title: Komisjoni direktiiv 2006/136/EÜ, 11. detsember 2006 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, et lisada toimeainete hulka dinokap   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               12.12.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 349/42

      KOMISJONI DIREKTIIV 2006/136/EÜ,
   11. detsember 2006,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, et lisada toimeainete hulka dinokap
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 11. detsembri 1992. aasta määruses (EMÜ) nr 3600/92, millega nähakse ette taimekaitsevahendite turuleviimist käsitleva nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi esimese etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad, (2) on esitatud hindamist vajavate toimeainete loetelu nende võimalikuks kandmiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Dinokap kuulub nimetatud loetelusse.

               (2)

               Dinokapi toimet inimeste tervisele ja keskkonnale on hinnatud määruses (EMÜ) nr 3600/92 sätestatud korras mitmete teavitaja kavandatud kasutusviiside puhul. Komisjoni 27. aprilli 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 933/94, millega sätestatakse taimekaitsevahendite toimeained ja määratakse referentliikmesriigid komisjoni määruse (EMÜ) nr 3600/92 rakendamiseks (3) (mida on muudetud 3. märtsi 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 491/95), (4) määrati referentliikmesriigiks Austria. Vastavalt määruse (EMÜ) nr 3600/92 artikli 7 lõike 1 punktile c esitas Austria 18. mail 2000 komisjonile asjakohase hindamisaruande ja soovitused.

               (3)

               Liikmesriigid ja komisjon on kõnealuse hindamisaruande toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees läbi vaadanud.

               (4)

               Euroopa Toiduohutusameti taimetervise, taimekaitsevahendite ja nende jääkide teaduskomisjonile esitati seoses dinokapiga kaks küsimust. Esimene küsimus käsitles koertel täheldatud mõju silmadele ja selle olulisust inimese seisukohalt ning teine küsimus oli seotud asjakohaste väärtustega nahakaudsel imendumisel, mida on võimalik järeldada mitmete uuringuandmete põhjal, mille teavitaja on kättesaadavaks muutnud. Esimese küsimuse puhul leidis teaduskomisjon, et puudub piisav teave järelduse tegemiseks, et koertel täheldatud mõju silmadele on omane üksnes sellele liigile, ning kõnealuse nähtuse täiendavad uuringud võivad osutuda vajalikuks. Sellest tulenevalt järeldati, et koertel esinevat mõju ei saa pidada inimeste puhul ebaoluliseks. Teise küsimuse osas pidas teaduskomisjon hindamise eesmärgil nahakaudsel imendumisel asjakohaseks väärtuseks 10 %. Käesoleva direktiivi ja vastava läbivaatamisaruande koostamisel võeti mõlema küsimuse puhul arvesse teaduskomisjoni soovitusi. (5)

               (5)

               Direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõikes 4 ja artikli 6 lõikes 1 on sätestatud, et toimeaine kandmisel I lisasse võib kohaldada piiranguid ja tingimusi. Kõnesoleval juhul peetakse vajalikuks piiranguid loetellu kuulumise ajavahemiku ja lubatud põllukultuuride suhtes. Toiduahela ja loomatervishoiu alalisele komiteele esitatud esialgsetes meetmetes soovitati toimeaine I lisasse kuulumist piirata seitsme aastaga, et liikmesriigid vaataksid eelisjärjekorras läbi juba turulolevad dinokappi sisaldavad taimekaitsevahendid. Erinevuste vältimiseks eesmärgiks seatud kõrge kaitsetaseme saavutamisel piirati dinokapi direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmist nende kasutusviisidega, mida oli ühenduse hindamise raames tegelikult kontrollitud ja mille puhul kavandatud kasutusviisid olid kooskõlas direktiivi 91/414/EMÜ tingimustega. See tähendab, et muid kasutusviise, mida hindamise raames ei käsitletud või käsitleti osaliselt, tulnuks enne nende kandmist direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse terviklikult hinnata. Dinokapi ohtlike omaduste tõttu peeti asjakohaseks ette näha, et ühenduse tasandil tuleb minimaalsel määral ühtlustada teatavaid riski vähendamise meetmeid, mida liikmesriigid peavad lubade andmisel kohaldama.

               (6)

               Direktiiviga 91/414/EMÜ ette nähtud korra kohaselt on toimeainete heakskiitmine, sealhulgas riskijuhtimismeetmete kindlaksmääramine, komisjoni pädevuses. Liikmesriigid vastutavad taimekaitsevahenditega seotud riskide vähendamiseks kavandatud meetmete rakendamise, kohaldamise ja kontrollimise eest. Mitmed liikmesriigid on väljendanud arvamust, et on vaja täiendavaid piiranguid riski minimeerimiseks tasemeni, mis oleks vastuvõetav ja kooskõlas ühenduses eesmärgiks seatud kõrge kaitsetasemega. Käesoleval ajal tuleb riskijuhtimise raames kehtestada piisav ohutuse tase, et võiks jätkata dinokapi tootmist, turustamist ja kasutamist.

               (7)

               Arvestades eespool öeldut, vaatas komisjon oma seisukoha läbi ja esitas muudetud ettepaneku. Et piisavalt väljendada inimeste ja loomade tervise ning keskkonna kaitse kõrget taset, mis on ühenduses eesmärgiks seatud, peetakse lisaks põhjenduses 5 sätestatud põhimõtetele asjakohaseks lühendada toimeaine lisasse kuulumise aega kolme aastani seitsme aasta asemel. Sellega vähendatakse riske, sest tagatakse nõue kõnealust ainet esimesel võimalusel uuesti hinnata.

               (8)

               On põhjust eeldada, et dinokappi sisaldavad taimekaitsevahendid vastavad direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b sätestatud nõuetele kasutusviiside puhul, mida uuriti ja mille kohta esitati üksikasjalikud andmed komisjoni aruandes, tingimusel et kohaldatakse piisavaid meetmeid riskide vähendamiseks.

               (9)

               Ilma et see piiraks järeldust, et dinokappi sisaldavaid taimekaitsevahendeid võib põhimõtteliselt käsitada direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b sätestatud nõuetele vastavana, on asjakohane hankida täiendavat teavet teatavate eriasjaolude kohta. Liikmesriigid peaksid loa omanikelt nõudma, et nad esitaksid teabe dinokapi kasutusviiside kohta, sealhulgas teabe kasutajate terviseprobleemide kohta.

               (10)

               Nagu kõikide direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kantud ainete puhul, võib uute andmete ilmnemisel dinokapi staatuse kõnealuse direktiivi artikli 5 lõike 5 alusel uuesti läbi vaadata. Asjaolu, et dinokap kuulub I lisasse teatavaks kuupäevaks määratud tähtajani, ei takista selle lisasse kuulumise pikendamist kõnealuses direktiivis sätestatud korra kohaselt.

               (11)

               Määruse (EMÜ) nr 3600/92 raames hinnatud toimeainete varasemal direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse lisamisel saadud kogemused on näidanud, et kehtivate kasutuslubade valdajate kohustused seoses andmetele juurdepääsuga võivad tekitada tõlgendamisraskusi. Raskuste vältimiseks tulevikus on vaja täpsustada liikmesriikide kohustusi, eelkõige kohustust kontrollida, et loaomanik võimaldab juurdepääsu toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele. Täpsustamine ei too siiski liikmesriikidele ega loaomanikele kaasa uusi kohustusi võrreldes I lisa muutmiseks seni vastu võetud direktiividega.

               (12)

               Enne toimeaine I lisasse lisamist tuleks ette näha piisav ajavahemik, et liikmesriigid ja huvitatud pooled saaksid valmistuda toimeaine lisamisest tulenevate uute tingimuste täitmiseks.

               (13)

               Ilma et see piiraks direktiiviga 91/414/EMÜ kindlaks määratud kohustusi, mis kaasnevad toimeaine kandmisega I lisasse, tuleks pärast toimeaine loetelusse kandmist anda liikmesriikidele kuus kuud dinokappi sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivate lubade läbivaatamiseks, et tagada direktiivis 91/414/EMÜ, eelkõige selle artiklis 13 sätestatud nõuete ja I lisas sätestatud tingimuste täitmine. Direktiivi 91/414/EMÜ sätete kohaselt peaksid liikmesriigid vastavalt vajadusele olemasolevaid lube muutma, need asendama või tühistama. Erandina eespool nimetatud tähtajast tuleks ette näha pikem ajavahemik kõiki taimekaitsevahendeid ja kavandatud kasutusviise käsitlevate täielike, III lisa kohaste andmete esitamiseks ja hindamiseks kooskõlas direktiivis 91/414/EMÜ sätestatud ühtsete põhimõtetega. Arvestades dinokapi ohtlikke omadusi, peaks ajavahemik, mis antakse liikmesriikidele selleks, et oleks võimalik kontrollida dinokappi ainsa toimeainena või ühena mitmest lubatud toimeainest sisaldavate taimekaitsevahendite vastavust VI lisa sätetele, olema kuni kolm aastat.

               (14)

               Seepärast on asjakohane direktiivi 91/414/EMÜ vastavalt muuta.

