title: Komisjoni direktiiv, 5. märts 1991, milles määratletakse ja sätestatakse ohtlikke valmistisi käsitleva eriteabe süsteemi üksikasjalik kord direktiivi 88/379/EMÜ artikli 10 rakendamiseks

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31991L0155

Euroopa Liidu Teataja L 076 , 22/03/1991 Lk 0035 - 0041 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0059  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0059

		Komisjoni direktiiv,5. märts 1991,milles määratletakse ja sätestatakse ohtlikke valmistisi käsitleva eriteabe süsteemi üksikasjalik kord direktiivi 88/379/EMÜ artikli 10 rakendamiseks(91/155/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuni 1988. aasta direktiivi 88/379/EMÜ ohtlike valmististe klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 90/492/EMÜ, [2] eriti selle artikli 10 lõiget 2,ning arvestades, et:direktiivis 88/379/EMÜ sätestatud märgistamine kujutab endast põhilist teabeallikat, mis annab ohtlike valmististe kasutajatele selge ja kokkuvõtliku ülevaate võimalikest ohtudest; märgistamisele peab lisanduma tööstustarbijatele mõeldud üksikasjalikum teabesüsteem;direktiivi 88/379/EMÜ artiklis 10 nähakse ette ohtlikke valmistisi käsitleva teabesüsteemi loomine ohutuskaartide vormis; selles artiklis sätestatakse, et kõnealune teave on eelkõige mõeldud tööstustarbijatele ja peab neil võimaldama võtta vajalikke meetmeid tervise ja ohutuse kaitseks tööl;direktiiv 88/379/EMÜ on tihedalt seotud nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiiviga 67/548/EMÜ ohtlike ainete klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, [3] viimati muudetud direktiiviga 79/831/EMÜ; [4] seepärast on soovitatav kehtestada ohutuskaartide süsteem, mida kohaldatakse nii ohtlike ainete kui ka valmististe suhtes; ohtlikke aineid käsitlevad rakendussätted nähakse ette edaspidi;nõukogu otsusega 74/325/EMÜ, [5] viimati muudetud Hispaania ja Portugali ühinemisaktiga, loodud tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega on konsulteeritud;käesoleva direktiivi sätted on kooskõlas komitee arvamusega, kelle ülesanne on kohandada ohtlike ainete ja valmististe tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevad direktiivid tehnika arenguga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Keemilise aine või valmistise turuleviimise eest vastutav ühenduses asuv isik, kelleks võib olla tootja, importija või turustaja, esitab saajale ehk aine või valmistise tööstustarbijale ohutuskaardi, mis sisaldab artiklis 3 sätestatud teavet.2. Teave esitatakse tasuta hiljemalt aine või valmistise esmakordsel pakkumisel ning edaspidi iga kord, kui tehakse muudatusi ohutust ning tervise ja keskkonna kaitset käsitleva uue olulise teabe alusel.Uus kuupäevaga varustatud versioon, mille pealkirjaks on "Muudetud: … (kuupäev)", esitatakse tasuta kõigile, kes on ainet või valmistist saanud eelnenud 12 kuu jooksul.3. Ohutuskaarti ei ole vaja esitada juhul, kui üldsusele pakutavad või müüdavad ohtlikud ained või valmistised on varustatud piisava teabega, mis võimaldavad kasutajatel võtta asjakohaseid meetmeid tervise ja ohutuse kaitseks. Tööstustarbija taotluse korral tuleb ohutuskaart siiski esitada.Artikkel 2Liikmesriigid võivad oma territooriumil kehtestada ohtlike ainete või valmististe turuleviimise tingimuseks, et artiklis 1 osutatud ohutuskaart koostatakse nende ametlikus keeles või ametlikes keeltes.Artikkel 3Artiklis 1 osutatud ohutuskaart peab sisaldama järgmisi punkte:1. aine/valmistise ning äriühingu/ettevõtja identifitseerimine;2. koostis/teave koostisainete kohta;3. andmed ohtlikkuse kohta;4. esmaabimeetmed;5. tuletõrjemeetmed;6. juhuslikul keskkonda sattumisel võetavad meetmed;7. käitlemine ja hoiustamine;8. kokkupuute vältimine/isikukaitsevahendid;9. füüsikalised ja keemilised omadused;10. püsivus ja reaktsioonivõime;11. toksikoloogiline teave;12. ökoloogiline teave;13. kõrvaldamisjuhised;14. veonõuded;15. reguleerivad õigusaktid;16. muu teave.Nendes punktides määratletud teabe esitamise kohustus lasub aine või valmistise turuleviimise eest vastutaval isikul. Teave koostatakse lisas esitatud selgitavate märkuste kohaselt. Ohutuskaardile märgitakse kuupäev.Artikkel 4Ohtlikke aineid käsitlevad rakendussätted nähakse ette edaspidi.Artikkel 51. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud sätted 30. maiks 1991 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Neid sätteid kohaldatakse alates 8. juunist 1991.Mõningates liikmesriikides juba olemasolevaid ohutuskaartidele vastavaid teabesüsteeme võib jätkuvalt kasutada kuni 30. juunini 1993.3. Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 5. märts 1991Komisjoni nimelasepresidentMartin Bangemann[1] EÜT L 187, 16.7.1988, lk 14.[2] EÜT L 275, 5.10.1990, lk 35.[3] EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.[4] EÜT L 287, 19.10.1990, lk 37.[5] EÜT L 185, 9.7.1974, lk 15.--------------------------------------------------LISAOHUTUSKAARTIDE KOOSTAMISE JUHENDJärgnevaid selgitavaid märkusi kasutatakse juhendina. Nende eesmärk on tagada, et tööstustarbijatel oleks võimalik kõigi artiklis 3 loetletud kohustuslike punktide sisu alusel võtta asjakohaseid meetmeid tervise ja ohutuse kaitseks tööl.Teave tuleb esitada selgel ja kokkuvõtlikul viisil.Ainete ja valmististe paljude erinevate omaduste tõttu tuleb teatavatel juhtudel esitada lisateavet. Kui mõningatel juhtudel selgub, et teatavaid omadusi käsitlev teave ei ole oluline või seda ei ole tehnilistel põhjustel võimalik esitada, tuleb seda selgesõnaliselt põhjendada.Ehkki punktide järjestus ei ole kohustuslik, on siiski soovitav lähtuda artiklis 3 esitatud järjestusest.Kui ohutuskaardis on tehtud muudatusi, tuleb saajat nendest teavitada.1. Aine/valmistise ning äriühingu/ettevõtja identifitseerimine1.1. Aine või valmistise identifitseerimineIdentifitseerimisel kasutatav nimetus peab olema identne direktiivi 67/548/EMÜ VI lisa II osas sätestatud märgisel esitatud nimetusega.Võib esitada teabe ka muude identifitseerimisvahendite kohta.1.2. Äriühingu/ettevõtja identifitseerimine- Märkida aine või valmistise turuleviimise eest vastutav ühenduses asuv isik, kelleks võib olla tootja, importija või turustaja.- Isiku täielik aadress ja telefoninumber.1.3. Lisaks eespool nimetatud teabele esitada äriühingu ja/või ametliku nõuandeasutuse hädaabitelefon kooskõlas direktiivi 88/379/EMÜ artikliga 12.2. Koostis/teave koostisainete kohtaSaajal peaks olema võimalik esitatava teabe alusel hõlpsalt identifitseerida aine või valmistisega seotud ohud.Valmistise puhul:a) ei ole vaja esitada täielikku koostist (koostisainete laad ja nende kontsentratsioon);b) esitatakse siiski andmed järgmiste ainete ning nende kontsentratsiooni või kontsentratsioonivahemiku kohta, kui nende kontsentratsioon vastab vähemalt direktiivi 88/379/EMÜ artikli 3 lõike 6 punktis a sätestatud piirmääradele (välja arvatud juhul, kui asjakohasemaks peetakse väiksemat piirmäära):- terviseohtu kujutavad ained direktiivi 67/548/EMÜ tähenduses,ja- vähemalt sellised ained, mille suhtes kohaldatakse ühenduse sätete kohaselt töökeskkonna ohtlike ainete tunnustatud piirnorme, kuid mis ei ole hõlmatud eespool nimetatud direktiiviga;c) eespool nimetatud ainete klassifikatsioon (direktiivi 67/548/EMÜ artikli 5 lõike 2 või I lisa põhjal) esitatakse koos ohutunnuste ja riskilausetega, mis on määratud vastavalt nende ainete terviseohtlikkusele;d) kui direktiivi 88/379/EMÜ artikli 7 lõike 1 kohaselt tuleb teatavate ainete andmeid hoida konfidentsiaalsena, tuleb ohutu käitlemise tagamiseks kirjeldada nende keemilisi omadusi. Kasutatav nimi peab vastama eespool kirjeldatud menetluste käigus kindlaks määratud nimele.3. Andmed ohtlikkuse kohtaEsitada selgelt ja lühidalt ainest või valmistisest tulenevad põhilised ohud, eelkõige olulisimad ohud inimesele ja keskkonnale.Kirjeldada kõige olulisemaid kahjulikke mõjusid inimeste tervisele ning aine või valmistise kasutamisest ja võimalikust prognoositavast väärkasutamisest tulenevaid sümptomeid.Teave peab olema kooskõlas toote märgisel esitatud teabega, kuid ei pea seda kordama.4. EsmaabimeetmedKirjeldada esmaabimeetmeid; on oluline märkida, kas vältimatu meditsiiniabi on vajalik.Esmaabi käsitlev teave peab olema kokkuvõtlik ning vigastatule, kõrvalseisjatele ja esmaabi andjatele hõlpsasti arusaadav. Esitada lühikokkuvõte sümptomitest ja mõjudest. Juhendis tuleks esitada tegevuskava õnnetuskohal ning ülevaade kokkupuutele järgnevatest võimalikest hilismõjudest.Teave jagada alapunktidesse vastavalt kokkupuuteviisidele, st sissehingamine, sattumine nahale või silmadesse, allaneelamine.Märkida, kas arstiabi on vajalik või soovitatav.Mõningate ainete või valmististe puhul võib olla oluline rõhutada, et töökohal peavad olema kättesaadavad erakorraliseks ja vältimatuks raviks vajalikud erivahendid.5. TuletõrjemeetmedEsitada aine või valmistise põhjustatud või selle läheduses tekkinud tulekahju kustutamise nõuded, tuues eelkõige välja:- sobivad kustutusvahendid,- kustutusvahendid, mida ei või kasutada ohutusnõuetest tulenevalt,- erilised kokkupuuteohud, mis tulenevad ainest või valmistisest endast, põlemissaadustest või tekkivatest gaasidest,- tuletõrjujate erilised kaitsevahendid.6. Juhuslikul keskkonda sattumisel võetavad meetmedOlenevalt ainest või valmistisest võib vajalikuks osutuda järgmine teave:- isikukaitsega seotud ettevaatusabinõud, näiteks:süüteallikate kõrvaldamine, piisava ventilatsiooni/hingamisteede kaitse tagamine, tolmuleviku tõkestamine, aine nahale või silmadesse sattumise vältimine,- keskkonnaalased ettevaatusabinõud, näiteks:saaste leviku vältimine äravoolutorudes, pinna- ja põhjavees ning pinnases, vajadus hoiatada ümbruskonnas asujaid,- puhastusmeetodid, näiteks:absorbentide (nt liiv, kobediatomiit, hapet siduv aine, universaalne siduv aine, saepuru jne) kasutamine, gaaside/aurude eemaldamine vee abil, lahjendamine.Tuleks kaaluda ka järgmiste märgete kasutamist: "Kasutamine keelatud, neutraliseerida … (aine nimetus)".NB.Vajaduse korral viidata punktidele 8 ja 13.7. Käitlemine ja hoiustamine7.1. KäitlemineEsitada ohutu käitlemise tagamiseks vajalikud ettevaatusabinõud, sealhulgas nõuanded järgmiste tehniliste meetmete kohta: koht- ja üldventilatsioon, meetmed aerosoolide ja tolmu ning tulekahjude vältimiseks ning muud aine või valmistisega seotud erinõuded või -eeskirjad (nt keelatud või soovitavad menetlused), võimaluse korral lisada nende lühikirjeldus.7.2. HoiustamineMääratleda ohutu hoiustamine tingimused, näiteks: ladudele ja mahutitele (sealhulgas kemikaalile vastupidavad seinad ja ventilatsioon) kehtestatud erinõuded, kokkusobimatud materjalid, ladustamistingimused (temperatuuri ja niiskuse piirmäär/vahemik, valgus, inertgaas, jne), spetsiaalsed elektriseadmed ja staatilise elektri vältimine.Vajaduse korral esitada nõuanded ladustamisel kehtivate koguseliste piirangute kohta. Eelkõige tuleb esitada erinõuded, mis kehtivad aine või valmistise pakendite/mahutite puhul kasutatavate materjaliliikide osas.8. Kokkupuute vältimine/isikukaitsevahendidKäesoleva dokumendi tähenduses hõlmab kokkupuute vältimine kõiki ettevaatusabinõusid, mida tuleb aine kasutamisel võtta töötajate kokkupuute minimeerimiseks.Tehnilised meetmed tuleb teostada enne, kui on vaja