal aastal ja esimest korda mitte hiljem kui 19. juunil 2013 esitavad liikmesriigid kooskõlas määrusega (EÜ) nr 862/2007 komisjonile statistika nende kolmandate riikide kodanike arvu kohta, kellele on eelmise kalendriaasta jooksul antud ELi sinine kaart, ning võimaluse korral andmed nende kolmandate riikide kodanike arvu kohta, kelle ELi sinist kaarti on pikendatud või kelle kaart on tühistatud, märkides ära nende kodakondsuse ja võimaluse korral tegevusala. Samuti edastatakse statistilised andmed riiki lubatud pereliikmete kohta, välja arvatud nende tegevusala käsitlev teave. Lisaks märgitakse esitatavas teabes võimaluse korral ära artiklite 18, 19 ja 20 kohaselt riiki lubatud ELi sinise kaardi kasutajate ja nende pereliikmete eelnev elukohaliikmesriik.
   3.   Artikli 5 lõike 3 ja vajaduse korral artikli 5 lõike 5 rakendamiseks viidatakse komisjoni (Eurostati) andmetele ja vajaduse korral siseriiklikele andmetele.
   Artikkel 21
   Aruanded
   Iga kolme aasta järel ja esimest korda mitte hiljem kui 19. juunil 2014 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta liikmesriikides, eelkõige artikli 3 lõike 4 ning artiklite 5 ja 18 mõju hindamise kohta, ning teeb vajaduse korral muudatusettepanekud.
   Komisjon hindab eelkõige artiklis 5 määratletud palgakünnise ja kõnealuses artiklis ette nähtud erandite asjakohasust, võttes muu hulgas arvesse liikmesriikide majandusliku, valdkondliku ja geograafilise olukorra mitmekesisust.
   Artikkel 22
   Kontaktpunktid
   1.   Liikmesriigid nimetavad kontaktpunktid, kes vastutavad artiklites 16, 18 ja 20 osutatud teabe vastuvõtmise ja edastamise eest.
   2.   Liikmesriigid teevad asjakohast koostööd lõikes 1 osutatud teabe ja dokumentide vahetamisel.
   Artikkel 23
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 19. juunil 2011. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 24
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 25
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepinguga.

      Brüssel, 25. mai 2009

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. ŠEBESTA

      (1)  20. novembri 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  9. juuli 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  18. juuni 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (4)  ELT L 375, 23.12.2004, lk 12.

      (5)  ELT L 289, 3.11.2005, lk 15.

      (6)  EÜT L 157, 15.6.2002, lk 1.

      (7)  ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.

      (8)  EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2.

      (9)  ELT L 124, 20.5.2003, lk 1.

      (10)  ELT L 255, 30.9.2005, lk 22.

      (11)  ELT L 16, 23.1.2004, lk 44.

      (12)  ELT L 251, 3.10.2003, lk 12.

      (13)  ELT L 199, 31.7.2007, lk 23.

      (14)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (15)  ELT L 304, 30.9.2004, lk 12.

      (16)  ELT L 158, 30.4.2004, lk 77.

      (17)  EÜT L 18, 21.1.1997, lk 1.


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/9/EÜ, 3. märts 1997, investeeringute tagamise skeemide kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31997L0009