               (15)

               Toiduahela ja loomatervishoiu alaline komitee ei avaldanud arvamust oma eesistuja kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul ja seepärast esitas komisjon nõukogule ettepaneku kõnealuste meetmete kohta. Nõukogu ei ole direktiivi 91/414/EMÜ artikli 19 lõike 2 teises lõigus sätestatud ajavahemiku jooksul ettepandud rakendusakti vastu võtnud ega väljendanud oma vastuseisu rakendusmeetmete ettepaneku suhtes ning seega on kõnealuste meetmete vastuvõtmine komisjoni pädevuses,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 30. juuniks 2007. Liikmesriigid edastavad kõnealuste õigusnormide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. juulist 2007.
   Kui liikmesriigid võtavad need normid vastu, lisavad nad normidesse või normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 3
   1.   Vajaduse korral muudavad või tühistavad liikmesriigid direktiivi 91/414/EMÜ kohaselt toimeainena dinokappi sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivad load 30. juuniks 2007. Eelkõige kontrollivad nad nimetatud tähtpäevaks, et kõnealuse direktiivi I lisas dinokapi suhtes sätestatud tingimused on täidetud, välja arvatud kõnealust toimeainet käsitleva kande B-osas nimetatud tingimused, ning et loa omanikul on olemas kõnealuse direktiivi artikli 13 tingimuste kohaselt II lisa nõuetele vastav toimik või juurdepääs sellele.
   2.   Erandina lõikest 1 viivad liikmesriigid iga lubatud taimekaitsevahendi puhul, mis sisaldab dinokappi, läbi toote uue hindamise direktiivi 91/414/EMÜ III lisa nõuetele vastava toimiku põhjal vastavalt kõnealuse direktiivi VI lisas sätestatud ühtsetele põhimõtetele ning arvestades kõnealuse direktiivi I lisa dinokappi käsitleva kande B-osa. Selle hindamise põhjal määravad nad kindlaks, kas toode vastab direktiivi 91/414/EMÜ artikli 4 lõike 1 puntides b, c, d ja e sätestatud tingimustele.
   Pärast kindlaksmääramist muudavad liikmesriigid vajaduse korral dinokappi sisaldavate toodete luba või tühistavad selle 31. detsembriks 2009.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv jõustub 1. jaanuaril 2007.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 11. detsember 2006

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Markos KYPRIANOU

      (1)  EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2006/85/EÜ (ELT L 293, 24.10.2006, lk 3).

      (2)  EÜT L 366, 15.12.1992, lk 10. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2266/2000 (EÜT L 259, 13.10.2000, lk 10).

      (3)  EÜT L 107, 28.4.1994, lk 8. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2230/95 (EÜT L 225, 22.9.1995, lk 1).

      (4)  EÜT L 49, 4.3.1995, lk 50.

      (5)  Taimetervise, taimekaitsevahendite ja nende jääkide teaduskomisjoni arvamus, mis on seotud komisjoni taotlusega hinnata dinokappi nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ kontekstis (küsimus nr EFSA-Q-2004-26, arvamus võeti vastu 30. juunil 2004).

      LISA
      Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa tabeli lõppu lisatakse järgmised kanded.

                     NR

                     Üldnimetus, tunnuskoodid

                     Rahvusvahelise Puhta Keemia ja Rakenduskeemia Liidu (IUPACi) nimetus

                     Puhtus (1)

                     Jõustumine

                     Loetellu kuulumise lõpptähtaeg

                     Erisätted

                     “150

                     Dinocap
                     CASi nr 39300-45-3 (isomeersegule)
                     CIPACi nr 98

                     2,6-dinitro-4-oktüülfenüülkrotonaas ja 2,4-dinitro-6-oktüülfenüülkrotonaas, milles oktüül on 1-metüülheptüüli, 1-etüülheksüüli ja 1-propüülpentüüli rühmade segu

                     920 g/kg

                     1. jaanuar 2007

                     31. detsember 2009

                     A-   OSA
                     Lubatakse kasutada üksnes fungitsiidina järgmiste kultuuride puhul:

                                 —

                                 viinamarjad

                           koguses, mis ei ületa 0,21 kg toimeainet ühe hektari ja ühe kasutamiskorra kohta.
                     Järgmised kasutusviisid ei ole lubatud:

                                 —

                                 pritsimine lennukilt,

                                 —

                                 pritsimine seljas või käes kantavate pritsidega, mida kasutavad asjaarmastajad,

                                 —

                                 koduaias.

                           Liikmesriigid tagavad, et kohaldatakse kõiki asjakohaseid meetmeid riskide vähendamiseks. Erilist tähelepanu tuleb pöörata, et kaitsta:

                                 —

                                 veeorganisme. Töödeldavad alad peavad asuma pinnaveekogudest piisaval kaugusel. Vajalik kaugus võib sõltuda kasutusviisist või taimekaitsevahendi hajumist vähendavatest meetoditest või seadmetest,

                                 —

                                 linde ja imetajaid. Loa andmise tingimuste hulka kuuluvad meetmed riskide vähendamiseks, näiteks pritsimise mõistlik ajastamine ja selliste segude valimine, mis oma füüsikalise vormi või kokkupuudet vältivate ainete olemasolu tõttu minimeerivad asjaomaste liikidega kokkupuutumise,

                                 —

                                 kasutajaid, kes peavad segamise, seadme täitmise, pritsimise ja seadme puhastamise ajal kandma kaitseriietust, eriti kindaid, kombinesooni, kummisaapaid ja näokaitset või kaitseprille, välja arvatud juhul, kui seadme disaini ja ehituse või seadmele spetsiaalse kaitse paigaldamise tõttu on ainega kokkupuutumine välistatud,

                                 —

                                 töölisi, kes peavad kasutama sobivat kaitseriietust, eriti kindaid, kui nad peavad sisenema töödeldud piirkonda enne sisenemiskeelu tähtaja lõppu. Sisenemiskeelu tähtaeg ei tohi olla lühem kui 24 tundi. Sisenemiskeelu tähtaeg ei tohi olla lühem kui 24 tundi.

                           B-   OSA
                     VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse dinokapi kohta vormistatud läbivaatamisaruande järeldusi, eriti selle I ja II liidet.
                     Liikmesriigid peavad tagama, et loa omanikud teatavad hiljemalt iga aasta 31. detsembriks kasutaja terviseprobleemidega seotud juhtudest. Liikmesriigid võivad nõuda, et müügiandmed ja kasutusviiside uuringu kokkuvõtted esitatakse sellisel viisil, et saadakse tegelik pilt dinokapi kasutustingimustest ja võimalikust toksikoloogilisest mõjust.”

         (1)  Täiendavad andmed toimeaine olemuse ja spetsifikatsiooni kohta on esitatud läbivaatamisaruandes.


title: Nõukogu direktiiv, 14. oktoober 1991, tööandja kohustuse kohta teavitada töötajaid töölepingu või töösuhte tingimustest

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31991L0533

Euroopa Liidu Teataja L 288 , 18/10/1991 Lk 0032 - 0035 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 5 Lk 0097  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 5 Lk 0097