kasutada isikukaitsevahendeid. Seepärast tuleb esitada teave süsteemi projekteerimise, nt ruumiliselt piiritletud ala kohta. See teave peab täiendama punktis 7.1 esitatud teavet.Esitada koos viidetega spetsiaalsed kontrolliparameetrid, näiteks piirnormid või bioloogilised standardid. Esitada teave soovitatavate järelevalvemenetluste kohta koos viidetega.Isikukaitse vajaduse korral määrata kindlaks piisava ja sobiva kaitse tagamiseks vajalike vahendite liik:- hingamisteede kaitsmine:ohtliku gaasi, auru ja tolmu puhul kaaluda asjakohaste kaitsevahendite, näiteks kompaktsete hingamisaparaatide, sobivate maskide ja filtrite vajalikkust,- käte kaitsmine:määrata kindlaks aine või valmistise käitlemisel kasutatavate kinnaste liik. Vajaduse korral esitada muud naha ja käte kaitseks võetavad meetmed,- silmade kaitsmine:määrata kindlaks silmade kaitsevahendite liik, näiteks kaitseprillid, näokaitsed,- naha kaitsmine:kui lisaks kätele on vaja kaitsta ka teisi kehaosi, määrata kindlaks vajalike kaitsevahendite liik ja kvaliteet, näiteks põll, saapad ja kaitseülikond. Vajaduse korral esitada spetsiaalsed hügieenimeetmed.9. Füüsikalised ja keemilised omadusedSee punkt sisaldab vajaduse korral järgmist teavet ainete ja valmististe kohta.Välimus: | kirjeldada tarnitava aine või valmistise füüsikalist olekut (tahke, vedel, gaasiline) ning värvust. |Lõhn: | kui lõhn on tajutav, esitada selle lühikirjeldus. |pH: | esitada aine või valmistise pH tarnimisel või vesilahusena; vesilahuse puhul esitada kontsentratsioon. |Keemistemperatuur/keemistemperatuuri vahemik: | direktiivi 67/548/EMÜ tähenduses |Sulamistemperatuur/sulamisvahemik: |Leekpunkt: |Süttivus (tahke, gaasiline): |Isesüttivus: |Plahvatavus: |Oksüdeerimisomadused: |Aururõhk: |Suhteline tihedus: |Lahustuvus: | veesrasvas (täpsustada lahusti (õli)): |Jaotustegur: n-oktanool/vesi: |Muud andmed: | esitada olulised ohutusparameetrid, näiteks aurutihedus, segunevus, aurumiskiirus, juhtivus, viskoossus jne. |Eespool loetletud omadused tuleb kindlaks määrata direktiivi 67/548/EMÜ V lisa A osas esitatud tingimuste või mõne muu võrreldava meetodi kohaselt.10. Püsivus ja reaktsioonivõimeEsitada aine või valmistise püsivus ning teatavatel tingimustel tekkida võivad ohtlikud reaktsioonid.Välditavad tingimused:Loetleda tingimused, näiteks temperatuur, rõhk, valgus, löögid jne, mis võivad põhjustada ohtlikke reaktsioone, ning võimalusel lisada nende lühikirjeldus.Välditavad materjalid:Loetleda ained, näiteks vesi, õhk, happed, alused, oksüdandid või muud ained, mis võivad põhjustada ohtlikke reaktsioone, ning võimalusel lisada nende lühikirjeldus.Ohtlikud lagunemissaadused:Loetleda kahjustavas koguses tekkivad ohtlikud lagunemissaadused.NB.Eraldi tuleb esitada järgmised aspektid:- stabilisaatorite vajadus ja olemasolu,- ohtlike eksotermiliste reaktsioonide võimalikkus,- aine või valmistise füüsikalises olekus toimuvate muudatuste võimalik ohtlikkus,- ohtlikud lagunemissaadused, mis võivad tekkida kokkupuutel veega,- ebapüsivate ühendite tekkimise võimalus.11. Toksikoloogiline teaveSelles punktis tuleb lühidalt, kuid täielikult ja terviklikult kirjeldada erinevaid toksikoloogilisi mõjusid (tervisele), mis võivad tekkida kasutaja kokkupuutel aine või valmistisega.Muu hulgas esitada aine või valmistisega kokkupuutumisel tekkivad tervist kahjustavad mõjud, lähtudes nii saadud kogemustest kui ka teadusuuringute põhjal tehtud järeldustest. Esitada teave erinevate kokkupuuteviiside kohta (sissehingamine, allaneelamine, sattumine nahale või silmadesse) ning kirjeldada füüsikaliste, keemiliste ja toksikoloogiliste omadustega seotud sümptomeid.Esitada teave lühi- ja pikaajalise kokkupuute teadaoleva hilise ja vahetu mõju kohta ning kroonilise mõju kohta: näiteks ülitundlikkust põhjustav toime, kantserogeensus, mutageensus, reproduktiivset funktsiooni kahjustav toksilisus, sealhulgas teratogeensus, ning uimasust põhjustav toime.Arvestades punktis 2 ("Koostis/teave koostisainete kohta") esitatud teavet võib olla vajalik käsitleda valmististe teatavate koostisainete mõju tervisele.12. Ökoloogiline teaveHinnata aine või valmistise võimalikku mõju, käitumist ja säilimist keskkonnas.Kirjeldada kõige tähtsamaid omadusi, millel on tõenäoline mõju keskkonnale, võttes arvesse aine või valmistise kvaliteeti ja prognoositavaid kasutusviise:- liikuvus,- püsivus ja lagunevus,- bioakumuleerumisvõime,- toksiline mõju veekeskkonnale ning muud ökotoksilisust käsitlevad andmed, nt käitumine reoveepuhastusseadmetes.MärkusedKuni valmistise keskkonnamõju hindamiskriteeriumide vastuvõtmiseni esitatakse eespool loetletud omadusi käsitlev teave valmistises sisalduvate keskkonnaohtlikuks klassifitseeritud ainete kohta.13. KõrvaldamisjuhisedKui aine või valmistise kõrvaldamisega (ettenähtud kasutusel tekkivad ülejäägid või jäätmed) kaasneb oht, esitada jääkide kirjeldus ning teave nende ohutu käitlemise kohta.Määrata kindlaks aine või valmistise ning saastunud pakkematerjalide kõrvaldamise meetodid (põletamine, taaskasutus, ladestamine prügilasse jne).MärkusOsutada EÜ jäätmeid käsitlevatele sätetele. Nende puudumisel on asjakohane tuletada kasutajale meelde võimalikke siseriiklikke või piirkondlikke sätteid.14. VeonõudedEsitada teave võimalike eriliste ettevaatusabinõude kohta, mida kasutaja peab teadma või järgima transportimisel või edasitoimetamisel nii oma valdustes kui ka väljaspool.Võib esitada ka lisateavet, mis on sätestatud ÜRO soovituses ja teistes ohtlike kaupade transporti ja pakendamist käsitlevates rahvusvahelistes kokkulepetes.15. Reguleerivad õigusaktidEsitada märgisel nähtav teave kooskõlas ohtlike ainete ja valmististe klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate direktiividega.Kui käesoleval ohutuskaardil käsitletud aine või valmistise suhtes kehtivad inimeste või keskkonna kaitset käsitlevad ühenduse erisätted (nt turustamise ja kasutamise piirangud, ohtlike ainete piirnormid töökeskkonnas), tuleks võimaluse korral esitada ka need. Ohutuskaardi saajaid tuleks teavitada ka nende sätete rakendamiseks vastuvõetud siseriiklikest õigusaktidest.Lisaks sellele peaks ohutuskaart soovitama saajatel arvesse võtta ka muid asjakohaseid siseriiklikke meetmeid.16. Muu teaveEsitada muu teave, mis võib olla oluline ohutuse ja tervise seisukohalt, näiteks:- koolitusalased nõuanded,- soovitatavad kasutusviisid ja piirangud,- lisateave (kirjalikud allikad ja/või tehnilist teavet haldav kontaktasutus),- ohutuskaardi koostamisel kasutatud põhiandmete allikad.Esitada ka ohutuskaardi väljaandmise kuupäev, kui seda ei ole mujal nimetatud.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 92/85/EMÜ, 19. oktoober 1992, rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0085

Euroopa Liidu Teataja L 348 , 28/11/1992 Lk 0001 - 0008 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 6 Lk 0003  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 6 Lk 0003

		Nõukogu direktiiv 92/85/EMÜ,19. oktoober 1992,rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 118a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, mis on koostatud pärast konsulteerimist tööohutuse, töötervishoiu ja tööhügieeni nõuandekomiteega, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:asutamislepingu artiklis 118a on sätestatud, et nõukogu võtab direktiividega vastu miinimumnõuded eelkõige töökeskkonna parandamiseks, selleks et kaitsta töötajate ohutust ja tervist;käesolev direktiiv ei õigusta üksikutes liikmesriikides juba saavutatud kaitstuse taseme alandamist, sest liikmesriigid on asutamislepinguga kohustatud selle valdkonna tingimusi parandama ja parandades neid ühtlustama;asutamislepingu artikli 118a sätete kohaselt peavad nimetatud direktiivid hoiduma haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest viisil, mis pidurdaks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja arengut;vastavalt otsusele 74/325/EMÜ, [4] viimati muudetud 1985. aasta ühinemisaktiga, konsulteerib komisjon selles valdkonnas ettepanekute koostamisel tööohutuse, töötervishoiu ja tööhügieeni nõuandekomiteega;Euroopa Ülemkogus Strasbourg'is 9. detsembril 1989. aastal 11 liikmesriigi riigipeade ja valitsusjuhtide poolt vastu võetud ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste hartas, eriti selle punktis 19 on sätestatud, et:"Igal töötajal peavad tema töökeskkonnas olema rahuldavad tervishoiu- ja ohutustingimused. Tuleb võtta asjakohased meetmed, et saavutada tingimuste edasist ühtlustamist sel alal, samal ajal neid parandades.";tegevusprogrammis ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta rakendamiseks on komisjon oma eesmärkide hulka arvanud ka nõukogu poolt direktiivi vastuvõtmise rasedate naiste kaitse kohta tööl;töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamist käsitleva nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/EMÜ [5] artiklis 15 on sätestatud, et eriti tundlikke riskigruppe tuleb kaitsta eelkõige neid mõjutavate ohtude eest;rasedaid, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvaid töötajaid tuleb mitmel põhjusel käsitleda omaette riskigruppidena ning võtta meetmed nende ohutuse ja tervise suhtes;rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate ohutuse ja tervise kaitsmine ei tohi asetada naisi tööturul ebasoodsasse olukorda ega töötada vastu meeste ja naiste võrdset kohtlemist käsitlevatele direktiividele;mõned tegevusliigid võivad seada rasedad, hiljuti sünnitanud või rinnaga toitvad töötajad konkreetsesse ohtu sattuda kokkupuutesse ohutegurite, ohtlike protsesside või töötingimustega; seetõttu tuleb selliseid riske hinnata ja riskianalüüsi tulemus tuleb edastada naistöötajatele ja/või nende esindajatele;juhul kui selle hindamise tulemus peaks näitama riski naistöötaja ohutusele või tervisele, tuleb tagada töötaja kaitse;rasedad ja rinnaga toitvad töötajad ei tohi olla seotud tegevustega, mille puhul on hindamisel ilmsiks tulnud oht sattuda ohtlikku või tervistkahjustavasse kokkupuutesse teatavate eriti ohtlike tegurite või töötingimustega;tuleb tagada, et rasedatelt, hiljuti sünnitanud või rinnaga toitvatelt töötajatelt ei nõutaks töötamist öösel, kui selline kord on vajalik nende ohutuse ja tervise seisukohalt;rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate vastuvõtlikkus tingib vajaduse anda neile õigus saada vähemalt 14 nädala pikkune katkematu rasedus- ja sünnituspuhkus enne ja/või pärast sünnitust ning vähemalt kahenädalane kohustuslik rasedus- ja sünnituspuhkus enne ja/või pärast sünnitust;vallandamisoht seoses nende olukorraga võib mõjuda kahjulikult rasedate, hiljuti sünnitanud või rinnaga toitvate töötajate füüsilisele või vaimsele seisundile; tuleks sätestada niisuguse vallandamise keelamine;töökorraldusmeetmed rasedate, hiljuti sünnitanud või rinnaga toitvate töötajate tervise kaitsmiseks ei täida eesmärki, kui nendega ei kaasne töölepingust tulenevate õiguste säilimine, sealhulgas palga säilimine ja/või õigus piisavale toetusele;lisaks sellele ei täida ka rasedus- ja sünnituspuhkust käsitlevad sätted eesmärki, kui nendega ei kaasne töölepingust tulenevate õiguste säilimine ja/või õigus piisavale toetusele;rasedus- ja sünnituspuhkuse puhul tuleb piisava toetuse mõistet vaadelda kui tehnilist lähtekohta minimaalse kaitstuse taseme määramiseks ja seda ei tohi mingitel asjaoludel tõlgendada nii, nagu oleks rasedus samastatud haigusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAGUEESMÄRK JA MÕISTEDArtikkel 1Eesmärk1. Käesoleva direktiivi, mis on kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses, eesmärk on rakendada meetmeid, soodustamaks rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamist.2. Direktiivi 89/391/EMÜ sätteid, välja arvatud selle artikli 2 lõige 2, kohaldatakse täielikult terve lõikega 1 hõlmatud valdkonna suhtes, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või konkreetsemate sätete kohaldamist.3. Käesoleva direktiivi mõjul ei tohi alaneda rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate kaitstuse tase võrreldes liikmesriikides kehtiva olukorraga käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeval.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) rase töötaja — rase töötaja, kes kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja/või siseriiklike tavadega teatab tööandjale oma olukorrast;b) hiljuti sünnitanud töötaja — hiljuti sünnitanud töötaja siseriiklike õigusaktide ja/või siseriiklike tavade tähenduses, kes kooskõlas kõnealuste õigusaktide ja/või tavadega teatab tööandjale oma olukorrast;c) rinnaga toitev töötaja — rinnaga toitev töötaja siseriiklike õigusaktide ja/või siseriiklike tavade tähenduses, kes kooskõlas kõnealuste õigusaktide ja/või tavadega teatab tööandjale oma olukorrast.II JAGUÜLDSÄTTEDArtikkel 3Juhendid1. Liikmesriikidega konsulteerides ning tööohutuse, töötervishoiu ja tööhügieeni nõuandekomitee abiga koostab komisjon juhendid artiklis 2 määratletud töötajatele ohtlikuks või tervistkahjustavaks peetavate keemiliste, füüsikaliste ja bioloogiliste ohutegurite ning tööstusprotsesside hindamiseks.Esimeses lõigus viidatud juhendid käsitlevad ka liigutusi ja asendeid, vaimset ja füüsilist väsimust ning muud tüüpi vaimset või füüsilist stressi, mis on seotud artiklis 2 määratletud töötajate tehtava tööga.2. Lõikes 1 nimetatud juhendite eesmärk on olla aluseks artikli 4 lõikes 1 viidatud hindamisele.Sel eesmärgil juhivad liikmesriigid vastavas liikmesriigis kõikide tööandjate ja kõikide naistöötajate ja/või nende esindajate tähelepanu nendele juhenditele.Artikkel 4Hindamine ja teavitamine1. Kõikide tegevuste puhul, mis võivad tõenäoliselt kaasa tuua konkreetse ohu sattuda kokkupuutesse ohutegurite, protsesside või töötingimustega, mille mittetäielik loetelu on esitatud I lisas, hindab tööandja kas otse või direktiivi 89/391/EMÜ artiklis 7 nimetatud kaitse- ja ennetusmeetmete abil nende iseloomu, määra ja mõjuaega artiklis 2 määratletud töötajatele asjaomases ettevõttes ja/või asutuses, selleks et:- hinnata mis tahes riski artiklis 2 määratletud töötaja ohutusele või tervisele ning võimalikku mõju tema rasedusele või rinnaga toitmisele,- otsustada, milliseid meetmeid tuleks võtta.2. Ilma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 10 kohaldamist, teavitatakse vastava ettevõtte ja/või asutuse artiklis 2 määratletud töötajaid ja töötajaid, kes tõenäoliselt võivad olla ühes artiklis 2 nimetatud olukordadest, ja/või nende esindajaid lõikes 1 nimetatud hindamise tulemustest ja kõikidest meetmetest, mida rakendatakse ohutuse ja tervise tagamiseks tööl.Artikkel 5Lähtuvalt hindamistulemustest võetavad meetmed1. Ilma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 kohaldamist, kui artikli 4 lõikes 1 nimetatud hindamise tulemused toovad ilmsiks ohu artiklis 2 määratletud ohutusele või tervisele või mõju tema rasedusele või rinnaga toitmisele, võtab tööandja vajalikud meetmed tagamaks, et asjaomase töötaja töötingimuste ja/või töötundide ajutise reguleerimisega oleks töötaja kokkupuude sellise ohuga välistatud.2. Kui töötingimuste ja/või töötundide reguleerimine ei ole tehniliselt ja/või objektiivselt võimalik või kui on nõuetekohaselt põhjendatud, et selline nõudmine ei ole mõistlik, võtab tööandja vajalikud meetmed, et viia asjaomane töötaja üle teisele tööle.3. Kui teisele tööle üleviimine ei ole tehniliselt ja/või objektiivselt võimalik või kui on nõuetekohaselt põhjendatud, et selline nõudmine ei ole mõistlik, antakse asjaomasele töötajale puhkust vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele kogu ajavahemikuks, mis on vajalik tema ohutuse või tervise kaitsmiseks.4. Käesoleva artikli sätteid kohaldatakse mutatis mutandis juhul, kui artikli 6 kohaselt keelatud tegevusalal töötaja rasestub või hakkab rinnaga toitma ja teatab sellest tööandjale.Artikkel 6Juhud, mil kokkupuude ohuteguritega on keelatudLisaks töötajate kaitset käsitlevatele üldsätetele, eriti neile, mis on seotud töökeskkonna ohutegurite piirväärtustega:1. artikli 2 punktis a määratletud rasedaid töötajaid ei tohi mingitel asjaoludel kohustada täitma ülesandeid, mille puhul hindamine on toonud ilmsiks ohu puutuda kokku II lisa A jaos loetletud ohtlike või tervistkahjustavate tegurite ja töötingimustega;2. artikli 2 punktis c määratletud rinnaga toitvaid töötajaid ei tohi mingitel asjaoludel kohustada täitma ülesandeid, mille puhul hindamine on toonud ilmsiks ohu puutuda kokku II lisa B jaos loetletud ohtlike või tervistkahjustavate tegurite ja töötingimustega.Artikkel 7Öötöö1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklis 2 nimetatud töötajaid ei kohustata tegema öötööd raseduse ajal ning sünnitusele järgneval ajavahemikul, mille määrab kindlaks riigi pädev tööohutus- ja töötervishoiuasutus, kui vastavalt liikmesriikides sätestatud korrale esitatakse arstitõend selle kohta, et see on vajalik asjaomase töötaja ohutuse ja tervise tagamiseks.2. Lõikes 1 nimetatud meetmed peavad sisaldama võimalust vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele kas:a) minna üle päevasele tööle võib) saada puhkust või pikendada rasedus- ja sünnituspuhkust, kui selline üleviimine ei ole tehniliselt ja/või objektiivselt võimalik või kui on nõuetekohaselt põhjendatud, et selline nõudmine ei ole mõistlik.Artikkel 8Rasedus- ja sünnituspuhkus1. Liikmesriigid võtavad tarvitusele vajalikud meetmed tagamaks, et artiklis 2 määratletud töötajatel oleks õigus saada vähemalt 14 nädala pikkune katkestamatu rasedus- ja sünnituspuhkus enne ja/või pärast sünnitust vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele.2. Lõikes 1 sätestatud rasedus- ja sünnituspuhkus peab sisaldama vähemalt kahenädalast kohustuslikku rasedus- ja sünnituspuhkust enne ja/või pärast sünnitust vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele.Artikkel 9Vaba aeg sünnituseelseks läbivaatuseksLiikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 2 punktis a määratletud rasedatel töötajatel oleks vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele õigus saada vaba aega sünnituseelseks läbivaatuseks, ilma et nad kaotaksid töötasus, juhul kui selline läbivaatus peab toimuma tööajal.Artikkel 10Vallandamise keelamineSelleks et tagada artiklis 2 määratletud töötajatele nende käesoleva artikli alusel tunnustatud tervise- ja ohutusalaste õiguste kasutamine, sätestatakse, et:1. liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et keelata artiklis 2 määratletud töötajate vallandamine ajavahemikus nende raseduse algusest kuni artikli 8 lõikes 1 nimetatud rasedus- ja sünnituspuhkuse lõpuni, välja arvatud erijuhtudel, mis ei ole seotud nende olukorraga ja mis on lubatud siseriiklike õigusaktide ja/või tavade alusel ning võimaluse korral tingimusel, et pädev ametiasutus on andnud oma nõusoleku;2. artiklis 2 määratletud töötaja vallandamise korral punktis 1 nimetatud ajavahemikus peab tööandja kirjalikult esitama tema vallandamise nõuetekohaselt põhjendatud aluse;3. liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kaitsta artiklis 2 määratletud töötajaid sellise vallandamise tagajärgede eest, mis on punkti 1 alusel ebaseaduslik.Artikkel 11Tööalased õigusedSelleks et tagada artiklis 2 määratletud töötajatele nende käesolevas artiklis tunnustatud tervise- ja ohutusalaste õiguste kasutamine, sätestatakse, et:1. artiklites 5, 6 ja 7 nimetatud juhtudel peavad töölepinguga seotud tööalased õigused, sealhulgas töötasu säilimine ja/või õigus piisavale toetusele, olema tagatud artiklis 2 määratletud töötajatele vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või siseriiklikele tavadele;2. artiklis 8 nimetatud juhul peab olema tagatud järgmine:a) artiklis 2 määratletud töötajate töölepinguga seotud õigused, välja arvatud need, millele on viidatud allpool punktis b;b) artiklis 2 määratletud töötajate töötasu säilimine ja/või õigus piisavale toetusele;3. punkti 2 alapunktis b nimetatud toetust loetakse piisavaks, kui see tagab sissetuleku, mis on vähemalt võrdne sellega, mida asjaomane töötaja saaks siseriiklike õigusaktidega kehtestatud ülemmäära piires, kui ta katkestaks oma tegevuse tervislikel põhjustel;4. liikmesriigid võivad muuta õiguse saada töötasu või toetust, millele on viidatud punktis 1 ja punkti 2 alapunktis b, sõltuvaks sellest, kas asjaomane töötaja vastab siseriiklikes õigusaktides sätestatud tingimustele, mis annavad õiguse saada selliseid soodustusi.Need tingimused ei tohi mingitel asjaoludel ette näha, et töötamisperiood vahetult enne eeldatavat sünnituskuupäeva peaks olema pikem kui 12 kuud.Artikkel 12Õiguste kaitseLiikmesriigid sätestavad oma siseriiklikes õigussüsteemides vajalikud meetmed, võimaldamaks kõikidel töötajatel, kes arvavad, et neid on käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste eiramise tõttu õigusvastaselt koheldud, taotleda oma õiguste kaitset kohtu kaudu ja/või kooskõlas siseriiklike seaduste ja/või tavadega pöörduda selleks teiste pädevate organite poole.Artikkel 13Lisade muudatused1. I lisa rangelt tehniline kohandamine tulenevalt tehnilisest arengust, muudatustest rahvusvahelistes eeskirjades ja spetsifikaatides ning teadmiste täienemisest käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas toimub direktiivi 89/391/EMÜ artiklis 17 sätestatud korra kohaselt.2. II lisa võib muuta ainult vastavalt asutamislepingu artiklis 118a ettenähtud menetlusele.Artikkel 14Lõppsätted1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt kahe aasta jooksul selle vastuvõtmisest või tagavad, et hiljemalt kaks aastat pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist kehtestavad töösuhte pooled vajalikud normid kollektiivlepingutena, kusjuures liikmesriigid on kohustatud võtma kõik vajalikud meetmed, mis võimaldavad neil igal ajal tagada käesolevas direktiivis nõutud tulemused. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid lõikes 1 nimetatud meetmeid võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud või vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide originaalteksti.4. Liikmesriigid esitavad iga viie aasta järel komisjonile aruande käesoleva direktiivi sätete tegeliku rakendamise kohta, osutades töösuhte poolte arvamusele.Esimest korda esitavad liikmesriigid siiski komisjonile aruande käesoleva direktiivi sätete tegeliku rakendamise kohta juba neli aastat pärast selle vastuvõtmist, osutades töösuhte poolte arvamusele.Komisjon teatab sellest Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ning tööohutuse, töötervishoiu ja tööhügieeni nõuandekomiteele.5. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele regulaarselt aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta, võttes arvesse lõikeid 1, 2 ja 3.6. Nõukogu vaatab käesoleva direktiivi uuesti läbi lõike 4 teises lõigus viidatud aruannete põhjal toimunud hindamise alusel ja vajaduse korral ettepaneku alusel, mille komisjon peab esitama hiljemalt viis aastat pärast direktiivi vastuvõtmist.Artikkel 15Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 19. oktoober 1992Nõukogu nimeleesistujaD. Curry[1] EÜT C 281, 9.11.1990, lk 3 ja EÜT C 25, 1.2.1991, lk 9.[2] EÜT C 19, 28.1.1991, lk 177 ja EÜT C 150, 15.6.1992, lk 99.[3] EÜT C 41, 18.2.1991, lk 29.[4] EÜT L 185, 9.7.1974, lk 15.[5] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.--------------------------------------------------I LISAOHUTEGURITE, PROTSESSIDE JA TÖÖTINGIMUSTE MITTETÄIELIK LOETELU,viidatud artikli 4 lõikes 1A. Ohutegurid1. Füüsikalised ohutegurid, kui neid loetakse ohuteguriteks, mis põhjustavad lootekahjustusi ja/või tõenäoliselt lõhuvad platsenta kinnitust, eriti:a) löögid, vibratsioon või liikumine;b) raskuste käsitsi teisaldamine, mis võib kaasa tuua ohu eriti selja- ja nimmepiirkonnale;c) müra;d) ioniseeriv kiirgus [1];e) mitteioniseeriv kiirgus;f) äärmuslik külm ja kuumus;g) liigutused ja asendid, lähetused — asutuse piires või väljapoole –, vaimne ja füüsiline väsimus ning muud füüsilised koormused, mis on seotud direktiivi artiklis 2 määratletud töötaja tegevusega.2. Bioloogilised ohuteguridRiskigruppide 2, 3, ja 4 bioloogilised ohutegurid direktiivi 90/679/EMÜ [2] artikli 2 punkti d alapunktide 2, 3 ja 4 tähenduses, niivõrd kui on teada, et need ohutegurid või nende ohutegurite puhul vajalikud ravimeetmed ohustavad rasedate naiste ja veel sündimata laste tervist ning niivõrd, kui neid ei ole veel loetletud II lisas.3. Keemilised ohuteguridJärgmised keemilised ohutegurid, niivõrd kui on teada, et need ohustavad rasedate naiste ja veel sündimata laste tervist ning niivõrd, kui neid ei ole veel loetletud II lisas:a) direktiivis 67/548/EMÜ [3] tähistusega R 40, R 45, R 46 ja R 47 märgitud ained, niivõrd, kui neid ei ole veel loetletud II lisas;b) keemilised ohutegurid direktiivi 90/394/EMÜ [4] I lisas;c) elavhõbe ja elavhõbeda derivaadid;d) antimitootilised ravimid;e) süsinikmonooksiid;f) teadaolevalt ohtlikud naha kaudu absorbeeruvad keemilised ohutegurid.B. ProtsessidDirektiivi 90/394/EMÜ I lisas loetletud tööstuslikud protsessid.C. TöötingimusedMaa-alune kaevandustöö.[1] Vt direktiivi 80/836/Euratom (EÜT L 246, 17.9.1980, lk 1).[2] EÜT L 374, 31.12.1990, lk 1.[3] EÜT L 196, 16.8.1967, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 90/517/EMÜ (EÜT L 287, 19.10.1990, lk 37).[4] EÜT L 196, 26.7.1990, lk 1.--------------------------------------------------II LISAMÕJURITE, PROTSESSIDE JA TÖÖTINGIMUSTE MITTETÄIELIK LOETELU,nimetatud artiklis 6A. Artikli 2 punktis a määratletud rasedad töötajad1. Ohutegurida) Füüsikalised ohuteguridTöötamine kõrgrõhukeskkonnas, nt survestatud ruumis või tuukrina.b) Bioloogilised ohuteguridJärgmised bioloogilised ohutegurid:- toksoplasma,- punetisi tekitav viirus,välja arvatud juhul, kui on tõestatud, et rasedad töötajad on nende ohutegurite eest immuniseerimise abil piisavalt kaitstud.c) Keemilised ohuteguridPlii ja plii derivaadid, niivõrd kui inimorganism kõnealuseid ohutegureid absorbeerib.2. TöötingimusedMaa-alune kaevandustöö.B. Artikli 2 punktis c määratletud rinnaga toitvad töötajad1. Ohutegurida) Keemilised ohuteguridPlii ja plii derivaadid, niivõrd kui inimorganism kõnealuseid ohutegureid absorbeerib.2. TöötingimusedMaa-alune kaevandustöö.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 92/119/EMÜ, 17. detsember 1992, millega seatakse sisse üldised ühenduse meetmed teatavate loomahaiguste tõrjeks ja konkreetsed meetmed seoses sigade vesikulaarhaigusega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0119

Euroopa Liidu Teataja L 062 , 15/03/1993 Lk 0069 - 0085 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 48 Lk 0213  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 48 Lk 0213

		Nõukogu direktiiv 92/119/EMÜ,17. detsember 1992,millega seatakse sisse üldised ühenduse meetmed teatavate loomahaiguste tõrjeks ja konkreetsed meetmed seoses sigade vesikulaarhaigusegaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:elusloomad on loetletud asutamislepingu II lisas; elusloomade turustamine on põllumajandusega tegeleva elanikkonna oluline tuluallikas;on vaja kehtestada ühenduse tasandil tõrjemeetmed, mida tuleb võtta haiguspuhangute korral, et tagada põllumajandussektori otstarbekohane areng ja toetada loomade tervise kaitset ühenduses;haiguspuhang võib kiiresti saavutada episootilised mõõtmed, põhjustades suremust ja häireid, mis võivad tõsiselt ohustada loomakasvatuse tasuvust;tõrjemeetmed tuleb võtta niipea, kui haigust kahtlustatakse, et selle kinnitamise korral oleks võimalik viivitamata astuda tõhusaid samme;võetavad meetmed peavad võimaldama vältida haiguse levikut, eriti nakkust levitada võivate loomade ja toodete liikumise hoolika kontrollimise teel;haiguste vältimine ühenduses peaks harilikult põhinema vaktsineerimata jätmisel; on siiski oluline ette näha vaktsineerimine, kui olukorra tõsidus seda nõuab;kõikide vaktsineeritud loomade äratuntavuse tagamiseks on vaja need loomad identifitseerida; vajalike garantiide andmiseks peab vaktsiini tõhusust tunnustama ühenduse määratud referentlabor;epidemioloogiline uuring on hädavajalik haiguste leviku vältimiseks; liikmesriigid peavad selleks asutama spetsiaalsed üksused;kontrollisüsteemi tõhususe tagamiseks tuleb haiguste diagnostika ühtlustada ja seda rakendada vastutavate laborite egiidi all, mida võivad koordineerida ühenduse määratud referentlaborid;nõukogu 26. juuni 1990. aasta otsuse 90/424/EMÜ (kulutuste kohta veterinaaria valdkonnas) [4] artiklit 3 kohaldatakse ühe I lisas loetletud haiguse puhangu korral;ühismeetmed nende haiguste tõrjeks moodustavad aluse ühtse loomatervishoiustandardi säilitamiseks;tuleks sätestada ka konkreetsed normid iga haiguse ja esialgu sigade vesikulaarhaiguse kohta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis määratletakse ühenduse üldised tõrjemeetmed, mida tuleb kohaldada ühe I lisas loetletud haiguse puhangu korral.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1) majand – liikmesriigi territooriumil asuv mis tahes (põllumajanduslik või muu) ettevõte, milles peetakse või aretatakse loomi;2) loom – mis tahes koduloom liigist, mis on kõnealusele haigusele otseselt vastuvõtlik, või mis tahes selgroogne metsloom, mis võib nakkuse kandja või allikana tõenäoliselt osaleda selle haiguse epidemioloogias;3) vektor – mis tahes selgroogne või selgrootu metsloom, mis võib mehaaniliselt või bioloogiliselt edastada või levitada kõnealuse haiguse tekitajat;4) omanik või pidaja – mis tahes füüsiline või juriidiline isik või isikud, kelle omanduses on loomad või kelle ülesandeks on mainitud loomi pidada kas rahalise tasu eest või ilma;5) peiteaeg – aeg, mis jääb tõenäoliselt haigusetekitajaga kokkupuutumise ja kliiniliste sümptomite tekkimise vahele. Selle aja pikkus kõnealuse haiguse puhul on näidatud I lisas;6) nakkuse kinnitamine – pädeva asutuse teade, mis käsitleb I lisas loetletud mis tahes haiguse esinemist ja põhineb laboratoorsetel tulemustel; epideemia korral võib pädev asutus siiski kinnitada haiguse esinemise ka kliiniliste ja/või epidemioloogiliste tulemuste põhjal;7) pädev asutus – liikmesriigi keskasutus, mis vastutab veterinaarkontrolli läbiviimise eest, või mis tahes veterinaarasutus, millele see keskasutus on kõnealuse vastutuse delegeerinud;8) riiklik veterinaararst – pädeva asutuse määratud veterinaararst.Artikkel 3Liikmesriigid tagavad, et iga I lisas osutatud haiguse esinemise kahtlusest tuleb kohustuslikus korras viivitamata teatada pädevale asutusele.Artikkel 41. Kui majandis asuvate loomade puhul kahtlustatakse I lisas loetletud haigusega nakatumist või saastumist, tagavad liikmesriigid, et riiklik veterinaararst käivitab haiguse esinemise kinnitamiseks või ümberlükkamiseks viivitamata ametliku uurimismenetluse ning eelkõige võtab või laseb võtta laboratoorseteks uuringuteks vajalikud proovid. Selleks võidakse kõnealuseid loomi transportida laboritesse pädeva asutuse järelevalve all ning kõnealune asutus astub haiguse levimise vältimiseks asjakohased sammud.2. Kohe, kui haiguskahtlusest on teatatud, allutab pädev asutus asjaomase majandi ametlikule järelevalvele ning nõuab eelkõige, et:a) loendatakse kõik majandis olevad vastuvõtlikku liiki loomade kategooriad ning iga kategooria puhul märgitakse juba surnud, nakatunud või nakatumis- või saastumisohus loomade arv; loendit tuleb ajakohastada, et arvesse võetaks haiguskahtluse ajal sündinud või surnud loomad; loendis olevaid andmeid ajakohastatakse pidevalt, need esitatakse nõudmise korral ning neid võib kontrollida iga kontrollikäigu ajal;b) kõiki majandis olevaid vastuvõtlikku liiki loomi peetakse nende eluruumides või mõnes muus kohas, kus neid on võimalik isoleerida, arvestades asjakohastel puhkudel vektorite võimalikku rolli;c) majandisse ei tooda ja majandist ei viida välja ühtki vastuvõtlikku liiki looma;d) igasugune inimeste, muude, mittevastuvõtlikku liiki loomade ja sõidukite liikumine majandisse või sealt välja, ning- liha või loomarümpade, loomatoidu, seadmete, jäätmete, väljaheidete, allapanu, sõnniku või muu kõnealust haigust edasi kanda võivate esemete ja materjalide liikumine,- toimub üksnes pädeva asutuse loal, mis näeb ette tingimused haiguse leviku vältimiseks;e) vastuvõtlikku liiki loomi majutavate ehitiste või kohtade ja majandi enda sisse- ja väljapääsude juurde paigaldatakse asjakohased desinfitseerimisvahendid;f) vastavalt artiklile 8 viiakse läbi episotoloogiline uurimus.3. Kuni lõikes 2 sätestatud ametlike meetmete kehtestamiseni võtab mis tahes haiguskahtlusega looma omanik või pidaja kõik asjakohased meetmed, et tagada lõike 2 järgimine, arvestamata punkti f.4. Pädev asutus võib kohaldada lõikes 2 sätestatud meetmeid teiste majandite suhtes, kui nende asukoht, piirid või kokkupuude haiguskahtlase majandiga annab põhjust kahtlustada võimalikku saastumist.5. Lõigetes 1 ja 2 osutatud meetmeid ei tühistata enne, kui riiklik veterinaararst on haiguse kahtluse välistanud.Artikkel 51. Kui ühe I lisas loetletud haiguse esinemine majandis on ametlikult kinnitatud, tagavad liikmesriigid, et pädev asutus nõuab lisaks artikli 4 lõikes 2 loetletud meetmetele järgmiste meetmete rakendamist:a) kõik majandis olevad vastuvõtlikku liiki loomad tapetakse kohapeal viivitamata. Tapetud või surnud loomad võimalusel põletatakse või maetakse kohapeal või hävitatakse loomad korjuste likvideerimise rajatises. Need toimingud tehakse nii, et haigusetekitaja leviku oht oleks minimaalne;b) kõik saastuda võinud ained ja jäätmed, näiteks loomasööt, allapanu, sõnnik või läga hävitatakse või neid töödeldakse sobivalt. Sellise töötlemisega, mis toimub riikliku veterinaararsti juhiste kohaselt, tagatakse asjaomases materjalis leiduva haigusetekitaja või tekitaja vektori hävitamine;c) pärast punktides a ja b loetletud toiminguid puhastatakse ja desinfitseeritakse vastuvõtlikku liiki loomade eluruumidena kasutatavad hooned, nende