Euroopa Liidu Teataja L 084 , 26/03/1997 Lk 0022 - 0031

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/9/EÜ,3. märts 1997,investeeringute tagamise skeemide kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse Euroopa Rahainstituudi arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 189b sätestatud korras [4] vastavalt lepituskomitees 18. detsembril 1996 heakskiidetud ühistekstilening arvestades, et:(1) 10. mail 1993 võttis nõukogu vastu direktiivi 93/22/EMÜ väärtpaberiturul pakutavate investeerimisteenuste kohta; [5] see direktiiv on oluline vahend siseturu rajamiseks investeerimisühingute osas;(2) direktiiviga 93/22/EMÜ kehtestatakse usaldusnormatiivid, mida investeerimisühingud peavad pidevalt täitma, sealhulgas eeskirjad, mille eesmärk on võimalust mööda kaitsta investorite õigusi neile kuuluvale rahale või instrumentidele;(3) ükski järelevalvesüsteem ei suuda siiski pakkuda täielikku kaitset, eriti pettuste korral;(4) investorite kaitse ja usalduse säilitamine rahandussüsteemi vastu on olulised tegurid siseturu väljakujundamisel ja nõuetekohasel toimimisel selles valdkonnas; seetõttu on oluline, et igal liikmesriigil oleks investeeringute tagamise skeem, mis tagab vähemalt väikeinvestoritele ühtlustatud miinimumtasemega kaitse, kui investeerimisühing ei suuda täita oma kohustusi oma investoritest klientide ees;(5) seetõttu saavad väikeinvestorid osta investeerimisteenuseid ühenduse investeerimisühingute filiaalidelt või piiriüleselt osutatavate teenustena sama turvaliselt kui kodumaistelt investeerimisühingutelt, teades, et neile on tagatud ühtlustatud miinimumtasemega kaitse, kui investeerimisühing ei suuda täita oma kohustusi oma investoritest klientide ees;(6) sellise ühtlustatud miinimumtaseme puudumisel võib vastuvõtjaliikmesriik investorite kaitsmiseks pidada õigustatuks nõuda tema tagatisskeemiga liitumist, kui filiaali kaudu või teenuste osutamise vabaduse alusel tegutsev ühenduse investeerimisühing ei kuulu ühtegi investeeringute tagamise skeemi oma päritoluliikmesriigis või kuulub skeemi, mida ei käsitleta samaväärset kaitset pakkuvana; selline nõue võib takistada siseturu toimimist;(7) kuigi enamikul liikmesriikidest on olemas investeeringute tagamise kord, ei hõlma see tavaliselt kõiki investeerimisühinguid, kellel on direktiivis 93/22/EMÜ sätestatud ühtne tegevusluba;(8) seetõttu peaks igas liikmesriigis olema investeeringute tagamise skeem või skeemid, millesse kuuluks iga selline investeerimisühing; iga skeem peab hõlmama seoses investori investeerimistoimingutega investeerimisühingute valduses olevat raha ja instrumente, mida ei saa investorile tagastada, kui investeerimisühing ei suuda täita oma kohustusi oma investoritest klientide ees; see ei piira mingil juhul igas liikmesriigis investeerimisühingu maksejõuetuse või lõpetamise korral tehtavaid otsuseid käsitlevate kehtivate eeskirjade ja menetluste kohaldamist;(9) investeerimisühingu mõiste hõlmab krediidiasutusi, kellel on lubatud osutada investeerimisteenuseid; iga selline krediidiasutus peab samuti kuuluma investeeringute tagamise skeemi, et hõlmata tema investeerimistegevust; sellistelt krediidiasutustelt ei ole siiski vaja nõuda kuulumist kahte erinevasse skeemi, kui üks skeem vastab nii käesoleva direktiivi kui ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 1994. aasta hoiuste tagamise skeeme käsitleva direktiivi 94/19/EÜ [6] nõuetele; krediidiasutusteks olevate investeerimisühingute puhul võib siiski teatavatel juhtudel olla raske eristada direktiiviga 94/19/EÜ hõlmatud hoiuseid ja seoses investeerimistegevusega nende valduses olevat raha; liikmesriikidel tuleks lubada otsustada, kumba direktiivi selliste nõuete suhtes kohaldada;(10) direktiiv 94/19/EÜ lubab liikmesriigil vabastada krediidiasutus kohustusest kuuluda hoiuste tagamise skeemi, kui kõnealune krediidiasutus kuulub süsteemi, mis kaitseb krediidiasutust ennast ja tagab eelkõige tema maksevõime; kui sellisesse süsteemi kuuluv krediidiasutus on samas investeerimisühing, tuleks liikmesriigil samuti lubada teatavatel tingimustel vabastada see asutus kohustusest kuuluda investeeringute tagamise skeemi;(11) ühtlustatud miinimumhüvitis summas 20000 eküüd investori kohta peaks olema piisav, et kaitsta väikeinvestori huve, kui investeerimisühing ei suuda täita oma kohustusi oma investoritest klientide ees; seetõttu oleks mõistlik määrata ühtlustatud miinimumhüvitise suuruseks 20000 eküüd; sarnaselt direktiiviga 94/19/EÜ võib vaja olla piiratud üleminekusätteid, et tagatisskeemidega oleks võimalik kõnealust summat katta, sest seda summat kohaldatakse võrdselt ka nende liikmesriikide suhtes, kus käesoleva direktiivi vastuvõtmise ajal selline skeem puudub;(12) seesama summa võeti vastu direktiiviga 94/19/EÜ;(13) ergutamaks investoreid investeerimisühinguid piisavalt hoolikalt valima, on mõistlik lubada liikmesriikidel nõuda, et investor kannaks osa võimalikust kahjust; investori kaitse peab olema vähemalt 90 % võimalikust kahjust, kui makstav hüvitis on väiksem kui ühenduse miinimum;(14) teatavate liikmesriikide skeemid pakuvad kaitset, mille tase on kõrgem kui käesoleva direktiivi kohane ühtlustatud miinimumkaitsetase; ei tundu siiski olevat soovitav nõuda nende skeemide muutmist selles osas;(15) ühtlustatud miinimumtasemest suuremat kaitset pakkuvate skeemide säilitamine ühenduses võib ühes ja samas piirkonnas põhjustada erinevusi hüvitiste