		Nõukogu direktiiv,14. oktoober 1991,tööandja kohustuse kohta teavitada töötajaid töölepingu või töösuhte tingimustest(91/533/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:uute töövormide areng liikmesriikides on suurendanud töösuhteliikide hulka;nimetatud arengu tõttu on mõned liikmesriigid pidanud vajalikuks allutada töösuhted teatud vorminõuetele; nimetatud sätted on mõeldud selleks, et tagada töötajatele parem kaitse nende õiguste võimaliku rikkumise korral ning luua tööturul suurem selgus ja arusaadavus;liikmesriikide asjaomane seadusandlus erineb oluliselt sellises põhiküsimuses nagu nõue töötajaid kirjalikult teavitada töölepingu või töösuhte peamistest tingimustest;erinevused liikmesriikide seadustes võivad avaldada otsest mõju ühisturu toimimisele;asutamislepingu artiklis 117 on sätestatud, et liikmesriigid on ühel meelel vajaduse suhtes edendada töötajate töötingimuste ja elatustaseme parandamist, et teha võimalikuks nende ühtlustamine, samal ajal säilitades nende paranemise;Euroopa Ülemkogus Strasbourg'is 9. detsembril 1989. aastal 11 liikmesriigi riigipeade ja valitsusjuhtide poolt vastu võetud ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta punktis 9 on sätestatud:"Euroopa Ühenduse iga töötaja töötingimused peavad olema kindlaks määratud seadustes, kollektiivlepingus või töölepingus kooskõlas vastavas riigis kehtiva korraga.";ühenduse tasandil on vaja kehtestada üldine nõue, mille kohaselt igale töötajale tuleb anda dokument, mis sisaldab teavet tema töölepingu või töösuhte oluliste üksikasjade kohta;silmas pidades vajadust säilitada teatud paindlikkus töösuhetes, peaks liikmesriikidel olema võimalik jätta teatud töösuhted käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja;teavitamise kohustust võib täita kirjaliku lepingu, töölevõtukäskkirja või mõne muu dokumendi abil, või juhul kui neid pole, siis tööandja allkirjaga varustatud kirjaliku tõendi abil;töötaja välislähetuse korral tuleb talle lisaks tema töölepingu või töösuhte peamistele tingimustele anda asjaomast teavet ka tema lähetamise kohta;kaitsmaks töötajate huve dokument kätte saada, tuleb neile kirjalikult teatada kõikidest töölepingu või töösuhte tingimuste muudatustest;liikmesriikidel on vaja tagada, et töötajatel oleks võimalik nõuda neile käesoleva direktiiviga antud õiguste täitmist;liikmesriigid peavad vastu võtma käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid või tagama, et tööturu osapooled kehtestaksid vajalikud sätted vastastikusel kokkuleppel, kusjuures liikmesriigid on kohustatud astuma samme, mis võimaldaksid neil igal ajal tagada käesoleva direktiiviga nõutud tulemused,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Reguleerimisala1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi tasustatud töötajate suhtes, kellel on tööleping või töösuhe, mis on määratletud liikmesriigis kehtivas seaduses ja/või mis kuulub liikmesriigis kehtiva seaduse reguleerimisalasse.2. Liikmesriigid võivad sätestada, et käesolevat direktiivi ei kohaldata töötajate suhtes, kellel on tööleping või töösuhe:a) - mille kogu kestus ei ületa ühte kuud ja/või- mille puhul töönädal ei ületa kaheksat tundi võib) mis on juhusliku ja/või spetsiifilise iseloomuga, tingimusel et sellistel juhtudel on direktiivi rakendamata jätmine õigustatav objektiivsete kaalutlustega.Artikkel 2Teavitamise kohustus1. Tööandja on kohustatud teavitama töötajat, kelle suhtes käesolevat direktiivi kohaldatakse (edaspidi "töötaja"), töölepingu või töösuhte olulistest aspektidest.2. Lõikes 1 nimetatud teave peab hõlmama vähemalt järgnevat:a) osapoolte isikuandmed;b) töö tegemise koht; juhul kui kindel või peamine töö tegemise koht puudub, teave selle kohta, et töötaja teeb tööd eri kohtades, ning ettevõtte registrisse kantud asukoht või, kui see on asjakohane, tööandja alaline elu- või asukoht;c) i) ametinimetus, töö keerukusaste, töö laad või kategooria, mille tegemiseks töötaja on tööle võetud, võiii) töö lühike määratlus või kirjeldus;d) töölepingu või töösuhte alguskuupäev;e) ajutise töölepingu või töösuhte puhul selle eeldatav kestus;f) tasustatava puhkuse pikkus, mida töötajal on õigus saada, või juhul, kui seda ei ole võimalik määrata teavitamise ajal, siis sellise puhkuse andmise ja määramise kord;g) etteteatamistähtajad, millest tööandja ja töötaja peavad kinni pidama juhul, kui tööleping või töösuhe lõpetatakse, või juhul, kui seda ei ole võimalik määrata teavitamise ajal, siis sellise etteteatamistähtaja määramise viis;h) põhipalk, muud palga osad ja see, kui sageli palka, millele töötajal on õigus, makstakse;i) töötaja tööpäeva või -nädala normaalpikkus;j) kui see on asjakohane:i) kollektiivlepingud, mis käsitlevad töötaja töötingimusi;ii) väljaspool ettevõtet tööturupoolte ühisorganite või -institutsioonide sõlmitud kollektiivlepingute puhul lepingu sõlminud pädeva organi või ühisinstitutsiooni nimetus.3. Kui see on asjakohane, siis võib lõike 2 punktides f, g, h ja i nimetatud teabe esitada viidetega õigus- ja haldusnormidele või põhikirjasätetele või kollektiivlepingutele, mis käsitlevad neid küsimusi.Artikkel 3Teavitamisvahendid1. Artikli 2 lõikes 2 nimetatud teabe võib töötajale anda hiljemalt kahe kuu möödudes tema tööleasumisest:a) kirjalikus töölepingus ja/võib) töölevõtukäskkirjas ja/võic) ühes või mitmes kirjalikus dokumendis, kui üks nendest dokumentidest sisaldab vähemalt kogu artikli 2 lõike 2 punktides a, b, c, d, h ja i nimetatud teavet.2. Kui töötajale ei anta ettenähtud tähtaja jooksul üle mitte ühtegi lõikes 1 nimetatud dokumentidest, on tööandja kohustatud andma töötajale hiljemalt kahe kuu jooksul tema tööleasumisest kirjaliku tõendi, millel on tööandja allkiri ning mis sisaldab vähemalt artikli 2 lõikes 2 nimetatud teavet.Kui lõikes 1 nimetatud dokument või dokumendid sisaldavad ainult osa nõutavast teabest, tuleb ülejäänud teave esitada käesoleva lõike esimeses lõigus ettenähtud tõendis.3. Kui tööleping või töösuhe lõpeb enne, kui möödub kaks kuud töö alustamise kuupäevast, tuleb artiklis 2 ja käesolevas artiklis ettenähtud teave teha töötajale kättesaadavaks hiljemalt nimetatud perioodi lõpuks.Artikkel 4Välislähetuses olevad töötajad1. Kui töötajalt nõutakse töötamist mõnes teises riigis või riikides, kui see liikmesriik, mille seaduse ja/või tava järgi on tööleping või töösuhe reguleeritud, peavad artiklis 3 nimetatud dokument või dokumendid olema töötaja käes enne tema ärasõitu ning need peavad sisaldama vähemalt järgmist lisateavet:a) välislähetuse kestus;b) palga maksmisel kasutatav vääring;c) kui see on asjakohane, siis välismaal töötamise ajal rahas või loonustasuna saadavad soodustused;d) kui see on asjakohane, siis tingimused, mis on seotud töötaja välislähetusest tagasipöördumisega.2. Kui see on asjakohane, siis võib lõike 1 punktides b ja c nimetatud teabe esitada viidetega õigus- või haldusnormidele või põhikirjasätetele või kollektiivlepingutele, mis käsitlevad neid küsimusi.3. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata juhul, kui töö kestus väljaspool riiki, mille seaduse ja/või tava järgi on tööleping või töösuhe reguleeritud, on üks kuu või vähem.Artikkel 5Töölepingu või töösuhte aspektide muutmine1. Igasuguste artikli 2 lõikes 2 ja artikli 4 lõikes 1 nimetatud üksikasjade muutmise aluseks peab olema tööandja poolt töötajale antav kirjalik dokument, mille tööandja peab andma töötajale esimesel võimalusel ning hiljemalt ühe kuu möödudes kõnealuse muudatuse jõustumisest.2. Lõikes 1 nimetatud kirjalik dokument ei ole kohustuslik, kui tehakse muudatusi õigus- ja haldusnormides või põhikirjasätetes või kollektiivlepingutes, mida mainivad artiklis 3 viidatud dokumendid, mida on täiendatud vastavalt artikli 4 lõikele 1, kui see on asjakohane.Artikkel 6Töölepingu või töösuhte vorm ja selle olemasolu tõendamine ning menetluskordKäesolev direktiiv ei piira riigi seadust ja tava seoses:- töölepingu või töösuhte vormiga,- töölepingu või töösuhte olemasolu ja sisu tõendamisega,- asjakohase menetluskorraga.Artikkel 7Soodsamad sättedKäesolev direktiiv ei piira liikmesriikide eesõigust kohaldada või vastu võtta õigus- ja haldusnorme, mis on töötajate jaoks soodsamad, või soodustada või lubada töötajate jaoks soodsamate lepingutingimuste kohaldamist.Artikkel 8Õiguste kaitse1. Liikmesriigid võtavad oma siseriiklikes õigussüsteemides meetmeid võimaldamaks töötajatel, kes leiavad, et neid on käesolevas direktiivis sätestatud nõuete eiramise tõttu õigusvastaselt koheldud, taotleda oma õiguste kaitset kohtu kaudu, olles vastava võimaluse korral esmalt pöördunud teiste pädevate organite poole.2. Liikmesriigid võivad sätestada, et lõikes 1 nimetatud õiguste kaitset saab kasutada ainult juhul, kui töötaja teatab nendest tööandjale ning tööandja ei ole vastanud 15 päeva jooksul alates teatamisest.Eelnevat teatamist ei või mingil juhul nõuda artiklis 4 nimetatud juhtudel töötajate puhul, kellel on ajutine tööleping või töösuhe, ja töötajate puhul, kelle töösuhet kollektiivleping või kollektiivlepingud ei käsitle.Artikkel 9Lõppsätted1. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu hiljemalt 30. juuniks 1993 või tagavad, et tööandjate ja töötajate esindajad rakendavad nõutavaid sätteid vastastikusel kokkuleppel, kusjuures liikmesriigid on kohus tatud astuma samme, mis võimaldaksid neil igal ajal tagada käesoleva direktiiviga nõutud tulemused.Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et juhul kui olemasolevate töösuhete käigus hakkavad kehtima nende poolt vastu võetud sätted, annab tööandja töötajale taotluse korral kahe kuu jooksul alates taotluse saamisest ükskõik millised artiklis 3 nimetatud dokumendid, mida on täiendatud vastavalt artikli 4 lõikele 1, kui see on asjakohane.3. Kui liikmesriigid võtavad lõikes 1 nimetatud meetmed, lisavad nad nende meetmete ametliku avaldamise korral nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.4. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata meetmetest, mida nad käesoleva direktiivi rakendamiseks võtavad.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 14. oktoober 1991Nõukogu nimeleesistujaB. de Vries[1] EÜT C 24, 31.1.1991, lk 3.[2] EÜT C 240, 16.9.1991, lk 21.[3] EÜT C 159, 17.6.1991, lk 32.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 16. mai 1988, millega muudetakse vastavalt puu- ja köögiviljades ning teraviljades ja nende pinnal esinevatele pestitsiidide jääkidele piirnormide kehtestamist käsitlevate direktiivide 76/895/EMÜ ja 86/362/EMÜ II lisa

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31988L0298

Euroopa Liidu Teataja L 126 , 20/05/1988 Lk 0053 - 0054 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 26 Lk 0180  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 26 Lk 0180