ümbrus, transpordivahendid ja kõik saastuda võinud seadmed vastavalt artiklile 16;d) vastavalt artiklile 8 viiakse läbi episotoloogiline uurimine.2. Loomade matmise korral tuleb need matta piisavalt sügavale, et vältida lõike 1 punktides a ja b osutatud korjuste või jäätmete väljakaevamist lihasööjate loomade poolt, ja sobivasse pinnasesse, et vältida veelavade saastumist ja mis tahes keskkonnakahjustamist.3. Pädev asutus võib laiendada lõikes 1 sätestatud meetmeid teistele naabruses asuvatele majanditele, kui nende asukoht, piirid või kokkupuude majandiga, kus haiguse esinemine on kinnitatud, annab põhjust kahtlustada võimalikku saastumist.4. Majandi taasasustamist lubab pädev asutus pärast seda, kui riiklik veterinaararst on inspekteerinud puhastus- ja desinfitseerimistoiminguid vastavalt artiklile 16 ning tulemustega rahule jäänud.Artikkel 6Liikmesriigid tagavad, et kui looduses elavad loomad on nakatunud või haiguskahtlusega, võetakse selles suhtes asjakohaseid meetmeid. Liikmesriigid teatavad enda võetud meetmetest komisjonile ja teistele liikmesriikidele alalises veterinaarkomitees, mis on asutatud otsusega 68/361/EMÜ. [5]Artikkel 71. Kahest või rohkemast eraldi tootmisüksusest koosneva majandi puhul võib pädev asutus teha erandi artikli 5 lõike 1 punktist a, pidades silmas nakatunud majandi terveid tootmisüksusi, tingimusel et riiklik veterinaararst on kinnitanud, et nende tootmisüksuste struktuur ja suurus ning seal läbi viidavad toimingud on sellised, et kõnealused tootmisüksused võimaldavad täiesti eraldi ruume majutamiseks, pidamiseks, töötajatele, seadmetele ja söötmiseks, nii et välistatakse haigusetekitaja levimine ühest üksusest teise.2. Kui tuginetakse lõikele 1, kohaldatakse mutatis mutandis komisjoni otsuses 88/397/EMÜ [6] sätestatud norme. Neid norme võidakse artiklis 25 sätestatud korras kõnealuse haiguse suhtes muuta, et võtta arvesse selle haiguse konkreetset laadi.Artikkel 81. Episotoloogiline uurimine hõlmab:a) aega, mille jooksul haigus on võinud asjaomases majandis esineda enne haigusest teatamist või haiguse kahtlustamist;b) majandis esineva haiguse võimalikku päritolu ning muid majandeid, mis peavad vastuvõtlikku liiki loomi, kes võisid olla nakatunud või saastunud;c) inimeste, loomade, korjuste, sõidukite, seadmete või mis tahes muude ainete liikumist, mille käigus võis haigusetekitaja kanduda kõnealusesse majandisse või sealt välja;d) vastavalt vajadusele haigusvektorite esinemist ja levimist.2. Kõikide haiguse võimalikult kiireks likvideerimiseks vajalike meetmete täielikuks kooskõlastamiseks ja episotoloogilise uurimise läbiviimiseks asutatakse kriisikeskus.Nõukogu võtab komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega vastu siseriiklikke kriisikeskusi ja ühenduse kriisikeskusi käsitlevad üldeeskirjad.Artikkel 91. Kui riiklik veterinaararst leiab või kinnitatud andmete põhjal järeldab, et muudest majanditest jõudis haigus artiklis 4 mainitud majandisse või viimasest muudesse majanditesse inimeste, loomade või sõidukite liikumise tulemusena või mõnel muul viisil, paigutatakse need muud majandid ametliku järelevalve alla kooskõlas artikliga 4; ametlikku järelevalvet ei lõpetata enne, kui haiguskahtlus kõnealuse majandi suhtes on ametlikult ümber lükatud.2. Kui riiklik veterinaararst leiab või kinnitatud andmete põhjal järeldab, et muudest majanditest jõudis haigus artiklis 5 mainitud majandisse või viimasest muudesse majanditesse inimeste, loomade või sõidukite liikumise tulemusena või mõnel muul viisil, paigutatakse need muud majandid ametliku järelevalve alla kooskõlas artikliga 4; ametlikku järelevalvet ei lõpetata enne, kui haiguskahtlus kõnealuse majandi suhtes on ametlikult ümber lükatud.3. Kui majandi suhtes on kehtinud lõike 2 sätted, hoiab pädev asutus artikli 4 sätteid majandi suhtes jõus iga haiguse suhtes vähemalt maksimaalse peiteaja jooksul alates tõenäolisest nakatumisajast, mis on kindlaks tehtud episotoloogilisel uurimisel vastavalt artiklile 8.4. Kui tingimused seda lubavad, võib pädev asutus piirata lõigetes 1 ja 2 sätestatud meetmeid majandi ühe osa ja selles olevate loomadega, tingimusel et majand vastab artiklis 7 sätestatud tingimustele, või ainult vastuvõtlikku liiki loomadele.Artikkel 101. Kui ühe kõnealuse haiguse esinemine on ametlikult kinnitatud, tagavad liikmesriigid, et pädev asutus kehtestab nakatunud majandi ümber ohustatud tsooni, mille raadius on vähemalt 3 kilomeetrit, ning mis asub järelevalvetsoonis raadiusega vähemalt 10 kilomeetrit. Kõnealuste tsoonide kehtestamisel võetakse arvesse kõnealuse haigusega seotud geograafilisi, halduslikke, ökoloogilisi ja episotoloogilisi tegureid ning seireseadmeid.2. Kui tsoon hõlmab mitme liikmesriigi territooriumi osi, teevad asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused koostööd lõikes 1 osutatud tsoonide rajamiseks. Vajaduse korral rajatakse ohustatud tsoon ja järelevalvetsoon siiski artiklis 26 sätestatud korras.3. Liikmesriigi asjakohaselt põhjendatud taotluse korral või komisjoni algatusel võidakse artiklis 26 sätestatud korras muuta (eriti aga ajakohaselt kahandada või laiendada) lõikega 1 ette nähtud tsoonide piire või kitsendusmeetmete kestust, võttes arvesse:- geograafilist olukorda ja ökoloogilisi tegureid,- meteoroloogilisi tingimusi,- vektorite esinemist, levimist ja tüüpi,- vastavalt artiklile 8 läbi viidud episotoloogilise uurimise tulemusi,- laboratoorsete testide tulemusi,- tegelikult kohaldatud tõrjemeetmeid.Artikkel 111. Liikmesriigid tagavad, et ohustatud tsoonis kohaldatavad meetmed sisaldavad järgmist:a) tehakse kindlaks kõik asjaomases tsoonis asuvad vastuvõtlikku liiki loomi pidavad majandid;b) vastuvõtlikku liiki loomi pidavaid majandeid külastatakse korrapäraselt, tehakse asjaomaste loomade kliiniline läbivaatus ning vajaduse korralvõetakse laboriuuringuteks proovid; külastused ja leiud tuleb registreerida, kusjuures külastuste sagedus peab vastama episootia tõsidusele kõige rohkem ohustatud majandites;c) keelatakse vastuvõtlikku liiki loomade liikumine ja transport riigi- või eramaanteedel, välja arvatud majandeid teenindavad teed; pädev asutus võib siiski teha sellest keelust erandi, kui on tegu loomade mahalaadimiseta ja peatusteta transiidiga maanteel või raudteel;d) vastuvõtlikku liiki loomad peavad jääma majandisse, kus neid peetakse, välja arvatud juhul, kui neid transporditakse hädatapmiseks ametliku järelevalve all otse tapamajja, mis asub kõnealuse tsooni piires, või kui selles tsoonis ei ole veterinaarse järelevalvega tapamaja, järelevalvetsoonis asuvasse tapamajja, mille on määranud pädev asutus. Pädev asutus võib sellist transportimist lubada üksnes pärast seda, kui riiklik veterinaararst on kõik majandis viibivad vastuvõtlikku liiki loomad läbi vaadanud ja kinnitanud, et ükski loom ei ole haiguskahtlane. Kõnealuse tapamaja eest vastutavale pädevale asutusele teatatakse kavatsusest saata loomad sellessetapamajja.2. Ohustatud tsoonis kohaldatavad meetmed kehtivad vähemalt kõnealuse haiguse maksimaalse peiteaja jooksul alates nakatunud majandi loomade likvideerimisest vastavalt artiklile 5 ning puhastus- ja desinfitseerimistoimingutest vastavalt artiklile 16. Kui haigust edastab putukvektor, võib pädev asutus kõnealuste meetmete kestuse kindlaks määrata ning näha ette sätted kontroll-loomade võimaliku sissetoomise tarvis. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele alalises veterinaarkomitees viivitamata meetmetest, mida nad on võtnud.Esimeses lõigus osutatud aja möödudes kohaldatakse ohustatud tsooni suhtes meetmeid, mida kohaldatakse järelevalvetsoonis.Artikkel 121. Liikmesriigid tagavad, et järelevalvetsoonis kohaldatakse järgmisi meetmeid:a) tehakse kindlaks kõik tsoonis asuvad majandid, kus viibib vastuvõtlikku liiki loomi;b) keelatakse vastuvõtlikku liiki loomade liikumine ja transport riigimaanteedel, välja arvatud loomade juhtimiseks karjamaale või loomade tarvis mõeldud ehitistesse; pädev asutus võib siiski teha sellest keelust erandi, kui on tegu loomade mahalaadimiseta ja peatusteta transiidiga maanteel või raudteel;c) vastuvõtlikku liiki loomade transport järelevalvetsooni piires toimub pädeva asutuse lubade alusel;d) vastuvõtlikku liiki loomad peavad jääma järelevalvetsooni maksimaalseks peiteajaks alates kõige hilisema haigusjuhtumi registreerimisest. Seejärel võidakse loomi sellest tsoonist ametliku järelevalve all transportida hädatapmiseks otse tapamajja, mille on määranud pädev asutus. Pädev asutus võib sellist transportimist lubada üksnes pärast seda, kui riiklik veterinaararst on kõik majandis viibivad vastuvõtlikku liiki loomad läbi vaadanud ja kinnitanud, et ükski loom ei ole haiguskahtlane. Kõnealuse tapamaja eest vastutavale pädevale asutusele teatatakse kavatsusest saata loomad sellesse tapamajja.2. Järelevalvetsoonis kohaldatavad meetmed kehtivad vähemalt kõnealuse haiguse maksimaalse peiteaja jooksul alates nakatunud majandi loomade likvideerimisest vastavalt artiklile 5 ning puhastus- ja desinfitseerimistoimingutest vastavalt artiklile 16. Kui haigust edastab putukvektor, võib pädev asutus kõnealuste meetmete kestuse kindlaks määrata ning näha ette sätted kontroll-loomade võimaliku sissetoomise tarvis. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele alalises veterinaarkomitees viivitamata meetmetest, mida nad on võtnud.Artikkel 13Kui artikli 11 lõike 1 punktiga d ja artikli 12 lõike 1 punktiga d ette nähtud keelud kehtivad edasiste haigusjuhtumite puhkemise tõttu üle 30 päeva ning selle tulemusel tekib loomade pidamisega probleeme, võib pädev asutus omaniku põhjendatud taotluse korral lubada loomade väljaviimist ohustatud tsoonis või järelevalvetsoonis asuvast majandist, tingimusel et:a) riiklik veterinaararst on asjaolusid kontrollinud;b) kõiki majandis viibivaid loomi on inspekteeritud;c) äraviidavad loomad on kliiniliselt läbi vaadatud ja tulemused on olnud negatiivsed;d) iga loom on varustatud kõrvamärgiga või muul tunnustatud viisil identifitseeritud;e) sihtmajand asub kas ohustatud tsoonis või järelevalvetsoonis.Selleks et vältida haigusetekitaja levimise ohtu sellise transpordi ajal, võetakse tarvitusele kõik ettevaatusabinõud, eriti aga veoautode puhastamine ja desinfitseerimine pärast transporti.Artikkel 141. Liikmesriigid tagavad, et pädev asutus võtab kõik vajalikud meetmed vähemalt ohustatud tsoonis ja järelevalvetsoonis asuvate isikute teavitamiseks kehtestatud piirangutest ning teeb kõik vajalikud korraldused kõnealuste meetmete nõuetekohaseks rakendamiseks.2. Kui kõnealune episootia on antud piirkonnas erakordselt tõsist laadi, võtavad asjaomased liikmesriigid vastu kõik lisameetmed artiklis 26 sätestatud korras.Artikkel 15Erandina käesoleva direktiivi üldsätetest:- on konkreetsed normid sigade vesikulaarhaiguse tõrje ja likvideerimise meetmete kohta sätestatud II lisas,- võtab konkreetsed normid seoses iga muu I lisas loetletud haiguse tõrje ja likvideerimise meetmetega vastu nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega, võttes aluseks komisjoni ettepaneku.Artikkel 161. Liikmesriigid tagavad, et:a) kasutatavad desinfitseerimisvahendid ja insektitsiidid ning asjakohastel puhkudel nende kontsentratsioonid on pädeva asutuse poolt ametlikult heaks