suuruses ning konkurentsitingimuste ebavõrdsust siseriiklike investeerimisühingute ja teiste liikmesriikide ühingute filiaalide vahel; nende ebasoodsate tingimuste kõrvaldamiseks tuleks filiaalidel lubada liituda nende vastuvõtjariikide skeemidega, et nad saaksid pakkuda oma investoritele samasugust kaitset kui nende asukohariigi skeemid; on asjakohane, et oma aruandes käesoleva direktiivi kohaldamise kohta teatab komisjon, kui suures ulatuses on filiaalid seda võimalust kasutanud, ja osutab võimalikele raskustele, mis neil filiaalidel või investeeringute tagamise skeemidel on olnud nende sätete rakendamisel; ei välistata võimalust, et päritoluliikmesriikide skeemid võivad pakkuda sellist lisakaitset vastavalt nende sätestatud tingimustele;(16) muudes liikmesriikides kui oma päritoluliikmesriigis asuvate investeerimisühingute filiaalid, kes pakuvad suuremat kaitset kui nende vastuvõtjaliikmesriikides tegevusloa saanud investeerimisühingud, võivad põhjustada turuhäireid; tagatisskeemide pakutava kaitse tase ega ulatus ei tohiks muutuda konkurentsivahendiks; seetõttu on vaja vähemalt algperioodiks sätestada, et mõne päritoluliikmesriigi skeemi pakutava kaitse tase ega ulatus, mida pakutakse investoritele teises liikmesriigis asuvates filiaalides, ei tohiks ületada maksimumtaset või -ulatust, mida pakub vastuvõtjaliikmesriigi vastav skeem; igasuguseid turuhäireid tuleks uurida varakult, tuginedes omandatud kogemustele ja pidades silmas rahandussektori arengut;(17) liikmesriik peab saama teatavat liiki eraldi loetletud investeeringuid või investoreid investeeringute tagamise skeemide võimaldatavast kaitsest ilma jätta, kui ta leiab, et need ei vaja erilist kaitset;(18) teatavates liikmesriikides vastutavad investeeringute tagamise skeemide eest kutseorganisatsioonid; teistes liikmesriikides on seadusjärgselt sisseseatud ja reguleeritavad skeemid; sellised erinevused süsteemide seisundis põhjustavad probleeme üksnes seoses kohustusliku liitumisega süsteemi ja sellest väljaarvamisega; seetõttu on vaja võtta meetmeid skeemide õiguste piiramiseks selles valdkonnas;(19) investor peab saama hüvitise ülemäärase viivituseta, kui tema nõude kehtivus on kindlaks tehtud; tagatisskeem peab suutma ise määrata nõuete esitamiseks mõistliku tähtaja; asjaolule, et selline tähtaeg on möödunud, ei tohi siiski tugineda investori vastu, kes ei saanud oma nõuet lubatud tähtaja jooksul mõjuva põhjuse tõttu esitada;(20) investoritele hüvitamiskorrast teatamine on investorite kaitse oluline osa; direktiivi 93/22/EMÜ artikkel 12 nõuab, et investeerimisühingud teataksid investoritele tagatisskeemi võimalikust kohaldamisest enne nendega ärisuhetesse astumist; seetõttu peaks käesolev direktiiv kehtestama eeskirjad võimalikele investoritele nende investeerimistegevust hõlmavatest tagatisskeemidest teatamise kohta;(21) tagatisskeemiga kaetavaid summasid ja selle ulatust käsitlevate viidete reguleerimata kasutamine reklaamis võib vähendada rahandussüsteemi stabiilsust või investorite usaldust; seetõttu peaksid liikmesriigid kehtestama eeskirjad selliste viidete piiramiseks;(22) põhimõtteliselt nõuab käesolev direktiiv igalt investeerimisühingult investeeringute tagamise skeemiga liitumist; mitteliikmesriigis peakontorit omavate investeerimisühingute pääsu ühendusse reguleerivad direktiivid, eelkõige direktiiv 93/22/EMÜ, lubavad liikmesriikidel otsustada, kas ja millistel tingimustel lubada sellistel investeerimisühingutel tegutseda nende territooriumil; sellistele filiaalidele ei laiene asutamislepingu artikli 59 teises lõigus sätestatud teenuste osutamise vabadus ja neil on asutamisõigus üksnes selles liikmesriigis, kus nad on asutatud; seega peab selliseid filiaale oma territooriumile lubav liikmesriik otsustama, kuidas kohaldada käesoleva direktiivi põhimõtteid selliste filiaalide suhtes kooskõlas direktiivi 93/22/EMÜ artikliga 5 ning vajadusega kaitsta investoreid ja rahandussüsteemi terviklikkust; on oluline, et investorid oleksid selliste filiaalide puhul täiesti teadlikud nende suhtes kohaldatavast hüvitamiskorrast;(23) investeeringute tagamise skeemide rahastamise viiside ühtlustamine käesoleva direktiivi raames ei ole hädavajalik, ühest küljest seetõttu, et selliste skeemide rahastamise kulud peavad põhimõtteliselt kandma investeerimisühingud ise, ja teisest küljest seetõttu, et selliste skeemide rahastamismahud peavad olema võrdelised nende kohustustega; see ei tohi siiski kahjustada asjaomase liikmesriigi rahandussüsteemi stabiilsust;(24) käesoleva direktiivi alusel ei või liikmesriike ega nende pädevaid asutusi teha vastutavaks investorite ees, kui nad on taganud ühe või mitme investeeringute tagamise või investorite kaitsmise skeemi sisseseadmise ja ametliku tunnustamise käesoleva direktiiviga ettenähtud tingimustel;(25) siseturu väljakujundamiseks investeerimisühingute osas on vaja investeeringute tagamise kord ühtlustada miinimumtasemeni, sest see võimaldab investoritel luua usalduslikumaid ärisuhteid selliste ühingutega, eriti teiste liikmesriikide ühingutega, ja vältida igasuguseid raskusi, mida vastuvõtjaliikmesriigid põhjustavad investorite kaitset käsitlevate siseriiklike eeskirjade kohaldamisega, mis on ühenduse tasandil kooskõlastamata; direktiivi 93/22/EMÜ reguleerimisalale vastava investeeringute tagamise korra täielikul puudumisel on siduv ühenduse direktiiv ainus sobiv vahend soovitud eesmärgi