		Nõukogu direktiiv,16. mai 1988,millega muudetakse vastavalt puu- ja köögiviljades ning teraviljades ja nende pinnal esinevatele pestitsiidide jääkidele piirnormide kehtestamist käsitlevate direktiivide 76/895/EMÜ ja 86/362/EMÜ II lisa(88/298/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1976. aasta direktiivi 76/895/EMÜ puu- ja köögiviljades ja nende pinnal esinevatele pestitsiidide jääkidele piirnormide kehtestamise kohta, [1] viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 3768/85, [2] eriti selle artiklit 5,võttes arvesse nõukogu 24. juuli 1986. aasta direktiivi 86/362/EMÜ teraviljades ja nende pinnal esinevatele pestitsiidide jääkidele piirnormide kehtestamise kohta, [3] eriti selle artiklit 11,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades, et:teaduslik-tehnilist progressi ning rahvatervise ja põllumajanduse nõudeid silmas pidades on vajalik muuta direktiivi 76/895/EMÜ II lisa sätteid kaptafooli, kaptaani, klorofenvinfossi, dodiini, fenitrotiooni, folpeedi, formotiooni ja malatiooni kohta, eriti vastavate piirnormide osas;samadel põhjustel näib soovitatav ajakohastada direktiivi 76/895/EMÜ, lisades sellesse sätted täiendavate pestitsiidide kohta, mille jäägid võivad esineda puu- ja köögiviljades ja nende pinnal, nimelt etiooni, etüleendibromiidi, mevinfossi, fosalooni ja 2,4,5-T kohta, ning ajakohastada direktiivi 86/362/EMÜ, lisades sellesse sätted täiendava pestitsiidi kohta, mille jäägid võivad esineda teraviljades, nimelt kaptafooli kohta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse direktiivi 76/895/EMÜ II lisa järgmiselt.1. Tabelis leiduvad jääkide piirnormid asendatakse alltoodud pestitsiidide osas järgmiselt:Üldnimetus | Piirnormid (mg/kg ehk miljondikku massiosa) |kaptafool | 0,05 | |kaptaan | kokku | 3: | õunviljad, marjad ja väikesed puuviljad, viinamarjad, tomatid |ja folpeet | 2: | aedoad, eskariool, endiivia, porrulauk, luuviljad, salat, herned || | 0,1: | muud saadused |klorofenvinfoss (E- ja Z-isomeerid kokku) | 1: | tsitrusviljad |0,5: | sibul-, mugul- ja juurköögiviljad, seller ja petersell |0,05: | seened, muud puuviljad |0,1: | muud köögiviljad |dodiin | 1: | õun- ja luuviljad |0,2: | muud saadused |fenitrotioon | 2: | tsitrusviljad |0,5: | muud saadused |formotioon | 0,2: | tsitrusviljad |0,1: | muud saadused |malatioon (sealhulgas malaksoon) | 2: | tsitrusviljad |3: | köögiviljad, v.a juurköögiviljad |0,5: | muud saadused |2. Tabelisse lisatakse järgmised pestitsiidide jäägid koos vastavate üksikasjaliste andmetega:Pestitsiidide jäägid | Piirnormid (mg/kg ehk miljondikku massiosa) |Üldnimetus | Keemiline valem | | |etioon | 0,0,0',0'-tetraetüül-S, S'-metüleen-bis(ditiofosfaat) | 2: | tsitrusviljad |0,5: | õun- ja luuviljad ning viinamarjad |0,1: | muud saadused |etüleendibromiid | 1,2-dibromoetaan | 0,01 | |mevinfoss | 2-metoksükarbonüül-1-metüülvinüüldimetüülfosfaat (cis – ja trans – isomeerid kokku) | 0,2: | õun- ja tsitrusviljad ning aprikoosid |0,5: | muud luuviljad, lehtköögiviljad |0,1: | muud saadused |fosaloon | S-6-kloro-2, 3-dihüdro-2-oksobensoksatsool-3-metüül-0,0-dietüülditiofosfaat | 1: | tsitrusviljad ja maasikad |2: | õunviljad ja virsikud |0,1: | juurköögiviljad ja oliivid |1: | muud saadused |2,4,5-T | 2,4,5-triklorofenoksüäädikhape | 0,05 | |Artikkel 2Käesolevaga lisatakse direktiivi 86/362/EMÜ II lisa A osasse järgmine pestitsiidijääk:Pestitsiidide jäägid | Piirnormid (mg/kg ehk miljondikku massiosa) |19. kaptafool | 0,05 |Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid:- kaptafooli, kaptaani ja folpeedi osas hiljemalt 1. juulil 1988,- teiste kõnealuste pestitsiidide osas hiljemalt 1. jaanuaril 1989.Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. mai 1988Nõukogu nimeleesistujaI. Kiechle[1] EÜT L 340, 9.12.1976, lk 26.[2] EÜT L 362, 31.12.1985, lk 8.[3] EÜT L 221, 7.8.1986, lk 37.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 28. juuni 1990, töötajate kaitsmise kohta tööl kantserogeenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest (kuues üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31990L0394

Euroopa Liidu Teataja L 196 , 26/07/1990 Lk 0001 - 0007 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 4 Lk 0208  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 4 Lk 0208