kiidetud;b) puhastamine, desinfitseerimine ja desinsektsioon toimub ametliku järelevalve all vastavalt:- riikliku veterinaararsti juhistele,ja- selliselt, et haigusetekitajate levimise või säilimise oht välistatakse;c) punktis b osutatud toimingute lõpetamisel tagab riiklik veterinaararst, et meetmeid on korralikult rakendatud ning on möödunud asjakohane, vähemalt 21päevane periood, tagamaks et kõnealune haigus on enne vastuvõtlikku liiki loomade uuesti majandisse toomist täiesti kõrvaldatud.2. Nakatunud majandi puhastamise ja desinfitseerimise protseduurid:- on sigade vesikulaarhaiguse suhtes sätestatud II lisas,- määratakse iga I lisas loetletud haiguse suhtes konkreetsete meetmete koostamisel kindlaks artikli 15 teises taandes sätestatud korras.Artikkel 171. Liikmesriigid tagavad, et igas liikmesriigis määratakse:a) riiklik labor, kus on olemas vahendid ja eksperdid, et igal ajal ja eriti kõnealuse haiguse esmakordsel esinemisel oleks võimalik täielikult määrata haiguse viiruse tüüp, alatüüp ja variant ning kinnitada piirkondlikest diagnostikalaboritest saadud tulemusi;b) siseriiklik labor, kus testitakse piirkondlikes laborites kasutamiseks ettenähtud reaktiive.2. Iga mainitud haiguse puhul määratud siseriiklikud laborid vastutavad diagnostikastandardite ja -meetodite kooskõlastamise ning reaktiivide kasutamise eest.3. Iga osutatud haiguse tarvis määratud siseriiklikud laborid vastutavad iga labori poolt selles liikmesriigis kõnealuse haiguse diagnoosimiseks ette nähtud diagnostikastandardite ja -meetodite kooskõlastamise eest. Selleks:a) võivad nad varustada siseriiklikke laboreid diagnostikareaktiividega;b) kontrollivad nad kõikide selles liikmesriigis kasutatavate diagnostikareaktiivide kvaliteeti;c) korraldavad nad korrapäraselt võrdlusteste;d) säilitavad nad kõnealuse haiguse viirusisolaate selles liikmesriigis kinnitatud haigusjuhtumitest;e) tagavad nad piirkondlikes diagnostikalaborites saadud positiivsete tulemuste kinnitamise.4. Erandina lõikest 1 võivad liikmesriigid, kus ei ole kõnealuse haiguse suhtes pädevat siseriiklikku laborit, siiski kasutada selles küsimuses pädeva teise liikmesriigi siseriikliku labori teenuseid.5. Sigade vesikulaarhaiguse siseriiklike laborite nimekiri on sätestatud II lisas.6. Iga sellise haiguse tarvis määratud siseriiklikud laborid teevad koostööd ühenduse asjaomaste referentlaboritega, millele on osutatud artiklis 18.7. Üksikasjalikud eeskirjad käesoleva artikli rakendamise kohta võtab vastu komisjon artiklis 25 sätestatud korras.Artikkel 181. Ühenduse referentlabor sigade vesikulaarhaiguse tarvis on näidatud II lisas.2. Ühenduse referentlaborid iga muu I lisas loetletud haiguse tarvis määratakse iga haiguse suhtes konkreetsete meetmete koostamisel kindlaks artikli 15 teises taandes sätestatud korras.3. Ilma et see piiraks otsuse 90/424/EMÜ ja eriti selle artikli 28 kohaldamist, on käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud laborite funktsioonid ja ülesanded sätestatud III lisas.Artikkel 191. I lisas loetletud haiguste vastu ei tohi vaktsineerida, välja arvatud täienduseks kõnealuse haiguse puhkemisel võetud tõrjemeetmetele ja vastavalt järgmistele sätetele:a) otsuse kasutada tõrjemeetmete täienduseks vaktsineerimist langetab komisjon koostöös asjaomase liikmesriigiga artiklis 26 sätestatud korras;b) see otsus põhineb eriti järgmistel kriteeriumidel:- asjaomast liiki loomade kontsentratsioon mõjualuses tsoonis,- iga kasutatava vaktsiini omadused ja koostis,- vaktsiinide jaotamise, hoidmise ja kasutamise järelevalve kord,- nende loomade liik ja vanus, mida võidakse või tuleb vaktsineerida,- alad, kus võidakse või tuleb vaktsineerida,- vaktsineerimiskampaania kestus.2. Lõikes 1 osutatud juhul:a) keelatakse vastuvõtlikku liiki loomade vaktsineerimine või kordusvaktsineerimine artiklis 4 osutatud majandites;b) keelatakse hüperimmuunse seerumi süstimine.3. Vaktsineerimise korral kohaldatakse järgmisi norme:a) kõik vaktsineeritud loomad peavad olema identifitseeritud selge ja loetava märgistusega viisil, mis kiidetakse heaks artiklis 25 sätestatud korras;b) kõik vaktsineeritud loomad peavad jääma vaktsineerimistsooni, kui neid ei saadeta kohesele tapmisele tapamajas, mille on määranud pädev asutus – sel juhul võidakse loomade liikumist lubada üksnes pärast seda, kui riiklik veterinaararst on kõik majandis viibivad vastuvõtlikku liiki loomad läbi vaadanud ja kinnitanud, et ükski loom ei ole haiguskahtlane.4. Kui vaktsineerimistoimingud on lõpetatud, võidakse vastuvõtlikku liiki loomade liikumist vaktsineerimistsoonist välja lubada artiklis 26 sätestatud korras pärast samas korras kindlaks määratud aja möödumist.5. Liikmesriigid teatavad komisjonile alalises veterinaarkomitees korrapäraselt vaktsineerimismeetmete edenemisest.6. Erandina lõikest 1 võib asjaomane liikmesriik pärast komisjonile teatamist langetada ise otsuse hädavaktsineerimise kasutamiseks, tingimusel et see ei mõjuta ühenduse põhjapanevaid huve. Selle otsuse, mille langetamisel tuleb eriti arvestada loomade kontsentratsiooni määra teatavates piirkondades, üksikute tõugude kaitsmise vajadust ja geograafilist ala, kus vaktsineerimine toimub, vaatab artiklis 26 sätestatud korras viivitamata läbi alaline veterinaarkomitee, mis võib otsustada neid meetmeid säilitada, muuta, laiendada või lõpetada.Artikkel 201. Iga liikmesriik koostab kõikide I lisas loetletud haiguste suhtes kohaldatava situatsiooniplaani, milles on määratletud siseriiklikud meetmed, mida tuleb rakendada mis tahes sellise haiguse puhkemise korral.Kõnealuse plaaniga tuleb võimaldada juurdepääs vahenditele, seadmetele, töötajatele ja kõikidele muudele puhangu kiireks ja tõhusaks likvideerimiseks vajalikele asjakohastele materjalidele.2. Kõnealuste situatsiooniplaanide koostamise suhtes kohaldatavad üldkriteeriumid on sätestatud IV lisa punktides 1–5 ja 10, punktid 6–9 kajastavad aga kriteeriume, mida tuleb kohandada vastavalt kõnealusele haigusele. Liikmesriigid võivad siiski piirduda punktides 6–9 sätestatud kriteeriumide kohaldamisega, kui punktide 1–5 ja 10 kriteeriumid on juba vastu võetud ajal, mil on esitatud plaane tõrjemeetmete kohaldamiseks muu haiguse suhtes.3. IV lisas loetletud kriteeriumide kohaselt koostatud situatsiooniplaanid esitatakse komisjonile:i) hiljemalt kuus kuud pärast käesoleva direktiivi jõustumist sigade vesikulaarhaiguse puhul;ii) hiljemalt kuus kuud pärast konkreetsete meetmete rakendamist iga muu I lisas loetletud haiguse suhtes.4. Komisjon vaatab situatsiooniplaanid läbi, et veenduda, kas need võimaldavad saavutada soovitud eesmärke, ning teeb asjaomasele liikmesriigile ettepanekud vajalike muudatuste kohta, millega tagatakse, et plaanid on kooskõlas teiste liikmesriikide plaanidega.Komisjon kiidab vajaduse korral muudetud plaanid heaks artiklis 25 sätestatud korras.Seejärel võib plaane samas korras olukorra arengu ja kõnealuse haiguse laadi arvessevõtmiseks muuta või täiendada.Artikkel 21Erandina artiklites 19 ja 20 sätestatud tingimustest situatsioonimeetmete kohta, mis liikmesriikidel tuleb vastu võtta, ning arvestamaks Prantsuse ülemeredepartemangudele, Assoori saartele ja Madeirale iseloomulikke geograafilisi kitsendusi ning nende kaugust ühenduse territooriumi kesksest osast, lubatakse asjaomastel liikmesriikidel kohaldada erilisi tõrjemeetmeid vastavalt igale käesoleva direktiivi I lisas loetletud haigusele.Asjaomane liikmesriik teatab alalises veterinaarkomitees komisjonile ja teistele liikmesriikidele selles suhtes võetud meetmetest, eriti aga tõrjemeetmetest, mida on rakendatud tagamaks, et loomi kõnealustelt territooriumidelt ega nendest loomadest saadud tooteid ei saadeta ühenduse muudele territooriumidele.Pärast teises lõigus osutatud teatamisprotseduuri kohaldatakse artiklit 20 mutatis mutandis.Artikkel 22Komisjoni eksperdid võivad koostöös pädevate asutustega teha kohapealseid kontrolle, kui see on vajalik käesoleva direktiivi ühtseks kohaldamiseks. Selleks võivad eksperdid kontrollida esinduslikku hulka majanditest, et veenduda, kas pädevad asutused kontrollivad käesoleva direktiivi nõuete täitmist asjaomaste majandite poolt. Komisjon teatab liikmesriikidele kontrollide tulemusest.Liikmesriik, kelle territooriumil kontroll läbi viiakse, annab ekspertidele kogu vajaliku abi nende ülesannete täitmiseks.Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad määratakse kindlaks artikliga 25 ettenähtud korras.Artikkel 231. Tingimused, mis reguleerivad ühenduse rahalist toetust käesoleva direktiivi kohaldamisega seotud meetmete puhul, on sätestatud otsuses 90/424/EMÜ.2. Otsuse 90/424/EMÜ artiklit 3 muudetakse järgmiselt:a) lõikes 1 loetletud haiguste nimekirja lisatakse järgmine haigus:"hirvede hemorraagia";b) lisatakse järgmine lõige:"2a. Samuti kvalifitseerub asjaomane liikmesriik ühenduse rahalise abi saamiseks, kui kaks või rohkem liikmesriiki teevad ühe lõikes 1 loetletud haiguse puhkemise korral tihedat koostööd epideemia tõrjeks, eriti viies läbi epidemioloogilist uuringut ja haigusjärelevalve meetmeid. Ilma et see piiraks asjaomaste turgude ühise korralduse alusel sätestatud meetmete kohaldamist, otsustatakse ühenduse rahaline abi artiklis 41 sätestatud korras."Artikkel 241. I, III ja IV lisa muudab nõudmise korral ja vastavalt nõudmisele, eriti aga selleks, et arvestada uurimis- ja diagnostikaprotseduuride arengut, nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega, võttes aluseks komisjoni ettepaneku.2. Komisjon võib artiklis 25 sätestatud korras muuta II lisa, eriti selleks, et võtta arvesse tehnoloogia ja teaduse edusamme ning diagnostikameetodeid.Artikkel 251. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, teavitab alalise veterinaarkomitee esimees komiteed asjaomasest küsimusest viivitamata kas omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel.2. Komisjoni esindaja esitab komiteele võetavate meetmete eelnõu. Tähtaja jooksul, mille eesistuja määrab lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse häälteenamusega, mis on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need viivitamata vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu langetab otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole kolme kuu möödudes alates ettepaneku esitamisest meetmeid võtnud, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu, kui nõukogu ei ole lihthäälteenamusega hääletanud nende meetmete vastu.Artikkel 261. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, teavitab alalise veterinaarkomitee esimees komiteed asjaomasest küsimusest viivitamata kas omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel.2. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse artikli 148 lõikes 2 sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Kahe päeva jooksul esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus võetakse vastu 54 poolthäälteenamusega.4. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need viivitamata vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas, või kui komitee oma arvamust ei esita, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu langetab otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui nõukogu ei ole otsust teinud 15 päeva jooksul alates tema poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu ja rakendab need viivitamata, juhul kui nõukogu ei ole lihthäälteenamusega nimetatud meetmete vastu.Artikkel 271. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 1. oktoobrit 1993. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile nende poolt käesoleva direktiivi reguleerimisalas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide tekstid.3. Siseriiklikus õiguses juurutamise tähtaja seadmine 1. oktoobrile 1993 ei mõjuta veterinaarkontrolli kaotamist piiridel, mis on ette nähtud direktiiviga 90/425/EMÜ.Artikkel 28Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. detsember 1992Nõukogu nimeleesistujaJ. Gummer[1] EÜT C 148, 7.6.1991, lk 12.[2] EÜT C 280, 28.4.1992, lk 124.[3] EÜT C 339, 31.12.1991, lk 12.[4] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 19. Otsust on viimati muudetud otsusega 91/133/EMÜ (EÜT L 66, 13.3.1991, lk 18).[5] EÜT L 255, 18.10.1968, lk 23.[6] Komisjoni 12. juuli 1988. aasta otsus 88/397/EMÜ (milles kooskõlastatakse liikmesriikide sätestatud eeskirjad nõukogu direktiivi 85/511/EMÜ artikli 6 kohaldamiseks) (EÜT L 189, 20.7.1988, lk 25).--------------------------------------------------I LISAHAIGUSED, MILLEST TULEB TEATADAHaigus | Maksimaalne peiteaeg |Veiste katk | 21 päeva |Väikemäletsejaliste katk | 21 päeva |Sigade vesikulaarhaigus | 28 päeva |Lammaste katarraalne palavik | 40 päeva |Hirvede episootiline hemorraagia | 40 päeva |Lammaste ja kitsede rõuged | 21 päeva |Vesikulaarne stomatiit | 21 päeva |Tescheni haigus | 40 päeva |Nodulaarne dermatiit | 28 päeva |Rifti oru palavik | 30 päeva |--------------------------------------------------II LISAKONKREETSED MEETMED TEATAVATE HAIGUSTE TÕRJEKSLisaks käesoleva direktiivi üldsätetele kohaldatakse sigade vesikulaarhaiguse suhtes järgmised erisätted.1. Haiguse kirjeldusSigade haigus, mida on kliiniliselt võimatu eristada suu- ja sõrataudist ning mis põhjustab ville kärsal, mokkadel, keelel ja varvaste pärgribadel. Haiguse ägedus võib olla märkimisväärselt erinev; see võib nakatada seakarja, ilmutamata kliinilisi kahjustusi. Viirus suudab kehaväliselt elus olla kaua aega, isegi värskes lihas; see on äärmiselt resistentne tavaliste desinfitseerimisvahendite suhtes, ning täheldatakse selle haiguse püsivust ja stabiilsust pH-skaalal 2,5–12. Seepärast on vaja puhastada ja desinfitseerida eriti põhjalikult.2. PeiteaegKäesoleva direktiivi kohaldamisel peetakse maksimaalseks peiteajaks 28 päeva.3. Diagnostikaprotseduurid sigade vesikulaarhaiguse kinnitamise ja eritusdiagnoosi tarvisÜksikasjalikud meetodid diagnoosimaterjalide kogumiseks, laboratoorseteks diagnostikatestideks, antikehade tuvastamiseks ja laboratoorsete testide tulemuste hindamiseks otsustatakse enne käesoleva direktiivi jõustumist, artiklis 25 sätestatud korras.4. Sigade vesikulaarhaiguse kinnitamineErandina käesoleva direktiivi artikli 2 lõikest 6 kinnitatakse kõnealuse haiguse esinemine:a) majandites, kus isoleeritakse sigade vesikulaarhaiguse viirus kas sigadelt või keskkonnast;b) majandites, kus on sigade vesikulaarhaiguse suhtes seropositiivseid sigu, tingimusel et nendel sigadel või muudel majandis viibivatel sigadel on sigade vesikulaarhaigusele iseloomulikke kahjustusi;c) majandites, kus on kliiniliste tunnustega või seropositiivseid sigu, tingimusel et on olemas otsene epidemioloogiline seos kinnitatud puhanguga;d) muudes karjades, millest leitakse seropositiivseid sigu. Viimasel puhul algatab pädev asutus enne haiguse kinnitamist edasised uuringud, mis seisnevad eriti uute proovide võtmises ja uuesti testimises vähemalt 28päevase vaheajaga proovide kogumise vahel. Artikli 4 sätteid kohaldatakse jätkuvalt seni, kui sellised edasised uuringud lõpule jõuavad. Kui edasistel uuringutel ei ilmne tõendeid haiguse kohta, ehkki sead on jätkuvalt seropositiivsed, tagab pädev asutus, et testitud sead surmatakse ja hävitatakse kõnealuse asutuse järelevalve all või tapetakse selle asutuse järelevalve all tapamajas, mille kõnealune asutus oma riigi territooriumil on määranud.Pädev asutus tagab, et tapamajja saabumise korral hoitakse ja tapetakse neid sigu muudest sigadest eraldi ning et nende liha kasutatakse üksnes riigi siseturul.5. DiagnostikalaboridBelgia: | Institut national de recherches vétérinaires,Groeselenberg 99,B-1180 Bruxelles |Taani: | Statens Veterinære Institut for Virusforskning,Lindholm |Saksamaa: | Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere,Paul-Ehrlich-Straße,7400 Tübingen |Prantsusmaa: | Laboratoire central de recherche vétérinaire,Maisons-Alfort |Kreeka: | Ινστιτούτο Λοιμωδών και Παρασιτικών Νοσημάτων,Νεαπόλεως 21,Αγία Παρασκευή |Iirimaa: | Institute for Animal Health,Pirbright,Woking,Surrey |Itaalia: | Istituto zooprofilattico sperimentale della Lombardia e dell'Emilia Romagna,Brescia |Luksemburg: | Institut national de recherches vétérinaires,Groeselenberg 99,B-180 Bruxelles |Holland: | Centraal Diergeneeskundig Institut,Lelystad |Portugal: | Laboratório Nacional de Investigação Veterinária,Lisboa |Hispaania: | Laboratorio de Alta Seguridad Biológica (INIA),28130 Madrid |Ühendkuning- riik: | Institute for Animal Health,Pirbright,Woking,Surrey |6. Ühenduse referentlaborAFRC Institute for Animal Health,Pirbright Laboratory,Ash Road,Pirbright,Woking,SurreyGU24 ONF,United Kingdom.7. Ohustatud tsoon1. Ohustatud tsooni suurus on määratletud käesoleva direktiivi artiklis 10.2. Erandina asendatakse käesoleva direktiivi artikli 11 meetmed sigade vesikulaarhaiguse korral järgmiste meetmetega:a) tehakse kindlaks kõik kõnealuses tsoonis asuvad majandid, kus viibib vastuvõtlikku liiki loomi;b) vastuvõtlikku liiki loomi pidavaid majandeid külastatakse korrapäraselt, tehakse asjaomaste loomade kliiniline läbivaatus ning vajaduse korral võetakse laboriuuringuteks proovid; külastused ja leiud tuleb registreerida, kusjuures külastuste sagedus peab vastama episootia tõsidusele kõige rohkem ohustatud majandites;c) keelatakse vastuvõtlikku liiki loomade liikumine ja transport riigi- või eramaanteedel, välja arvatud majandeid teenindavad teed. Pädev asutus võib siiski teha sellest keelust erandi, kui on tegu loomade mahalaadimiseta ja peatusteta transiidiga maanteel või raudteel;d) artiklis 25 sätestatud korras võidakse siiski teha erand tapasigade suhtes, mis saabuvad väljastpoolt ohustatud tsooni ja on teel selles tsoonis asuvasse tapamajja;e) veoautod ja muud sõidukid ja seadmed, mida ohustatud tsooni piires kasutatakse sigade transportimise tarvis, ega muud elusloomad või saastuda võivad ained (nt sööt, sõnnik, läga jms) ei satu väljapoole:i) ohustatud tsooni piires asuvat majandit;ii) ohustatud tsooni;iii) tapamaja,kui neid ei ole puhastatud ega desinfitseeritud vastavalt korrale, mille on ette näinud pädev asutus. Eriti nähakse selle korraga ette, et ükski sigade transportimiseks kasutatud veoauto ega sõiduk ei lahkuks kõnealusest tsoonist ilma, et pädev asutus oleks seda inspekteerinud;f) sigu ei tohi majandist, kus neid peetakse, välja viia 21 päeva jooksul pärast seda, kui on lõpetatud nakatunud majandite esialgne puhastamine ja desinfitseerimine vastavalt artiklile 16; pärast 21 päeva möödumist võidakse anda luba viia sead kõnealusest majandist:i) otse tapamajja, mille on määranud pädev asutus ja mis eelistatavalt asub ohustatud tsooni või järelevalvetsooni piires, tingimusel et:- kõiki majandis viibivaid sigu on inspekteeritud,- tapmisele viidavad sead on kliiniliselt läbi vaadatud,- iga siga on varustatud kõrvamärgiga või identifitseeritud muul tunnustatud viisil,- sigu veetakse sõidukites, mille on pitseerinud pädev asutus.Tapamaja eest vastutavale pädevale asutusele teatatakse kavatsusest saata sead sellesse tapamajja.Pärast tapamajja saabumist hoitakse ja tapetakse neid sigu muudest sigadest eraldi. Sigade vedamisel kasutatud sõiduk ja seadmed puhastatakse ja desinfitseeritakse enne, kui need tapamajast lahkuvad.Määratud tapamajas läbiviidaval tapaeelsel ja -järgsel inspekteerimisel võtab pädev asutus arvesse iga märki, mis on seotud sigade vesikulaarhaiguse viiruse esinemisega.Nende sätete alusel tapetud sigadelt kogutakse statistiliselt esinduslik vereproov. Positiivse tulemuse korral, mis tingib sigade vesikulaarhaiguse kinnitamise, kohaldatakse jaotise 9 lõike 3 meetmed;ii) erandkorras otse teistesse, ohustatud tsooni piires asuvatesse ruumidesse, tingimusel et:- kõiki majandis viibivaid sigu on inspekteeritud,- tapmisele viidavad sead on kliiniliselt läbi vaadatud ja tulemused on olnud negatiivsed,- iga siga on varustatud kõrvamärgiga või identifitseeritud muul tunnustatud viisil;g) punkti f alapunktis i osutatud sigade värske liha märgistatakse vastavalt nõukogu 12. detsembri 1972. aasta direktiivi 72/461/EMÜ (ühendusesisest värske liha kaubastamist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta) [1] lisale ning seda töödeldakse edaspidi vastavalt normidele, mis on sätestatud nõukogu 22.jaanuari 1980. aasta direktiivi 80/215/EMÜ (ühendusesisest lihatootekaubandust mõjutavate loomatervishoiuprobleemide kohta) [2] artikli 4 lõikes 1. Seda tuleb teha ettevõttes, mille on määranud pädev asutus. Liha saadetakse sellesse ettevõttesse tingimusel, et lihasaadetis pitseeritakse enne väljasaatmist ning see jääb pitseerituks kogu transpordi ajal.Liikmesriigi taotluse korral, millega on kaasas asjakohane põhjendus, ning käesoleva direktiivi artiklis 25 sätestatud korras võidakse vastu võtta ka konkreetseid lahendusi, eriti seoses liha märgistamise ja edasise kasutamisega ning töödeldud toodete sihtkohaga.3. Neid meetmeid kohaldatakse ohustatud tsoonis vähemalt seni kui:a) kõik artikliga 16 ette nähtud meetmed on ellu viidud;b) kõik kõnealuse tsooni majandid on läbinud:i) sigade kliinilise läbivaatuse, mille käigus on ilmnenud, et neil ei ole ühtegi sigade vesikulaarhaigusele viitavat haigustunnust, jaii) sigadelt võetud statistilise proovi seroloogilise kontrolli, ilma et oleks avastatud sigade vesikulaarhaiguse antikehi. Seroloogilise valikkontrolli programmis võetakse arvesse sigade vesikulaarhaiguse levimist ja seapidamise viisi. Kõnealune programm määratakse kindlaks enne käesoleva direktiivi jõustumiskuupäeva, käesoleva direktiivi artiklis 25 sätestatud korras.Alapunktides i ja ii osutatud kontrolli ja proovide võtmist ei viida läbi enne, kui on möödunud 28 päeva esialgsete puhastus- ja desinfitseerimismeetmete lõpetamisest nakatunud majandis.4. Lõikes 3 osutatud aja möödudes kohaldatakse ohustatud tsooni suhtes meetmed, mida kohaldatakse järelevalvetsoonis.8. Järelevalvetsoon1. Järelevalvetsooni suurus on määratletud käesoleva direktiivi artiklis 10.2. Sigade vesikulaarhaiguse korral asendatakse käesoleva direktiivi artikli 12 meetmed järgmiste meetmetega:a) tehakse kindlaks kõik majandid, kus viibib vastuvõtlikku liiki loomi;b) sigade mis tahes liikumist, mis ei toimu järelevalvetsoonis asuvast majandist otse tapamajja, lubatakse tingimusel, et eelnenud 21 päeva jooksul ei ole sellesse majandisse saabunud ühtegi siga; loomade omanik või loomade eest vastutav isik peab dokumenteerima iga sigade transportimise;c) pädev asutus võib lubada sigade väljaviimist järelevalvetsoonist, tingimusel et:- kõiki majandis viibivaid sigu on inspekteeritud 48 tunni jooksul enne kõnealust transportimist,- äraviidavad