saavutamiseks; käesolev direktiiv mõjutab üksnes ühtlustamise nõutavat miinimumtaset ja võimaldab liikmesriikidel soovi korral ette näha ulatuslikumat või suuremat kaitset ning jätab liikmesriikidele vajaliku tegutsemisruumi investeeringute tagamise skeemide rahastamise korraldamisel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1) investeerimisühing — direktiivi 93/22/EMÜ artikli 1 lõikes 2 määratletud investeerimisühing, kellel on:- direktiivi 93/22/EMÜ artikli 3 kohane tegevusluba või- krediidiasutuse tegevusluba nõukogu direktiivi 77/780/EMÜ [7] ja nõukogu direktiivi 89/646/EMÜ [8] kohaselt ning kelle tegevusluba hõlmab ühte või mitut direktiivi 93/22/EMÜ lisa A jaos loetletud investeerimisteenust;2) investeerimistegevus — direktiivi 93/22/EMÜ artikli 1 lõikes 1 määratletud mis tahes investeerimisteenus ja kõnealuse direktiivi lisa C jao punktis 1 nimetatud teenus;3) instrumendid — direktiivi 93/22/EMÜ lisa B jaos loetletud instrumendid;4) investor — iga isik, kes on usaldanud raha või instrumente investeerimisühingule seoses investeerimistegevusega;5) filiaal — äritegevuse koht, mis on investeerimisühingu osa, olemata juriidiline isik, ja pakub investeerimisteenuseid, milleks investeerimisühingul on tegevusluba; kõiki äritegevuse kohti, mis teises liikmesriigis paikneva peakontoriga investeerimisühing on ühes liikmesriigis asutanud, käsitletakse ühe filiaalina;6) ühisinvesteerimistegevus — investeerimistegevus, mida teostatakse vähemalt kahe isiku nimel või mille suhtes vähemalt kahel isikul on õigusi, mida saab kasutada ühe või mitme kõnealuse isiku allkirja abil;7) pädevad asutused — direktiivi 93/22/EMÜ artiklis 22 määratletud ametiasutused; vajaduse korral võivad need ametiasutused olla nõukogu 6. aprilli 1992. aasta krediidiasutuste konsolideeritud järelevalvet käsitleva direktiivi 92/30/EMÜ [9] artiklis 1 määratletud ametiasutused.Artikkel 21. Iga liikmesriik tagab ühe või mitme investeeringute tagamise skeemi sisseseadmise ja ametliku tunnustamise oma territooriumil. Teises lõigus ja artikli 5 lõikes 3 nimetatud juhud välja arvatud, ei või ükski kõnealuses liikmesriigis tegevusluba omav investeerimisühing teostada investeerimistegevust, kui ta ei kuulu mõnda sellisesse skeemi.Liikmesriik võib siiski krediidiasutuse, kelle suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi, vabastada kohustusest kuuluda investeeringute tagamise skeemi, kui see krediidiasutus on direktiivi 94/19/EÜ artikli 3 lõike 1 alusel juba vabastatud kohustusest kuuluda hoiuste tagamise skeemi, tingimusel et hoiustajatele antavat kaitset ja teavet antakse samadel tingimustel ka investoritele, kellele pakutav kaitse on seeläbi vähemalt võrdväärne investeeringute tagamise skeemi pakutavaga.Iga liikmesriik, kes kasutab seda võimalust, teatab sellest komisjonile; eelkõige avalikustab ta kõnealuste kaitsesüsteemide omadused ja käesoleva direktiivi kohaselt nendesse kuuluvad krediidiasutused ning kõik edasised muudatused esitatud teabes. Komisjon teatab sellest nõukogule.2. Skeem pakub investoritele kaitset kooskõlas artikliga 4, kui:- pädevad asutused on otsustanud, et nende arvates ei suuda investeerimisühing otseselt tema rahalise olukorraga seotud põhjustel täita oma kohustusi, mis tulenevad investorite nõuetest, ega suuda seda ilmselt lähitulevikuski teha,või- kohtuorgan on otseselt investeerimisühingu rahalise olukorraga seotud põhjustel teinud otsuse, mille tagajärjel ei või investorid esitada nõudeid investeerimisühingu vastu,olenevalt sellest, kumb otsus tehti enne.Nõuded, mis tulenevad investeerimisühingu suutmatusest:- tagasi maksta investoritele võlgnetavat või kuuluvat raha, mida on seoses investeerimistegevusega nende nimel käsutatud,või- tagastada investoritele neile kuuluvaid instrumente, mida on seoses investeerimistegevusega nende nimel käsutatud, hallatud või hoitud,kaetakse kooskõlas kohaldatavate juriidiliste ja lepinguliste tingimustega.3. Kõik lõike 2 kohased nõuded sellisele krediidiasutusele, kelle suhtes kohaldatakse teatavas liikmesriigis nii käesolevat direktiivi kui ka direktiivi 94/19/EÜ, suunab kõnealune liikmesriik oma äranägemise järgi emma-kumma direktiivi alla kuuluvale skeemile. Ühtki nõuet ei hüvitata nende direktiivide alusel rohkem kui üks kord.4. Investori nõude summa arvutatakse juriidiliste ja lepinguliste, eelkõige tasaarvestust ja vastunõudeid käsitlevate tingimuste kohaselt, mida kohaldatakse emma-kumma lõikes 2 nimetatud otsuse tegemise päeval investoritele kuuluvate selliste rahade summa või selliste instrumentide võimaluse korral turuväärtuse alusel kindlaksmääratud väärtuse hindamise suhtes, mida investeerimisühing ei suuda tagasi maksta või tagastada.Artikkel 3Nõuded, mis tulenevad tehingutest, millega seoses on tehtud süüdimõistev kohtuotsus rahapesu eest nõukogu 10. juuni 1991. aasta rahandussüsteemi rahapesuks kasutamise vältimist käsitleva direktiivi 91/308/EMÜ [10] artiklis 1 määratletud tähenduses, ei saa investeeringute tagamise skeemide kohast hüvitist.Artikkel 41. Liikmesriigid tagavad, et skeemide antav tagatis on artikli 2 lõikes 2 nimetatud nõuete osas vähemalt 20000 eküüd investori kohta.31. detsembrini 1999 võib iga liikmesriik, kus tagatissumma on käesoleva direktiivi vastuvõtmise ajal väiksem kui 20000 eküüd, säilitada selle väiksema tagatissumma, tingimusel et see ei ole väiksem kui 15000 eküüd. See võimalus on ka liikmesriikidel, kelle suhtes kohaldatakse