		Nõukogu direktiiv28. juuni 1990,töötajate kaitsmise kohta tööl kantserogeenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest (kuues üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)(90/394/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 118a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, mis esitati pärast tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega konsulteerimist, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:asutamislepingu artiklis 118a on sätestatud, et nõukogu võtab direktiividega vastu miinimumnõuded, et soodustada eelkõige töökeskkonna parandamist töötajate tervise ja ohutuse paremaks kaitsmiseks;vastavalt kõnealusele artiklile tuleb sellistes direktiivides hoiduda niisuguste haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest, mis pidurdaks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja arengut;nõukogu 27. veebruari 1984. aasta resolutsioon Euroopa ühenduste tööohutust ja -tervishoidu käsitleva teise tegevusprogrammi kohta [4] näeb ette meetmete kasutuselevõtu kantserogeenidega kokkupuutuvate töötajate kaitsmiseks;komisjoni teatis tööohutust, -hügieeni ja -tervishoidu käsitleva programmi kohta [5] näeb ette töötajate tervist ja ohutust tagavate direktiivide vastuvõtmise;tervise ja ohutuse tagamiseks kavandatud miinimumnõuete järgimine eesmärgiga kaitsta töötajaid tööl kantserogeenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest on töötajate tervise ja ohutuse kindlustamisel eriti oluline;käesolev direktiiv on üksikdirektiiv töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamist käsitleva nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/EMÜ [6] artikli 16 lõike 1 tähenduses; seetõttu kohaldatakse käesoleva direktiivi sätteid kantserogeenidega kokkupuutumise suhtes täielikult, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate range mate ja/või spetsiifilisemate sätete kohaldamist;ohtlike ainete liigitamise, pakendamise ja märgistamisega seotud õigusnormide ühtlustamist käsitlev nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiiv 67/548/EMÜ, [7] viimati muudetud direktiiviga 88/490/EMÜ, [8] sisaldab ohtlike ainete loetelu koos iga aine liigitus- ja märgistusviiside üksikasjadega;ohtlike preparaatide liigitamise, pakendamise ja märgistamisega seotud õigusnormide ühtlustamist käsitlev nõukogu 7. juuni 1988. aasta direktiiv 88/379/EMÜ, [9] viimati muudetuddirektiiviga 89/178/EMÜ, [10] sisaldab nende preparaatide liigitus- ja märgistusviiside üksikasjad;programmi "Euroopa vähi vastu" alusel vastuvõetud tegevusplaan aastateks 1987—1989 näeb ette toetada Euroopas tehtavat uurimistööd, mis käsitleb teatavate keemiliste ainete poolt põhjustatud võimalikku vähktõveohtu;ehkki praegused teaduslikult põhjendatud teadmised ei ole piisavad, et kindlaks määrata tase, millest allpool tervisele enam ohtu ei ole, vähendab kantserogeenidega kokkupuute piiramine siiski kõnealust ohtu;selle ohu vähendamiseks tuleks siiski kehtestada piirnormid ja muud kõnesolevaga otseselt seotud sätted kõikide nende kantserogeenide kohta, mille puhul teabe, sealhulgas teaduslike ja tehniliste andmete olemasolu seda võimaldab;kantserogeenidega kokkupuutuvate töötajate tervise ja ohutuse kaitseks tuleb võtta ohutusabinõusid;käesolev direktiiv sätestab erinõuded, mida tuleb arvestada kantserogeenidega kokku puutudes;käesoleval direktiivil on konkreetne osa siseturu sotsiaalse ulatuse väljaarendamisel;vastavalt otsusele 74/325/EMÜ, [11] viimati muudetud 1985. aasta ühinemisaktiga, konsulteerib komisjon selles valdkonnas ettepanekute koostamisel tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAGUÜLDSÄTTEDArtikkel 1Eesmärk1. Käesolev direktiiv, mis on direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses kuues üksikdirektiiv, seab eesmärgiks kaitsta töötajaid, nende tervist ja tööohutust ning ühtlasi ära hoida tööl kantserogeenidega kokkupuutumise tõttu tekkivad või tekkida võivad ohud.Direktiiv sätestab selles valdkonnas konkreetsed miinimumnõuded, sealhulgas piirnormid.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata nende töötajate suhtes, kes puutuvad kokku üksnes Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingus käsitletud kiirgusega.3. Direktiivi 89/391/EMÜ sätteid kohaldatakse tervikuna kogu lõikes 1 nimetatud valdkonnas, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või spetsiifilisemate sätete kohaldamist.Artikkel 2MõisteKäesolevas direktiivis kasutatakse mõistet kantserogeen järgmises tähenduses:a) aine, mille kohta kasutatakse direktiivi 67/548/EMÜ I lisa hoiatusväljendit R 45 "võib põhjustada vähki";b) preparaat, mis direktiivi 88/379/EMÜ artikli 3 lõike 5 punkti j alusel tuleb märgistada hoiatusväljendiga R 45 "võib põhjustada vähki";c) I lisas nimetatud aine, preparaat või menetlus, samuti I lisas nimetatud menetluses vabanenud aine või preparaat.Artikkel 3Reguleerimisala — ohu kindlaksmääramine ja hindamine1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse tööprotsessi suhtes, mille ajal töötajad oma töö tõttu puutuvad kokku või võivad kokku puutuda kantserogeenidega.2. Igasuguse kantserogeenidega kokkupuute ohtu sisaldada võiva tööprotsessi puhul tuleb kindlaks määrata kokkupuute laad, ulatus ja kestus, et oleks võimalik kõigekülgselt hinnata riski töötajate tervisele või tööohutusele ning ette näha vajaminevad meetmed.Hindamist tuleb korrata regulaarselt ja alati siis, kui tingimuste muutumine võib mõjutada töötajate kokkupuudet kantserogeenidega.Tööandja peab vastutavate asutuste nõudmisel andma neile teavet, mida hindamisel on kasutatud.3. Lisaks tuleb ohu hindamisel arvesse võtta kõiki teisi olulisi kokkupuuteviise, nagu näiteks kahjulik toime nahale.4. Lõikes 2 nimetatud hindamisel peavad tööandjad tähelepanu pöörama eriti vastuvõtlike töötajate tervisele või tööohutusele ja võtma muu hulgas arvesse, et niisuguseid töötajaid ei ole soovitav kasutada valdkondades, kus nad võivad kokku puutuda kantserogeenidega.II JAGUTÖÖANDJA KOHUSTUSEDArtikkel 4Vähendamine ja asendamine1. Tööandja peab vähendama kantserogeeni kasutust töökohal, asendades selle nii palju kui võimalik aine, preparaadi või menetlusega, mis oma kasutustingimustes ei kujuta endast nii suurt riski töötajate tervisele või tööohutusele.2. Tööandja peab vastavatele asutustele nende nõudmisel esitama oma uurimuste tulemused.Artikkel 5Kokkupuute ärahoidmine ja vähendamine1. Kui artikli 3 lõikes 2 nimetatud hindamise tulemustest ilmneb risk töötajate tervisele või tööohutusele, tuleb töötajate kokkupuude ohtlike ainetega ära hoida.2. Kui tehniliselt ei ole võimalik kantserogeeni asendada aine, preparaadi või menetlusega, mis oma kasutustingimustes ei kujuta endast nii suurt riski tervisele või tööohutusele, tagab tööandja, niipalju kui see on tehniliselt võimalik, kantserogeeni valmistamise ja kasutamise suletud süsteemis.3. Kui suletud süsteem ei ole tehniliselt võimalik, tagab tööandja, et töötajate kokkupuude ohtlike ainetega oleks nii vähene kui tehniliselt võimalik.4. Kantserogeeni kasutamisel kohaldab tööandja kõiki järgmisi meetmeid:a) kantserogeeni koguste piiramine töökohal;b) kantserogeenidega kokkupuutuvate või tõenäoliselt kokkupuutuvate töötajate arvu hoidmine nii väiksena kui võimalik;c) tööprotsessi ja tehnilise kontrolli meetmete kavandamine nii, et vältida kantserogeeni vabanemine töökohal või viia see miinimumini;d) kantserogeenide eemaldamine nende tekkimise kohas, kohtäratõmme või üldventilatsioon, mis kõik on asjakohased ning tervise- ja keskkonnakaitse vajadusega kooskõlas;e) olemasolevate asjakohaste kantserogeenide mõõtmismeetodite kasutamine, eriti selleks, et varakult avastada ettenägematust sündmusest või õnnetusest tulenevad erakordsed kokkupuuted kantserogeenidega;f) sobivate tööviiside ja -meetodite kasutamine;g) ühis- ja/või isikukaitsevahendid, kui kokkupuudet ei ole muul viisil võimalik vältida;h) hügieenimeetmed, eriti põrandate, seinte ja muude pindade korrapärane puhastamine;i) töötajate teavitamine;j) ohupiirkondade piiritlemine ning nõuetekohaste hoiatus- ja ohutusmärkide, sealhulgas sildi "suitsetamine keelatud" kasutamine piirkondades, kus töötajad puutuvad või võivad kokku puutuda kantserogeenidega;k) plaanide koostamine ohuolukordade puhuks, mis võivad põhjustada erakordse kokkupuute kantserogeenidega;l) ohutu ladustamise, käitlemise ja transpordi vahendid, eriti hermeetiliselt suletavate ning selgelt ja nähtavalt märgistatud konteinerite kasutamine;m) vahendid, mis võimaldavad töötajatel ohutult jäätmeid koguda, ladustada ja kõrvaldada, sealhulgas hermeetiliselt suletavate ning selgelt ja nähtavalt märgistatud konteinerite kasutamine.Artikkel 6Pädeva asutuse teavitamineKui artikli 3 lõikes 2 nimetatud hindamise tulemustest ilmneb risk töötajate tervisele või tööohutusele, peavad tööandjad pädevale asutusele tema nõudmisel esitama järgmise asjakohase teabe:a) tööprotsessid ja/või tööstusmenetlused ning kantserogeenide kasutamise põhjused;b) valmistatavate või kasutatavate kantserogeene sisaldavate ainete või preparaatide kogused;c) kantserogeenidega kokkupuutuvate töötajate arv;d) kasutatavad ohutusabinõud;e) kasutatavate kaitsevahendite liik;f) kokkupuute laad ja ulatus;g) kantserogeensete ainete asendamise võimalused.Artikkel 7Ettenägematu kokkupuude1. Ettenägematu sündmuse või õnnetuse korral, millest tõenäoliselt tuleneb töötajate erakordne kokkupuude kantserogeeniga, peab tööandja sellest töötajaid teavitama.2. Kuni normaalne olukord on taastatud ja erakordse kokkupuute põhjused kõrvaldatud:a) lubatakse saastatud piirkonda ainult neid töötajaid, keda on vältimatult vaja remondi ja muude vajalike tööde tegemiseks;b) kõnealustele töötajatele antakse kaitseriietus ja individuaalsed hingamisteede kaitsevahendid, mida nad peavad kandma; kokkupuude ei tohi olla pikaajaline ja peab iga töötaja puhul rangelt piirduma lühima vajaliku ajaga;c) kaitsmata töötajatel ei lubata saastatud piirkonnas töötada.Artikkel 8Ettenähtav kokkupuude1. Mõne tööprotsessi, näiteks hooldustöö korral, kui võib ette näha töötajate oluliselt suuremat kokkupuudet kantserogeeniga ja kui tehnilised ohutusabinõud töötajate kokkupuute piiramiseks on täielikult ammendatud, määrab tööandja pärast ettevõtte või asutuse töötajate ja/või nende esindajatega konsulteerimist (mis ei piira tööandja vastutust) kindlaks meetmed, mis on vajalikud, et vähendada töötajate kokkupuute kestus võimaliku miinimumini ja tagada niisuguse tööprotsessiga seotud töötajate kaitse.Vastavalt esimesele punktile antakse kõnealustele töötajatele kaitseriietus ja hingamisteede jaoks isikukaitsevahendid, mida nad peavad kandma niikaua, kuni erakordne kokkupuude kantserogeeniga kestab; see kokkupuude ei tohi olla pikaajaline ja peab iga töötaja puhul rangelt piirduma lühima vajaliku ajaga.2. Võetakse asjakohased meetmed tagamaks, et piirkonnad, kus lõike 1 esimeses lõigus nimetatud töö aset leiab, oleksid selgelt piiritletud ja märgitud või et kõrvaliste isikute juurdepääs niisugustesse piirkondadesse oleks muul viisil välditud.Artikkel 9Juurdepääs ohupiirkondadeleTööandjad võtavad asjakohased meetmed tagamaks, et ainult need töötajad, kelle töö või ülesanded seda nõuavad, pääsevad tööpiirkondadesse, kus artikli 3 lõikes 2 nimetatud hindamise tulemustest ilmneb risk töötajate tervisele või tööohutusele.Artikkel 10Hügieen ja isikukaitse1. Tööandjad on kõikide tööprotsesside puhul, kus on kantserogeenidega saastatuse oht, kohustatud võtma asjakohaseid meetmeid tagamaks, et:a) töötajad ei söö, joo ega suitseta tööpiirkondades, kus on kantserogeenidega saastatuse oht;b) töötajatele antakse asjakohane kaitse- või muu eririietus;töö- või kaitseriietuse ja tänavariietuse jaoks nähakse ette eraldi hoiukohad;c) töötajatele nähakse ette asja- ja nõuetekohased pesemis- ja tualettruumid;d) kaitsevahendeid ladustatakse õigesti täpselt määratletud kohas;neid kontrollitakse ja puhastatakse võimaluse korral enne ja alati pärast iga kasutust;defektsed vahendid parandatakse või asendatakse enne järgmist kasutust.2. Töötajatelt ei tohi nõuda kõnealuste meetmete kulude kandmist.Artikkel 11Töötajate teavitamine ja koolitus1. Tööandja võtab asjakohaseid meetmeid tagamaks, et ettevõtte või asutuse töötajad ja/või nende esindajad saavad küllaldase ja asjakohase koolituse kogu olemasoleva teabe alusel, eeskätt teatiste ja juhistena, mis käsitlevad:a) võimalikke ohte tervisele, sealhulgas suitsetamisest põhjustatud lisaohte;b) kokkupuute ärahoidmiseks rakendatavaid ettevaatusabinõusid;c) hügieeninõudeid;d) kaitsevahendite ja -riietuse kandmist ja kasutamist;e) meetmeid, mida töötajad, sealhulgas päästetöötajad, peavad võtma õnnetusjuhtumite korral ja nende ärahoidmiseks.Koolitust tuleb:- uue või muutunud ohu arvessevõtmiseks kohandada ja- vajaduse korral reeglipäraselt korrata.2. Tööandjad teavitavad töötajaid kantserogeene sisaldavatest seadmetest ja nendega seotud konteineritest ja tagavad, et kõik kantserogeene sisaldavad konteinerid, pakendid ja seadmed on selgelt ja loetavalt märgistatud hästi nähtavate hoiatus- ja ohumärkidega.Artikkel 12Töötajate teavitamineTuleb võtta asjakohaseid meetmeid tagamaks, et:a) ettevõtte või asutuse töötajad ja/või nende esindajad saavad kontrollida käesoleva direktiivi rakendamist või osa võtta selle rakendamisest, eriti seosesi) tagajärgedega, mida töötajate ohutusele ja tervisele põhjustab kaitseriietuse ja -vahendite valik, kandmine ja kasutus; see ei piira tööandja vastutust kaitseriietuse ja -vahendite tõhususe kindlaksmääramisel,ii) tööandja kindlaksmääratud meetmetega, mis on nimetatud artikli 8 lõike 1 esimeses lõigus; see ei piira tööandja vastutust nende meetmete kindlaksmääramisel;b) ettevõtte või asutuse töötajaid ja/või nende esindajaid teavitatakse nii kiiresti kui võimalik erakordsetest, sealhulgas artiklis 8 nimetatud kokkupuudetest, nende põhjustest ning olukorra parandamiseks võetud või võetavatest meetmetest;c) tööandja peab ajakohastatud loetelu töötajate kohta, kelle tööprotsessis ilmneb artikli 3 lõikes 2 nimetatud hindamise tulemusena risk töötajate tervisele või tööohutusele, osutades teabe olemasolu korral kantserogeenidega kokkupuute ulatusele;d) arstil ja/või pädeval asutusel, samuti teistel töötervishoiu ja -ohutuse eest vastutavatel isikutel on juurdepääs punktis c nimetatud loetelule;e) igal töötajal on juurdepääs loetelus olevale isiklikult temaga seotud teabele;f) ettevõtte või asutuse töötajatel ja/või nende esindajatel on juurdepääs üldisele anonüümsele teabele.Artikkel 13Töötajate nõustamine ja nende osalemineKäesoleva direktiivi ja selle lisaga hõlmatud asjus töötajate ja/või nende esindajate nõustamine ja nende osalemine toimub direktiivi 89/391/EMÜ artikli 11 kohaselt.III JAGUMUUD SÄTTEDArtikkel 14Tervisekontroll1. Vastavalt siseriiklikule õigusele ja/või tavale seavad liikmesriigid sisse asjakohase tervisekontrolli korra nende töötajate jaoks, kelle suhtes artikli 3 lõikes 2 nimetatud hindamise tulemustest ilmneb oht tervisele või tööohutusele.2. Lõikes 1 nimetatud kord peab võimaldama igal töötajal vajaduse korral läbida asjakohase tervisekontrolli- enne kokkupuudet,- pärast seda korrapäraste ajavahemike järel.See kord peab võimaldama otseselt rakendada individuaalse ja tööhügieeni meetmeid.3. Kui töötajal avastatakse tõenäoliselt kantserogeenidega kokkupuute tagajärjel tekkinud tervisehäire, võib töötajate tervisekontrolli eest vastutav arst või asutus nõuda, et teised samamoodi kantserogeenidega kokkupuutunud töötajad läbiksid tervisekontrolli.Sel juhul hinnatakse kokkupuuteohtu uuesti vastavalt artikli 3 lõikele 2.4. Tervisekontrolli puhul koostatakse töötaja tervisekaart ja tervisekontrolli eest vastutav arst või asutus teeb ettepaneku, missuguseid kaitsemeetmeid või ohutusabinõusid iga töötaja puhul tuleks rakendada.5. Töötajatele tuleb anda teavet ja nõu tervisekontrolli kohta, mille nad pärast kokkupuute lõppu võivad läbida.6. Vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavale- on töötajatel juurdepääs oma tervisekontrolli tulemustele ja- kõnealused töötajad või tööandja võivad nõuda ülevaadet tervisekontrolli tulemustest.7. Konkreetsed soovitused töötajate tervisekontrolliks antakse II lisas.8. Kõikidest vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavale kindlakstehtud, töökeskkonnas kantserogeeniga kokkupuutest tulenenud vähktõvejuhtumitest teatatakse pädevale asutusele.Artikkel 15Dokumentide säilitamine1. Artikli 12 punktis c nimetatud loetelu ja artikli 14 lõikes 4 nimetatud töötaja tervisekaarti säilitatakse vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavale pärast kantserogeeniga kokkupuute lõppu vähemalt 40 aastat.2. Kui ettevõte lõpetab tegevuse, tuleb need dokumendid vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavale anda vastutava asutuse käsutusse.Artikkel 16Piirnormid1. Nõukogu sätestab asutamislepingu artiklis 118a ettenähtud korras, et olemasoleva teabe, sealhulgas teaduslike ja tehniliste andmete alusel kehtestatakse direktiividega piirnormid kõikidele nendele kantserogeenidele, mille puhul see on võimalik, ja vajaduse korral teised kõnesolevaga otseselt seotud sätted.2. Piirnormid ja teised otseselt seotud sätted nähakse ette III lisas.Artikkel 17Lisad1. I ja III lisa võib muuta ainult asutamislepingu artiklis 118a ettenähtud korras.2. II lisas tehtavad puhttehnilist laadi kohandused, mis tulenevad tehnika edusammudest, rahvusvaheliste määruste või nõuete muudatustest ja kantserogeenide valdkonnas tehtud uutest leidudest, võetakse vastu direktiivi 89/391/EMÜ artiklis 17 ettenähtud korras.Artikkel 18Andmete kasutamineKomisjonil on õigus saada oma käsutusse artikli 14 lõikes 8 nimetatud siseriiklikele asutustele saadetav teave.Artikkel 19Lõppsätted1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. detsembril 1992.Kui pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist muudetakse direktiividega direktiive 67/548/EMÜ või 88/379/EMÜ artikli 2 punktides a ja b nimetatud ainete ja preparaatide osas, jõustavad liikmesriigid muudatusi sisaldavate direktiivide rakendamiseks ettenähtud tähtajaks õigusnormid, mis on vajalikud kõnealuste muudatuste tegemiseks esimeses punktis nimetatud sätetesse.Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata käesolevas lõikes nimetatud sätete jõustamisest.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritud valdkonnas juba vastuvõetud või tulevikus vastuvõetavad siseriiklikud õigusnormid.Artikkel 20Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 28. juuni 1990Nõukogu nimeleesistujaM. Geoghegan-quinn[1] EÜT C 34, 8.2.1988, lk 9.[2] EÜT C 158, 26.6.1989, lk 121 ja EÜT C 149, 18.6.1990.[3] EÜT C 208, 8.8.1988, lk 43.[4] EÜT C 67, 8.3.1984, lk 2.[5] EÜT C 28, 3.2.1988, lk 1.[6] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.[7] EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.[8] EÜT L 259, 19.9.1988, lk 1.[9] EÜT L 187, 16.7.1988, lk 14.[10] EÜT L 64, 8.3.1989, lk 18.[11] EÜT L 185, 9.7.1974, lk 15--------------------------------------------------I LISAAinete, preparaatide ja menetluste loetelu(Artikli 2 punkt c)1. Auramiini valmistamine.2. Tööprotsessid, kus puututakse kokku kivisöetahmas, tõrvas, pigis, suitsus või tolmus sisalduvate polütsükliliste aromaatsete süsivesinikega.3. Tööprotsessid, kus puututakse kokku vasknikkelmattide särdamisel ja elektrorafineerimisel tekkivate tolmude, suitsude ja sumudega.4. Tugevate hapete kasutamisega seotud menetlus isopropüülalkoholi valmistamisel.--------------------------------------------------II LISAKonkreetsed soovitused töötajate tervisekontrolliks(Artikli 14 lõige 7)1. Kantserogeenidega kokkupuutuvate tööliste tervisekontrolli eest vastutav arst ja/või asutus peab iga töötaja puhul tundma tema kokkupuutetingimusi või -olusid.2. Töötajate tervisekontroll peab toimuma vastavalt töötervishoiu põhimõtetele ja tavadele; see peab hõlmama vähemalt järgmisi meetmeid:- arvestuse pidamine töötaja haigusloo ja töökäigu kohta,- isiklik vestlus,- vajaduse korral bioloogiline uuring ning varaste ja taanduvate mõjude kindlakstegemine.Seoses tervisekontrolliga võidakse töötervishoiu uusimaid kättesaadavaid andmeid silmas pidades iga töötaja puhul teha otsus lisaläbivaatuste kohta.--------------------------------------------------III LISAPiirnormid ja teised kõnesolevaga otseselt seotud sätted(Artikkel 16)A. Piirnormidp.m.B. Muud kõnesolevaga otseselt seotud sättedp.m.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 2010/24/EL, 16. märts 2010 , vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel

text:
               31.3.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 84/1

         NÕUKOGU DIREKTIIV 2010/24/EL,
   16. märts 2010,
   vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikleid 113 ja 115,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
   toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Liikmesriikide vahel vastastikuse abi andmine teatavate maksude ja teiste meetmetega seotud liikmesriikide või liidu nõuete sissenõudmisel aitab kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele. See tagab maksustamise neutraalsuse ja on võimaldanud liikmesriikidel kõrvaldada diskrimineerivad kaitsemeetmed piiriülestes tehingutes, mis on kavandatud vältimaks pettusi ja kaotusi eelarvetuludes.

               (2)

               Vastastikuse sissenõudmisabi kord kehtestati esmakordselt nõukogu 15. märtsi 1976. aasta direktiiviga 76/308/EMÜ vastastikuse abi kohta Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvatest meetmetest tulenevate nõuete ning põllumajandusmaksude ja tollimaksude sissenõudmisel (3). Kõnealune direktiiv ja seda muutvad õigusaktid kodifitseeriti nõukogu 26. mai 2008. aasta direktiiviga 2008/55/EÜ vastastikuse abi kohta teatavate lõivude, tollimaksude, maksude ja muude meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel (4).

               (3)

               Kuigi kõnealune kord kujutas endast esimest sammu liidu parandatud sissenõudmismenetluste suunas, lähendades kohaldatavaid siseriiklikke eeskirju, ei osutunud see siiski piisavaks, et vastata viimase 30 aasta jooksul arenenud siseturu nõudmistele.