sead on 48 tunni jooksul enne transportimist kliiniliselt läbi vaadatud ning tulemused on olnud negatiivsed,- äraviidavatelt sigadelt võetud statistilist proovi on 14 päeva jooksul enne transportimist seroloogiliselt uuritud, ilma et oleks leitud sigade vesikulaarhaiguse antikehi. Tapasigade puhul võidakse seroloogiline uuring siiski läbi viia vereproovidega, mis on võetud sihttapamajas, mille on oma territooriumil määranud pädev asutus. Positiivse tulemuse korral, mis tingib sigade vesikulaarhaiguse kinnitamise, kohaldatakse jaotise 9 lõike 3 meetmed,- iga siga on märgistatud individuaalse kõrvalipikuga või muul tunnustatud viisil,- veoautod ja muud sõidukid ning seadmed, mida on kasutatud sigade transportimiseks, tuleb pärast iga transportimist puhastada ja desinfitseerida;d) veoautod ja muud sõidukid ning seadmed ega muud elusloomad ega materjalid, mis võivad olla saastunud ja mida järelevalvetsooni piires kasutatakse sigade transportimiseks ei satu väljapoole seda tsooni, kui neid ei ole puhastatud ega desinfitseeritud vastavalt pädeva asutuse poolt ette nähtud korrale.3. a) Järelevalvetsooni suurust võidakse muuta vastavalt artikli 10 lõike 3 sätetele.b) Järelevalvetsoonis kohaldatavad meetmed kehtivad vähemalt seni, kui on võetud:i) kõik artiklis 16 sätestatud meetmed,ii) kõik ohustatud tsoonis nõutavad meetmed.9. Üldised ühismeetmedSigade vesikulaarhaiguse korral kohaldatakse järgmisi lisameetmeid:1. liikmesriigid tagavad, et kui sigade vesikulaarhaiguse esinemine ametlikult kinnitatakse, tuvastatakse lisaks käesoleva direktiivi artikli 4 lõikes 2 ja artiklis 5 sätestatud meetmetele võimalusel alati haiguse tõenäolise majandisse sattumise ja ametlike meetmete rakendamise vahelisel ajal tapetud sigade liha asukoht ning hävitatakse see liha ametliku järelevalve all selliselt, et sigade vesikulaarhaiguse viiruse leviku oht on välistatud;2. kui riiklikul veterinaararstil on põhjust kahtlustada, et mis tahes majandis viibivad sead võivad olla saastunud inimese, looma või sõiduki liikumise tõttu või mis tahes muul viisil, jäävad kõnealuse majandi sigade suhtes kehtima käesoleva direktiivi artiklis 9 osutatud liikumiskitsendused vähemalt seni, kui on läbi viidud:a) majandis viibivate sigade kliiniline läbivaatus, mille tulemused on olnud negatiivsed;b) majandis viibivatelt sigadelt võetud statistilise proovi seroloogiline uuring, ilma et oleks leitud sigade vesikulaarhaiguse antikehi vastavalt jaotise 7 lõike 3 punkti b alapunktile ii.Punktides a ja b osutatud uuringuid ei viida läbi enne, kui on möödunud 28 päeva ruumide võimalikust saastumisest inimeste, loomade või sõidukite liikumise tõttu või mis tahes muul viisil.3. Kui tapamajas kinnitatakse sigade vesikulaarhaigus, tagab pädev asutus, et:a) kõik selles tapamajas olevad sead tapetakse viivitamata;b) nakatunud ja saastunud sigade korjused ja rups hävitatakse ametliku järelevalve all selliselt, et välditakse sigade vesikulaarhaiguse viiruse leviku ohtu;c) ehitiste ja seadmete, sealhulgas sõidukite puhastamine ja desinfitseerimine toimub riikliku veterinaararsti järelevalve all vastavalt pädeva asutuse juhistele;d) viiakse läbi epidemioloogiline uuring kooskõlas käesoleva direktiivi artikliga 8;e) ühtegi uut siga ei tooda tapmiseks enne, kui on möödunud vähemalt 24 tundi kooskõlas punktiga c läbi viidud puhastamise ja desinfitseerimise lõpetamisest.10. Nakatunud majandite puhastamine ja desinfitseerimineLisaks käesoleva direktiivi artiklis 16 sätestatud meetmetele kohaldatakse veel järgmised meetmed.1. Esialgse puhastamise ja desinfitseerimise korda) Niipea kui sigade korjused on kõrvaldamiseks ära viidud, tuleks ruumide neid osi, kus sigu peeti, ning tapmise ajal saastunud ruumide mis tahes muid osi piserdada desinfitseerimisvahendiga, mis on kasutamiseks heaks kiidetud vastavalt artiklile 16 ja mille kontsentratsioon on asjakohane sigade vesikulaarhaiguse suhtes. Desinfitseerimisvahend peaks pindadele jääma vähemalt 24 tunniks.b) Mis tahes kude või veri, mis võib olla tapmise ajal pritsinud, tuleks hoolikalt kokku koguda ja koos korjustega likvideerida (tapmine peaks alati toimuma läbilaskmatul pinnal).2. Edasise puhastamise ja desinfitseerimise korda) Kogu sõnnik, alusmaterjal, saastunud sööt jms tuleks ehitistest kõrvaldada, kokku kuhjata ning seda tuleks piserdada desinfitseerimisvahendiga, mis on kasutamiseks heaks kiidetud. Läga tuleks töödelda viiruse tapmiseks sobival viisil.b) Kogu kaasaskantav varustus tuleks ruumidest kõrvaldada ning puhastada ja desinfitseerida eraldi.c) Kõikidelt pindadelt tuleks kõrvaldada rasv ja mustus, leotades rasvavastase vahendiga ja pestes suruveega.d) Seejärel tuleks veelkord piserdada kõiki pindu desinfitseerimisvahendiga.e) Pitseeritavaid ruume tuleks fumigeerida.f) Pärast inspekteerimist riikliku veterinaararsti poolt tuleks kokku leppida ja viivitamata läbi viia kahjustatud põrandate, seinte jms remont.g) Lõpetatud remonditöid tuleb inspekteerida, tagamaks et need on rahuldavalt läbi viidud.h) Kõiki ruumide osi, mis on täiesti vabad põlevainest, võidakse kuumtöödelda leeklambi abil.i) Kõiki pindu tuleks piserdada leeliselise desinfitseerimisvahendiga, mille pH-määr on suurem kui 12,5, või muu desinfitseerimisvahendiga, mis on kasutamiseks heaks kiidetud. See desinfitseerimisvahend tuleks ära pesta 48 tunni möödudes.3. Lõpliku puhastamise ja desinfitseerimise kordTöötlust leeklambi või leeliselise desinfitseerimisvahendiga (jaotise 2 punkt h või i) tuleks korrata 14 päeva möödudes.11. Nakatunud majandite taasasustamineLisaks käesoleva direktiivi artikli 5 lõikes 4 sätestatud meetmetele kohaldatakse järgmisi meetmeid.1. Taasasustamine ei tohiks alata enne, kui ruumide esimese täieliku desinfitseerimise (s.o puhastamise ja desinfitseerimise korra etapi nr 3) lõpetamisest on möödunud vähemalt neli nädalat.2. Sigade uuesti majandisse toomisel võetakse arvesse asjaomases majandis praktiseeritavat loomakasvatusviisi ning toomine peab vastama ühele järgmistest protseduuridest:a) vabaõhu-seamajandite puhul algab sigade uuesti majandisse toomine sellest, et tuuakse sisse kontrollpõrsad, mida on kontrollitud ja millel ei ole leitud sigade vesikulaarhaiguse viiruse antikehasid. Need kontrollpõrsad paigutatakse vastavalt pädeva asutuse nõuetele kogu nakatunud majandisse ning 28 päeva pärast majandisse toomist vaadatakse need kliiniliselt läbi ja neilt võetakse proovid seroloogiliste testide tarvis.Kui ühelgi põrsal ei ole tekkinud sigade vesikulaarhaiguse kliinilisi ilminguid ega selle haiguse viiruse antikehasid, võib majandi täielikult asustada;b) kõikide muude kasvatusviiside puhul tuuakse sead uuesti majandisse kas vastavalt punktiga a ette nähtud meetmetele või täieliku asustamise korras, tingimusel et:- kõik sead saabuvad kaheksa päeva jooksul ja majanditest väljaspool tsooni, mille suhtes kehtivad kitsendused sigade vesikulaarhaiguse tõttu, ning et kõik need sead on seronegatiivsed,- 60 päeva jooksul alates viimaste sigade saabumisest ei tohi ükski siga majandist lahkuda,- taasasustatud karja kontrollitakse kliiniliselt ja seroloogiliselt vastavalt pädeva asutuse nõuetele. See kontroll võidakse läbi viia kõige varem 28 päeva pärast viimaste sigade saabumist.12. Hiljemalt 1. oktoobril 1997 esitab komisjon nõukogule aruande, mis on koostatud alalise veterinaarkomitee arvamuse põhjal ning mis käsitleb uurimis- ja diagnostikaprotseduuride arengut, aga ka tehnika ja teaduse edusamme seoses sigade vesikulaarhaigusega ning millega on kaasas mis tahes asjakohased ettepanekud vastavalt selle aruande andmetele. Nõukogu otsustab selliste ettepanekute üle kvalifitseeritud häälteenamusega hiljemalt kuus kuud pärast nende esitamist.[1] EÜT L 302, 31.12.1972, lk 24. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/687/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 16).[2] EÜT L 47, 21.2.1980, lk 4. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/687/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 16).--------------------------------------------------III LISAÜHENDUSE REFERENTLABORID KÕNEALUSTE HAIGUSTE TARVISÜhenduse referentlaboritel kõnealuste haiguste tarvis on järgmised funktsioonid ja ülesanded:1. komisjoniga konsulteerides kooskõlastada meetodeid, mida liikmesriigid kasutavad kõnealuse haiguse diagnoosimiseks, seda eriti:a) tüpiseerides, hoides ja tarnides kõnealuse haiguse viiruse tüvesid seroloogiliste testide jaoks ja antiseerumite valmistamise tarvis;b) tarnides siseriiklikele referentlaboritele standardseerumeid ja muid võrdlusreaktiive, et standardida liikmesriikides kasutatavaid teste ja -reaktiive;c) koostades ja säilitades kõnealuse haiguse viirustüvede ja isolaatide kogu;d) korraldades perioodiliselt diagnostikaprotseduuride võrdluskatseid ühenduse tasandil;e) kogudes ja kõrvutades andmeid ja teavet ühenduses kasutatavate diagnoosimeetodite ja läbiviidud katsete tulemuste kohta;f) iseloomustades kõnealuse viiruse isolaate kaasaegseimate võimalike meetodite abil, et võimaldada mõista paremini kõnealuse haiguse episotoloogiat;g) pidades sammu kõnealuse haiguse järelevalve, episotoloogia ja profülaktika arenguga kogu maailmas;h) säilitades teadmisi kõnealuse haiguse viiruse ja muude asjakohaste viiruste kohta, et võimaldada kiiret eristusdiagnoosi;i) omandades põhjalikke teadmisi kõnealuse haiguse likvideerimise ja tõrje tarvis kasutatavate immunoloogiliste veterinaartoodete valmistamise ja kasutamise kohta;2. aidata aktiivselt kaasa kõnealuse haiguse puhangute diagnoosimisel liikmesriikides, uurides diagnoosi kinnitamiseks, iseloomustamiseks ja episotoloogiliseks uurimiseks laborile saadetud viirusisolaate;3. hõlbustada laboridiagnostika ekspertide väljaõpet või ümberõpet, et ühtlustada diagnostikameetodeid kogu ühenduses.--------------------------------------------------IV LISASITUATSIOONIPLAANIDE MIINIMUMKRITEERIUMIDSituatsiooniplaanid peavad vastama vähemalt järgmistele kriteeriumidele:1. riiklikul tasandil kriisikeskuse asutamine, milles kooskõlastatakse asjaomases liikmesriigis kõiki tõrjemeetmeid;2. kohalike loomatauditõrje komisjonide loetelu koos asjakohaste vahenditega, et kooskõlastada tauditõrjemeetmeid kohalikul tasandil;3. üksikasjalik teave tõrjemeetmetesse kaasatud töötajate kohta, nende erialateadmised ja vastutus;4. iga kohalik loomatauditõrje komisjon peab olema suuteline võtma kiiresti ühendust haiguspuhanguga otseselt või kaudselt seotud isikute või organisatsioonidega;5. seadmete ja materjali kättesaadavus tauditõrjemeetmete nõuetekohaseks võtmiseks;6. üksikasjalik juhend haiguse või nakkuse kahtluse ja sellele kinnituse saamise korral võetavate meetmete kohta, s.h korjuste hävitamise meetmed;7. koolituskavad ja haldusprotseduur asjaomaste erialateadmiste säilitamiseks ja arendamiseks;8. diagnostikalaboritel peavad olema vahendid tapajärgse kontrolli, seroloogia, histoloogia jms tegemiseks, ning neis tuleb säilitada kiirdiagnoosiks vajalikud oskused. Tuleb korraldada proovide kiire transport;9. üksikasjad erakorralise vaktsineerimise taaskehtestamise korral vajamineva kõnealuse haiguse vaktsiini eeldatava koguse kohta;10. sätted, millega tagatakse situatsiooniplaanide rakendamiseks vajalikud õiguslikud alused.--------------------------------------------------