direktiivi 94/19/EÜ artikli 7 lõike 1 teise lõigu üleminekusätteid.2. Liikmesriik võib sätestada, et teatavad investorid ei saa skeemide pakutavat kaitset või neile pakutakse madalamat kaitsetaset. Need erandid on loetletud I lisas.3. Käesolev artikkel ei välista selliste sätete säilitamist või vastuvõtmist, mis pakuvad investoritele suuremat või terviklikumat kaitset.4. Liikmesriik võib piirata lõikes 1 sätestatud tagatissummat või lõikes 3 nimetatud kaitset kindlaksmääratud protsendimääraga investori nõudest. Tagatismäär peab siiski olema vähemalt 90 % nõudest, kui skeemi alusel makstav summa on vähem kui 20000 eküüd.Artikkel 51. Kui investeerimisühing, kes peab artikli 2 lõike 1 kohaselt kuuluma skeemi, ei täida tal selle skeemi liikmena lasuvaid kohustusi, teatatakse sellest investeerimisühingule tegevusloa väljastanud pädevatele asutustele, kes võtavad koostöös tagatisskeemiga kõik vajalikud meetmed, sealhulgas sanktsioonide kehtestamine, tagamaks et investeerimisühing täidab oma kohustused.2. Kui need meetmed ei taga, et investeerimisühing täidab oma kohustused, võib skeem, kui siseriiklik õigus lubab liiget välja arvata, pädevate asutuste selgesõnalisel nõusolekul teatada vähemalt 12 kuud ette oma kavatsusest investeerimisühing süsteemist välja arvata. Süsteem pakub artikli 2 lõike 2 teise lõigu kohast kaitset ka kõnealusel ajavahemikul toimunud investeerimistegevusele. Kui etteteatamistähtaja möödumisel ei ole investeerimisühing oma kohustusi täitnud, võib tagatisskeem pärast pädevate asutuste selgesõnalise nõusoleku saamist ühingu välja arvata.3. Kui siseriiklik õigus seda lubab ja tegevusloa väljastanud pädevad asutused annavad selgesõnalise nõusoleku, võib investeeringute tagamise skeemist väljaarvatud investeerimisühing jätkata investeerimisteenuste osutamist, kui ta seadis enne oma väljaarvamist sisse mõne muu hüvitamiskorra, mis tagab, et investoritele pakutav kaitse on vähemalt võrdväärne ametlikult tunnustatud skeemi pakutavaga ja selle omadused on samaväärsed kõnealuse skeemi omadega.4. Kui investeerimisühing, kelle väljaarvamiseks on tehtud ettepanek lõike 2 alusel, ei suuda sisse seada mõnda muud korda, mis vastab lõikes 3 kehtestatud tingimustele, tühistavad tegevusloa väljastanud pädevad ametiasutused selle tegevusloa viivitamata.Artikkel 6Tühistamishetkeni toimunud investeerimistegevusele pakutakse artikli 2 lõike 2 teise lõigu kohast kaitset ka pärast investeerimisühingu tegevusloa tühistamist.Artikkel 71. Liikmesriigis kooskõlas artikli 2 lõikega 1 sisse seatud ja ametlikult tunnustatud investeeringute tagamise skeemid hõlmavad ka investeerimisühingute teistes liikmesriikides asutatud filiaalide investoreid.31. detsembrini 1999 ei või pakutava kaitse tase ega ulatus, sealhulgas protsendimäär, ületada vastuvõtjaliikmesriigi territooriumil vastava tagatisskeemi pakutava kaitse maksimumtaset ega -ulatust. Enne seda kuupäeva koostab komisjon käesoleva lõigu ja eespool nimetatud direktiivi 94/19/EÜ artikli 4 lõike 1 põhjal omandatud kogemuste põhjal aruande ning kaalub vajadust nende sätete kohaldamist jätkata. Vajaduse korral esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku direktiivi vastuvõtmiseks, et pikendada nende sätete kehtivusaega.Kui vastuvõtjaliikmesriigi investeeringute tagamise skeemi pakutava kaitse tase või ulatus, sealhulgas protsendimäär, ületab investeerimisühingule tegevusloa andnud liikmesriigis pakutava kaitse taseme või ulatuse, tagab vastuvõtjaliikmesriik, et tema territooriumil on olemas ametlikult tunnustatud skeem, millega filiaal võib vabatahtlikult liituda, et täiendada kaitset, mida tema investorid juba saavad tänu tema kuulumisele tema päritoluliikmesriigi skeemi.Mõne kõnealuse skeemiga liitumise korral peab filiaal liituma sellise skeemiga, mis hõlmab sellist liiki asutusi, mille alla filiaal kuulub või millele filiaal oma vastuvõtjaliikmesriigis kõige rohkem vastab.Liikmesriigid tagavad, et filiaalide liitumise suhtes kõikide investeeringute tagamise skeemidega kehtestatakse erapooletud ja üldkohaldatavad tingimused. Liikmeksvõtmine eeldab, et filiaal täidab kõik asjakohased liikmelisusega seotud kohustused, eelkõige kõikide osamaksude ja muude maksude tasumine. Liikmesriigid täidavad käesoleva lõigu rakendamisel II lisas sätestatud juhtpõhimõtteid.2. Kui filiaal, kes on kasutanud lõike 1 alusel vabatahtliku liitumise võimalust, ei täida tal selle skeemi liikmena lasuvaid kohustusi, teatatakse sellest investeerimisühingule tegevusloa väljastanud pädevatele asutustele, kes võtavad koostöös tagatisskeemiga kõik vajalikud meetmed tagamaks, et investeerimisühing täidab eespool nimetatud kohustused.Kui need meetmed ei taga, et filiaal täidab käesolevas artiklis nimetatud kohustused, võib tagatisskeem tegevusloa väljastanud pädevate asutuste nõusolekul ja vähemalt 12 kuud ette teatades filiaali välja arvata. Tagatisskeem, kelle vabatahtlik liige filiaal oli, pakub enne väljaarvamiskuupäeva toimunud investeerimistegevusele kaitset ka pärast seda kuupäeva. Investoritele teatatakse täiendava kaitse tühistamisest ja tühistamise jõustumiskuupäevast.Artikkel 81. Artikli 4 lõigetes 1, 3 ja 4 sätestatud kaitset kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel investorite võlanõude kogu summa ulatuses ühe ja sama investeerimisühingu vastu, olenemata kontode arvust, vääringust ja asukohast ühenduses.Liikmesriigid võivad siiski sätestada, et