               (4)

               Liikmesriikide finantshuvide ja siseturu neutraalsuse paremaks tagamiseks on tarvis laiendada vastastikust sissenõudmisabi neile maksudele ja maksetele, mis ei ole vastastikuse sissenõudmisabiga veel hõlmatud, samas kui selleks, et tulla toime abitaotluste suurenenud arvuga ja saavutada paremaid tulemusi, tuleb abi muuta tulemuslikumaks ja tõhusamaks ning hõlbustada selle andmist. Nende eesmärkide saavutamiseks on vaja teha olulisi kohandusi ning selleks ei piisa üksnes kehtiva direktiivi 2008/55/EÜ muutmisest. See direktiiv tuleks seetõttu kehtetuks tunnistada ja asendada uue õigusaktiga, mis põhineb direktiivi 2008/55/EÜ saavutustel, kuid näeb vajaduse korral ette selgemad ja täpsemad eeskirjad.

               (5)

               Selgemad eesmärgid soodustavad liikmesriikide vahelist ulatuslikumat teabevahetust. Nende eeskirjadega tagatakse samuti, et hõlmatud on kõik liidu juriidilised ja füüsilised isikud, sealhulgas lisaks tavapärastele õiguslikele üksustele, nagu usaldusfondid ja sihtasutused, ka mis tahes uued instrumendid, mis liikmesriikide maksumaksjad võivad luua. Lisaks teevad need eeskirjad võimalikuks võtta arvesse kõiki riigiasutuste poolt maksude, maksete, lõivude, toetuste ja sekkumistega seotud nõuete vorme, sealhulgas kõiki asjaomase maksumaksja või kolmanda poole vastu esitatud rahalisi nõudeid, mis asendavad esmase nõude. Selgemad eeskirjad on eeskätt vajalikud kõikide asjaosaliste õiguste ja kohustuste paremaks kindlaksmääramiseks.

               (6)

               Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada liikmesriikide pädevust määrata kindlaks nende siseriiklike õigusaktide kohaseid sissenõudmismeetmeid. Siiski on vaja tagada, et siseriiklike õigusaktide vahelised erinevused ega pädevate asutuste vahelise kooskõlastamise puudumine ei ohustaks käesolevas direktiivis sätestatud vastastikuse abi süsteemi tõrgeteta toimimist.

               (7)

               Vastastikune abi võib hõlmata järgmist: taotluse saanud asutus võib esitada taotluse esitanud asutusele teabe, mida viimasel on vaja taotluse esitanud liikmesriigis tekkinud nõuete sissenõudmiseks, ja teavitada võlgnikku kõikidest sellistest taotluse esitanud liikmesriigist pärinevate nõuetega seotud dokumentidest. Taotluse esitanud asutuse taotlusel võib taotluse saanud asutus samuti sisse nõuda taotluse esitanud liikmesriigist pärinevad nõuded või võtta ettevaatusabinõusid, et tagada nende nõuete sissenõudmine.

               (8)

               Taotluse saanud liikmesriigis täitemeetmete puhul kasutatava ühtse juriidilise dokumendi ja nõudega seotud juriidilistest dokumentidest ja otsustest teavitamise ühtse tüüpvormi vastuvõtmine peaks lahendama teisest liikmesriigist pärit juriidiliste dokumentide tunnustamise ja tõlkimise probleemid, mis on praeguse abikorra ebatõhususe peamiseks põhjuseks.

               (9)

               Tuleks luua õiguslik alus eelneva taotluseta teabevahetuseks konkreetsete maksutagastuste kohta. Tõhususe huvides tuleks teha liikmesriigi maksuametnike jaoks võimalikuks viibida juures teises liikmesriigis läbiviidavate haldusuurimiste puhul või osaleda sellistes uurimistes. Samuti tuleks kehtestada võimalus otsesemaks teabevahetuseks teenistuste vahel eesmärgiga muuta abi andmine kiiremaks ja tõhusamaks.

               (10)

               Võttes arvesse liikuvuse suurenemist siseturul ning asutamislepingu või teiste õigusaktidega kehtestatud piiranguid tagatiste osas, mida liikmesriigi territooriumil võib nõuda registreerimata maksumaksjatelt, tuleks laiendada võimalusi taotleda teises liikmesriigis sissenõudmismeetmete võtmist või ettevaatusabinõude rakendamist. Kuna nõude vanus on kriitiline tegur, peaksid liikmesriigid saama esitada vastastikuse abi taotluse isegi vaatamata sellele, et kõiki siseriiklikke sissenõudmisvahendeid ei ole veel täielikult kasutatud, muu hulgas siis, kui selliste menetluste kasutamine taotluse esitanud liikmesriigis tekitaks ebaproportsionaalseid raskusi.

               (11)

               Üldine kohustus edastada taotlusi ja dokumente digitaalsel kujul ja elektroonilise võrgu kaudu ning täpsed eeskirjad taotluste ja dokumentide puhul keelte kasutamise kohta peaksid võimaldama liikmesriikidel käsitleda taotlusi kiiremini ja lihtsamalt.

               (12)

               Taotluse saanud liikmesriigis toimuva sissenõudmismenetluse jooksul võib asjaomane isik vaidlustada nõude, taotluse esitanud liikmesriigi asutuste teate või nõude täitmisele pööramist lubava juriidilise dokumendi. Sellisteks juhtudeks tuleks ette näha, et asjaomane isik peaks nõude vaidlustamiseks pöörduma taotluse esitanud liikmesriigi pädeva asutuse poole ning et taotluse saanud asutus peaks kõik juba alustatud täitemenetlused peatama, välja arvatud taotluse esitanud asutuse vastupidise taotluse korral, kuni taotluse esitanud liikmesriigi pädev asutus teeb selles küsimuses otsuse.

               (13)

               Selleks et julgustada liikmesriike eraldama teiste liikmesriikide nõuete sissenõudmiseks piisavalt vahendeid, peaks taotluse saanud liikmesriigil olema õigus nõuda võlgnikult sisse sissenõudmisega seotud kulud.

               (14)

               Tulemuslikkus on kõige paremini saavutatav siis, kui abitaotluse täitmisel saab taotluse saanud asutus kasutada volitusi, mis on talle antud samalaadsete maksude või maksete suhtes kohaldatavate siseriiklike õigusaktidega. Samasuguse maksu või makse puudumisel on kõige asjakohasem menetlus see, mis on ette nähtud liikmesriigi õigusaktidega, mida kohaldatakse isiku sissetulekule kehtestatud maksudega seotud nõuete suhtes. Neid siseriiklikke õigusakte ei tuleks üldiselt kohaldada eelisõiguste suhtes, mis määratakse taotluse saanud liikmesriigis tekkivatele nõuetele. Eelisõigusi peaks olema siiski võimalik laiendada teiste liikmesriikide nõuetele asjaomaste liikmesriikide vahelise kokkuleppe alusel.

               (15)

               Aegumistähtaja kehtivaid eeskirju on vaja lihtsustada, nähes ette, et aegumistähtaegade peatamine, katkestamine või pikendamine on üldiselt kindlaks määratud vastavalt taotluse saanud liikmesriigis kehtivatele õigusaktidele, välja arvatud juhul, kui aegumistähtaja peatamine või katkestamine ei ole nimetatud riigi kehtivate õigusaktide kohaselt võimalik.

               (16)

               Tulemuslikkus eeldab, et vastastikuse abi käigus edastatavat teavet võib teabe saanud liikmesriigis kasutada muuks kui käesoleva direktiiviga ettenähtud eesmärgiks, kui see on lubatud nii teavet esitava kui teabe saanud liikmesriigi õigusaktidega.

               (17)

               Käesoleva direktiivi kohaldamine ei tohiks piirata ühegi sellise kahe- või mitmepoolsetest lepingutest või kokkulepetest tuleneva kohustuse täitmist, millega nähakse ette ulatuslikum abi.

               (18)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (5).

               (19)

               Vastavalt paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe punktile 34 julgustatakse liikmesriike koostama nii enda tarbeks kui ka liidu huvides vastavustabeleid, mis kajastaksid võimalikult põhjalikult käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahelist vastavust, ning need avalikustama.

               (20)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt siseturul ühtse sissenõudmisabi süsteemi kehtestamist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on see nõutava ühtsuse, tulemuslikkuse ja tõhususe põhjustel paremini saavutatav liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (21)

               Käesoleva direktiiviga austatakse põhiõigusi ja järgitakse põhimõtteid, mida tunnustatakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   I   PEATÜKK

      ÜLDSÄTTED

   Artikkel 1
   Sisu
   Käesoleva direktiiviga kehtestatakse eeskirjad, mille kohaselt liikmesriigid annavad kõikides liikmesriikides abi artiklis 2 nimetatud ja teises liikmesriigis tekkinud mis tahes nõuete sissenõudmisel.
   Artikkel 2
   Reguleerimisala
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse nõuete suhtes, mis on seotud:

               a)

               kõikide maksude ja maksetega, mida koguvad liikmesriigid või nende territoriaalsed või halduslikud allüksused, sealhulgas kohaliku omavalitsuse asutused, või mida kogutakse liidu nimel;

               b)

               toetuste, sekkumiste ja muude meetmetega, mis kuuluvad Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) täieliku või osalise rahastamise süsteemi, sealhulgas nende meetmetega seonduvalt sissenõutavate summadega;

               c)

               lõivude ja teiste maksetega, mis on ette nähtud suhkruturu ühise korralduse alusel.

         2.   Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvad:

               a)

               halduskaristused, trahvid, teenustasud ja lisamaksud, mis on seotud selliste nõuetega, mille puhul võidakse taotleda vastastikust abi vastavalt lõikele 1 ning mille on kehtestanud haldusasutused, kes on pädevad koguma asjaomaseid makse või makseid või viima nendega seoses läbi haldusuurimusi, või mille on kinnitanud haldus- või õigusasutused nimetatud haldusasutuste taotlusel;

               b)

               teenustasud tõendite ja samalaadsete dokumentide väljastamise eest seoses maksude ja maksete haldustoimingutega;

               c)

               intressid ja kulud, mis on seotud selliste nõuetega, mille puhul võidakse taotleda vastastikust abi vastavalt lõikele 1 või käesoleva lõike punktidele a ja b.