muudes kui liikmesriikide vääringutes ja eküüdes olevaid vahendeid ei kaitsta või nende suhtes kohaldatakse madalamat kaitsetaset. Seda võimalust ei kohaldata instrumentide suhtes.2. Artikli 4 lõigetes 1, 3 ja 4 sätestatud kaitse suuruse arvutamisel võetakse arvesse iga investori osa ühisinvesteerimistegevuses.Erisätete puudumise korral jagatakse nõuded investorite vahel võrdselt.Liikmesriigid võivad sätestada, et sellise ühisinvesteerimistegevusega seotud nõuded, millele vähemalt kahel isikul on õigusi sellise täisühingu või ühistu või sarnase ühenduse liikmena, mis ei ole juriidiline isik, võib artikli 4 lõigetes 1, 3 ja 4 sätestatud piirmäärade arvutamiseks kokku liita ja käsitleda ühe investori tehtud investeeringust tulenevate nõuetena.3. Kui investoril ei ole täielikku õigust käsutatavatele summadele või väärtpaberitele, saab hüvitist isik, kellel on täielik õigus, tingimusel et see isik on kindlaks tehtud või teda saab kindlaks teha enne artikli 2 lõikes 2 nimetatud emma-kumma otsuse tegemise kuupäeva.Kui täielik õigus on vähemalt kahel isikul, võetakse artikli 4 lõigetes 1, 3 ja 4 sätestatud piirmäärade arvutamisel arvesse iga isiku osa selle korra kohaselt, mille alusel summasid või väärtpabereid käsutatakse.Seda sätet ei kohaldata ühisinvesteerimisettevõtjate suhtes.Artikkel 91. Tagatisskeem võtab asjakohaseid meetmeid, et teatada investoritele artikli 2 lõikes 2 nimetatud emmast-kummast otsusest ja hüvitamise korral neile võimalikult kiiresti hüvitist maksta. Tagatisskeem võib määrata tähtaja, mille jooksul investorid peavad oma nõuded esitama. See tähtaeg ei või olla lühem kui viis kuud alates emma-kumma eespool nimetatud otsuse tegemise või emma-kumma otsuse avalikustamise kuupäevast.Skeem ei või siiski selle tähtaja möödumisele tuginedes keelduda maksmast hüvitist investorile, kel ei olnud võimalik oma õigust hüvitisele õigeaegselt kasutada.2. Skeem peab suutma rahuldada investori nõude niipea kui võimalik ja hiljemalt kolme kuu jooksul alates nõude põhjendatuse ja summa kindlakstegemisest.Täiesti erandlikel asjaoludel ja erijuhtudel võib tagatisskeem taotleda pädevatelt asutustelt tähtaja pikendamist. See pikendus ei või ületada kolme kuud.3. Olenemata lõikes 2 sätestatud tähtajast, võib tagatisskeem maksed kuni kohtuotsuseni peatada, kui investorit või mõnda teist investeerimistegevusega seotud õigusi või huve omavat isikut süüdistatakse direktiivi 91/308/EMÜ artiklis 1 määratletud rahapesust tulenevas või sellega seotud õigusrikkumises.Artikkel 101. Liikmesriigid tagavad, et iga investeerimisühing võtab asjakohaseid meetmeid, et anda olemasolevatele ja võimalikele investoritele teavet, mis on vajalik selle investeeringute tagamise skeemi, kuhu investeerimisühing või selle filiaalid ühenduses kuuluvad, või mõne muu artikli 2 lõike 1 teises lõigus või artikli 5 lõikes 3 sätestatud korra äratundmiseks. Investoritele teatatakse investeeringute tagamise skeemi või mõne muu kohaldatava korra sätetest, sealhulgas tagatisskeemi pakutava kaitse suurus ja ulatus ning artikli 2 lõike 3 kohaselt liikmesriikide kehtestatud eeskirjad. See teave esitatakse kergestimõistetavas vormis.Taotluse korral antakse teavet ka hüvitise tingimuste ja hüvitise saamiseks täidetavate vorminõuete kohta.2. Lõikes 1 sätestatud teave tehakse kättesaadavaks siseriikliku õigusega ettenähtud viisil filiaali asukohaliikmesriigi riigikeeles või - keeltes.3. Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad, mis piiravad lõikes 1 nimetatud teabe kasutamist reklaamis, et vältida sellise kasutamise kahjulikku mõju rahandussüsteemile või investorite usaldusele. Eelkõige võib liikmesriik piirata sellist reklaami tõsiasjalise viiteni skeemile, kuhu investeerimisühing kuulub.Artikkel 111. Iga liikmesriik kontrollib, kas väljaspool ühendust asuva peakontoriga investeerimisühingu asutatud filiaalidel on käesoleva direktiiviga ettenähtule vastav kaitse. Sellise kaitse puudumise korral võib liikmesriik direktiivi 93/22/EMÜ artikli 5 kohaselt sätestada, et väljaspool ühendust asuva peakontoriga investeerimisühingu asutatud filiaalid ühinevad tema territooriumil toimiva investeeringute tagamise skeemiga.2. Väljaspool ühendust asuva peakontoriga investeerimisühingu asutatud filiaalide olemasolevatele ja võimalikele investoritele annab kõnealune investeerimisühing kogu vajaliku teabe nende investeeringuid hõlmava hüvitamiskorra kohta.3. Lõikes 2 sätestatud teave tehakse kättesaadavaks siseriikliku õigusega ettenähtud viisil filiaali asukohaliikmesriigi riigikeeles või -keeltes ning selges ja arusaadavas vormis.Artikkel 12Ilma et see piiraks muid õigusi, mis neil võivad siseriikliku õiguse alusel olla, on investoritele hüvitismakseid tegevatel skeemidel likvideerimismenetluste korral õigus investorite õigustele nende tehtud maksete summa ulatuses.Artikkel 13Liikmesriigid tagavad, et investori õigus hüvitisele võib olla hagi aluseks, mille investor esitab tagatisskeemi vastu.Artikkel 14Hiljemalt 31. detsembril 1999 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta, lisades vajaduse korral ettepanekud selle läbivaatamiseks.Artikkel 151. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 26. septembril 1998. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viited käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 16Direktiivi 93/22/EMÜ artikkel 12 tühistatakse alates artikli 15 lõikes 1 nimetatud kuupäevast.Artikkel 17Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 18Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 3. märts 1997Euroopa Parlamendi nimelpresidentJ. M. Gil-roblesNõukogu nimeleesistujaM. De Boer[1] EÜT C 321, 27.11.1993, lk 15 ja EÜT C 382, 31.12.1994, lk 27.[2] EÜT C 127, 7.5.1994, lk 1.[3] Arvamus on esitatud 28. juulil 1995.[4] Euroopa Parlamendi 19. aprilli 1994. aasta arvamus (EÜT C 128, 9.5.1994, lk 85), nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta ühine seisukoht (EÜT C 320, 30.11.1995, lk 9) ja Euroopa Parlamendi 12. märtsi 1996. aasta otsus (EÜT C 96, 1.4.1996, lk 28). Nõukogu 17. veebruari 1997. aasta otsus ja Euroopa Parlamendi 19. veebruari 1997. aasta otsus (EÜT C 85, 17.3.1997).[5] EÜT L 141, 11.6.1993, lk 27.[6] EÜT L 135, 31.5.1994, lk 5.[7] Esimene nõukogu 12. detsembri 1977. aasta direktiiv 77/780/EMÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevusega seotud õigus- ja haldusnormide kohta (EÜT L 322, 17.12.1977, lk 30). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 89/646/EMÜ (EÜT L 386, 30.12.1989, lk 1).[8] Teine nõukogu 15. detsembri 1989. aasta direktiiv 89/646/EMÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevusega seotud õigus- ja haldusnormide ning direktiivi 77/780/EMÜ muutmise kohta (EÜT L 386, 30.12.1989, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 92/30/EMÜ (EÜT L 110, 28.4.1992, lk 52).[9] EÜT L 110, 28.4.1992, lk 52.[10] EÜT L 166, 28.6.1991, lk 77.--------------------------------------------------I LISAARTIKLI 4 LÕIKES 2 NIMETATUD ERANDITE LOEND1. Kutselised ja institutsioonilised investorid, sealhulgas:- direktiivi 93/22/EMÜ artikli 1 lõikes 2 määratletud investeerimisühingud,- direktiivi 77/780/EMÜ artikli 1 esimeses taandes määratletud krediidiasutused,- direktiivi 89/646/EMÜ artikli 1 lõikes 6 määratletud finantseerimisasutused,- kindlustusseltsid,- ühisinvesteerimisettevõtjad,- pensionifondid.Muud kutselised ja institutsioonilised investorid.2. Riigiülesed asutused, valitsus- ja keskhaldusasutused.3. Maakonna-, piirkondlikud, kohalikud ja munitsipaalorganid.4. Investeerimisühingute nõukogu ja juhatuse liikmed ning isiklikult vastutavad liikmed, vähemalt 5 % selliste investeerimisühingute kapitalist omavad isikud, investeerimisühingute raamatupidamisdokumentide seadusjärgse auditeerimise eest vastutavad isikud ja investorid, kes on samasuguses seisundis muudes sellesama kontserni äriühingutes.5. Punktis 4 nimetatud investorite lähisugulased ja investorite nimel tegutsevad kolmandad isikud.6. Sellesama kontserni muud äriühingud.7. Investorid, kes vastutavad teatavate selliste asjaolude eest, mis on seotud investeerimisühinguga ja mis on põhjustanud sellele ühingule rahalisi raskusi või kahjustanud selle rahalist olukorda, või kes on selliseid asjaolusid ära kasutanud.8. Äriühingud, kellel ei ole oma suuruse tõttu lubatud koostada lühendatud bilanssi asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktil g põhineva ja teatavat tüüpi äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid käsitleva neljanda nõukogu 25. juuli 1978. aasta direktiivi 78/660/EMÜ [1] artikli 11 alusel.[1] EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/8/EÜ (EÜT L 82, 25.3.1994, lk 33).--------------------------------------------------II LISAJUHTPÕHIMÕTTED(artikli 7 lõike 1 viiendas lõigus nimetatud)Kui filiaal taotleb vastuvõtjaliikmesriigi skeemiga liitumist täiendava kaitse saamiseks, kehtestab vastuvõtjaliikmesriigi skeem kahepoolselt koos päritoluliikmesriigi skeemiga asjakohased eeskirjad selle filiaali investoritele hüvitise maksmiseks ja maksmise korra. Nii selle korra kui ka kõnealusele filiaalile kohaldatavate liitumistingimuste (nimetatud artikli 7 lõikes 1) koostamisel kohaldatakse järgmiseid põhimõtteid:a) vastuvõtjaliikmesriigi skeemile jäävad täielikud õigused kehtestada osalevate investeerimisühingute suhtes oma erapooletuid ja üldkohaldatavaid eeskirju; ta võib nõuda asjakohase teabe esitamist ja tal on õigus kontrollida seda teavet päritoluliikmesriigi pädevates asutustes;b) vastuvõtjaliikmesriigi skeem rahuldab täiendava hüvitisega seotud nõuded pärast seda, kui päritoluliikmesriigi pädevad asutused on talle teatanud emmast-kummast artikli 2 lõikes 2 nimetatud otsusest. Vastuvõtjaliikmesriigi skeemile jäävad täielikud õigused kontrollida investori õigusi oma normide ja korra kohaselt enne täiendava hüvitise maksmist;c) vastuvõtjaliikmesriigi ja päritoluliikmesriigi skeemid teevad teineteisega igakülgset koostööd tagamaks, et investorid saavad hüvitist viivitamata ja õiges summas. Eelkõige lepivad nad kokku, kuidas emma-kumma skeemi raames tasaarvestust põhjustada võiv vastunõue mõjutab hüvitist, mida kumbki skeem investorile maksab;d) vastuvõtjaliikmesriigi skeemil on õigus nõuda filiaalidelt täiendava kaitse eest põhjendatud tasu, võttes arvesse päritoluliikmesriigi skeemi rahastatavat tagatist. Tasu sissenõudmise hõlbustamiseks on vastuvõtjaliikmesriigi skeemil õigus eeldada, et tema vastutus piirdub igal juhul tema pakutava kaitse ja päritoluliikmesriigi pakutava kaitse vahega, olenemata sellest, kas päritoluliikmesriik rahuldab investori nõuded, mis on esitatud päritoluliikmesriigi territooriumil.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/5/EÜ, 12. veebruar 2001, millega muudetakse direktiivi 95/2/EÜ toiduainetes kasutatavate lisaainete (välja arvatud värv- ja magusainete) kohta

text:
Avis juridique important

|

32001L0005

Official Journal L 055 , 24/02/2001 P. 0059 - 0061

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2001/5/EÜ,12. veebruar 2001,millega muudetakse direktiivi 95/2/EÜ toiduainetes kasutatavate lisaainete (välja arvatud värv- ja magusainete) kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artiklit 95,võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/107/EMÜ toiduainetes lubatud lisaaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,1 eelkõige selle artikli 3 lõiget 2 ja artikli 5 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,2võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust,3toimides asutamislepingu4 artiklis 251 sätestatud korrasning arvestades järgmist:(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. veebruari 1995. aasta direktiivis 95/2/EÜ toiduainetes kasutatavate lisaainete (välja arvatud värv- ja magusainete) kohta5 on sätestatud lisaainete loetelu, mida võib ühenduses kasutada, ja nende kasutamise tingimused.(2) Pärast direktiivi 95/2/EÜ vastuvõtmist on lisaainete valdkonnas toimunud tehniline areng.(3) Selle arengu arvessevõtmiseks tuleks direktiivi 95/2/EÜ kohandada.(4) Lisaainete kasutamist toidus võib lubada üksnes siis, kui need vastavad direktiivi 89/107/EMÜ II lisas sätestatud üldkriteeriumidele.(5) Direktiivi 89/107/EMÜ artikli 5 lõike 1 kohaselt võib liikmesriik lubada kaheaastase perioodi jooksul kasutada uut lisaainet oma territooriumil.(6) Vastavalt liikmesriikide taotlustele tuleks järgmised riigi tasandil heakskiidetud lisaained heaks kiita ühenduse tasandil: propaan, butaan ja isobutaan; need tooted tuleks varustada etikettidega vastavalt nõukogu 20. mai 1975. aasta direktiivile 75/324/EMÜ aerosoolipihusteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta.6(7) Vastavalt komisjoni otsusele 97/579/EÜ7 loodud toidu teaduskomiteega on konsulteeritud enne rahva tervist tõenäoliselt mõjutavate sätete vastuvõtmist direktiivi 89/107/EMÜ artikli 6 kohaselt,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 95/2/EÜ lisasid muudetakse järgmiselt.1. I lisa muudetakse järgmiselt:a) tabelisse lisatakse järgmine lisaaine:"E 949 Hüdrogeen*";b) märkuse punkti 3 lisatakse sümbolile * vastavasse teksti järgmine:"E 949".2. IV lisas:a) lisatakse reale "E 445: Kampoli glütseroolestrid" kolmandasse ja neljandasse veergu järgmine tekst:"Hägused piiritusjoogid vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 1576/89, millega kehtestatakse piiritusjookide määratlemise, nimetamise ja müügiks pakkumise üldeeskirjad* 100 mg/lHägused piiritusjoogid, mille alkoholisisaldus on alla 15 mahuprotsendi 100 mg/l* EÜT L 160, 12.6.1989, lk 1."b) Lisatakse järgmised read:"E 650 Tsinkatsetaat Närimiskumm 1 000 mg/kgE 943a E 943b E 944 Butaan Isobutaan Propaan Taimeõli baasil valmistatud pihustatav küpsetusõli (ainult erialaseks kasutamiseks) Pihustatav vesiemulsioon quantum satis"3. V lisas asendatakse esimene rida järgmisega:"E 1520 Propaan-1,2-diool (propüleenglükool) Värvid, emulgaatorid, antioksüdandid ja ensüümid (toidus kuni 1 g/kg)"Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu hiljemalt 24. augustil 2002. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 12. veebruar 2001Euroopa Parlamendi nimel president N. FONTAINE Nõukogu nimel eesistuja T. ÖSTROS1 EÜT L 40, 11.2.1989, lk 27. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 94/34/EÜ (EÜT L 237, 10.9.1994, lk 1).2 EÜT C 21 E, 25.1.2000, lk 42 ja EÜT C 337 E, 28.11.2000, lk 238.3 EÜT C 51, 23.2.2000, lk 27.4 Euroopa Parlamendi 11. aprilli 2000. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata), nõukogu 20. juuli 2000. aasta ühine seisukoht (EÜT C 300, 20.10.2000, lk 45) ja Euroopa Parlamendi 14. detsembri 2000. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 19. jaanuari 2001. aasta otsus.5 EÜT L 61, 18.3.1995, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 98/72/EÜ (EÜT L 295, 4.11.1998, lk 18).6 EÜT L 147, 9.6.1975, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 94/1/EÜ (EÜT L 23, 28.1.1994, lk 28).7 EÜT L 237, 28.8.1997, lk 18.