         3.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmise suhtes:

               a)

               kohustuslikud sotsiaalkindlustusmaksed, mis kuuluvad tasumisele liikmesriigile või liikmesriigi allüksusele või avaliku õiguse kohaselt loodud sotsiaalkindlustusasutustele;

               b)

               lõikes 2 nimetamata teenustasud;

               c)

               tasumisele kuuluvad lepingulised summad, näiteks üldhuviteenuste eest makstavad teenustasud;

               d)

               riikliku süüdistuse alusel mõistetud kriminaalkaristused või muud lõike 2 punktiga a hõlmamata kriminaalkaristused.

         Artikkel 3
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   a)   „taotluse esitanud asutus”– selle liikmesriigi teabevahetuse keskasutus, teabevahetuse asutus või teabevahetuse üksus, kes teeb taotluse abi saamiseks seoses artiklis 2 osutatud nõudega;
   b)   „taotluse saanud asutus”– selle liikmesriigi teabevahetuse keskasutus, teabevahetuse asutus või teabevahetuse üksus, kellele on esitatud abitaotlus;
   c)   „isik”–

               i)

               füüsiline isik;

               ii)

               juriidiline isik;

               iii)

               kui kehtivates õigusaktides on see sätestatud, isikute ühendus, kes saab teha õigustoiminguid, kuid kellel puudub juriidilise isiku õiguslik seisund, või

               iv)

               mis tahes laadi ja vormi muu õiguslik üksus, millel on juriidilise isiku staatus või mitte, mis omab või haldab vara, sealhulgas sellest tulenevat tulu, mida maksustatakse käesolevas direktiivis käsitletud mis tahes maksuga;

         d)   „elektroonilisel teel”– elektrooniliste andmetöötlus- (sh digitaalne pakkimine) ja salvestusvahendite kasutamine ning juhtmete või raadio kaudu, optiliselt või muul elektromagnetilisel viisil toimuv teabeedastus;
   e)   „CCN-võrk”– ühine tegevusalus, mis põhineb ühisel teabevõrgul (CCN) ning mille liit on välja töötanud selleks, et tagada elektrooniline teabevahetus pädevate asutuste vahel tolli ja maksustamise valdkonnas.
   Artikkel 4
   Korraldus
   1.   Iga liikmesriik teatab komisjonile 20. maiks 2010 käesoleva direktiivi kohaldamiseks nimetatud pädeva asutuse või pädevad asutused (edaspidi „pädev asutus”) ning samuti viivitamata mis tahes nendega seotud muudatused.
   Komisjon teeb teabe kättesaadavaks teistele liikmesriikidele ja avaldab liikmesriikide pädevate asutuste loetelu Euroopa Liidu Teatajas.
   2.   Pädev asutus määrab ühe teabevahetuse keskasutuse, kellel lasub põhivastutus käesoleva direktiivi kohase vastastikuse abi valdkonnas teiste liikmesriikidega toimuva suhtlemise eest.
   Samuti võib komisjoniga suhtlemise teha ülesandeks teabevahetuse keskasutusele.
   3.   Iga liikmesriigi pädev asutus võib määrata teabevahetuse asutused, mis vastutavad kontaktide eest teiste liikmesriikidega vastastikuse abi kohta seoses artiklis 2 nimetatud ühe või mitme konkreetset liiki maksu ja maksega.
   4.   Iga liikmesriigi pädev asutus võib lisaks teabevahetuse keskasutusele või teabevahetuse asutustele määrata teabevahetuse üksusteks muid asutusi. Teabevahetuse üksused taotlevad või annavad vastastikust abi käesoleva direktiivi kohaselt seoses oma territoriaalse pädevusega või erialase tegevuspädevusega.
   5.   Kui teabevahetuse asutus või teabevahetuse üksus saab vastastikuse abi taotluse, mis eeldab tegutsemist väljaspool talle antud pädevust, edastab ta taotluse viivitamata pädevale asutusele või üksusele, kui see on teada, või teabevahetuse keskasutusele ja teatab sellest taotluse esitanud asutusele.
   6.   Iga liikmesriigi pädev asutus teatab komisjonile oma teabevahetuse keskasutuse ja kõik tema määratud teabevahetuse asutused ja üksused. Komisjon teeb selle teabe kättesaadavaks liikmesriikidele.
   7.   Igasugune teave saadetakse teabevahetuse keskasutuse poolt või nimel või üksikjuhtumite korral temaga kokkuleppel, mis tagab teabevahetuse tõhususe.
   II   PEATÜKK

      TEABEVAHETUS

   Artikkel 5
   Teabetaotlus
   1.   Taotluse esitanud asutuse palvel esitab taotluse saanud asutus mis tahes teabe, mis võib olla taotluse esitanud asutusele vajalik artiklis 2 osutatud nõuete sissenõudmiseks.
   Nimetatud teabe esitamiseks korraldab taotluse saanud asutus kõik teabe saamiseks vajalikud haldusuurimised.
   2.   Taotluse saanud asutus ei ole kohustatud esitama teavet:

               a)

               mida ta ei oleks võimeline hankima taotluse saanud liikmesriigis tekkivate samasuguste nõuete sissenõudmiseks;

               b)

               mis avalikustaks mis tahes äri-, tootmis- või ametisaladusi;

               c)

               mille avalikustamine ohustaks taotluse saanud liikmesriigi julgeolekut või kahjustaks selle avalikku korda.

         3.   Lõiget 2 ei tõlgendata mingil juhul nii, et taotluse saanud liikmesriigi asutusel on õigus keelduda isikut käsitleva teabe esitamisest vaid põhjusel, et kõnealune teave on panga, muu finantsasutuse, tema nimel tegutseva, volitatud või usaldusisiku valduses või on seotud juriidilise isiku omandihuvidega.
   4.   Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele teabe andmisest keeldumise põhjused.
   Artikkel 6
   Teabevahetus ilma eelneva taotluseta
   Kui maksu- või maksetagastus, välja arvatud käibemaksutagastus, on seotud isikuga, kelle asukoht või püsiv tegevuskoht on teises liikmesriigis, võib liikmesriik, kes peab maksutagastuse tegema, teavitada tagastuse saava isiku asukoha või püsiva tegevuskoha liikmesriiki.
   Artikkel 7
   Viibimine haldusasutuste ametiruumides ja osalemine haldusuurimistes
   1.   Taotluse esitanud asutuse ja taotluse saanud asutuse kokkuleppel ning taotluse saanud asutuse kehtestatud korras võivad taotluse esitanud asutuse volitatud ametnikud käesolevas direktiivis ettenähtud vastastikuse abi andmise edendamiseks teha järgmist:

               a)

               viibida taotluse saanud haldusasutuste ametiruumides, kus haldusasutused täidavad oma ülesandeid;

               b)

               olla kohal taotluse saanud liikmesriigi territooriumil läbiviidava haldusuurimise ajal;

               c)

               abistada taotluse saanud liikmesriigi pädevaid ametnikke kõnealuses liikmesriigis toimuva kohtumenetluse ajal.

         2.   Kui see on lubatud taotluse saanud liikmesriigi kehtivate õigusaktidega, võib lõike 1 punktis b osutatud kokkuleppega ette näha, et taotluse esitanud liikmesriigi ametnikud võivad küsitleda üksikisikuid ja kontrollida dokumente.
   3.   Taotluse esitanud asutuse volitatud ametnikud, kes kasutavad lõigetes 1 ja 2 sätestatud võimalusi, peavad suutma igal ajal esitada kirjaliku volituse, mis kinnitab nende isikut ja ametialaseid volitusi.
   III   PEATÜKK

      ABI SEOSES DOKUMENTIDEST TEAVITAMISEGA

   Artikkel 8
   Teatavatest nõuetega seotud dokumentidest teatamise taotlus
   1.   Taotluse esitanud asutuse palvel teatab taotluse saanud asutus adressaadile kõik dokumendid, sealhulgas kohtudokumendid, mis pärinevad taotluse esitanud liikmesriigist ning on seotud artiklis 2 osutatud nõude või selle sissenõudmisega.
   Teavitamistaotlusele lisatakse tüüpvorm, mis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:

               a)

               nimi, aadress ja muud adressaadi tuvastamiseks vajalikud andmed;

               b)

               teavitamise eesmärk ja ajavahemik, mille jooksul teatamine peaks toimuma;

               c)

               lisatud dokumendi kirjeldus ning asjaomase nõude laad ja suurus;

               d)

               nimi, aadress ja muud kontaktandmed järgmise kohta:

                           i)

                           lisatud dokumendi eest vastutav asutus ja, kui see on erinev,

                           ii)

                           asutus, kust saab täiendavat teavet teatatud dokumendi või maksekohustuse vaidlustamise võimaluste kohta.

         2.   Taotluse esitanud asutus esitab käesoleva artikli kohase teavitamistaotluse ainult juhul, kui tal ei ole võimalik teavitada vastavalt eeskirjadele, mis reguleerivad asjaomastest dokumentidest teavitamist taotluse esitanud liikmesriigis, või kui selline teavitamine tekitaks ebaproportsionaalseid raskusi.
   3.   Taotluse saanud asutus teatab kohe taotluse esitanud asutusele kõik teavitamistaotluse alusel võetud meetmed ning eelkõige kuupäeva, millal adressaati teavitati dokumendist.
   Artikkel 9
   Teavitamise viisid
   1.   Taotluse saanud asutus tagab, et teavitamine taotluse saanud liikmesriigis toimub taotluse saanud liikmesriigis kehtivate õigusnormide ja haldustavade kohaselt.
   2.   Lõike 1 kohaldamine ei mõjuta mis tahes muu teavitamisvormi kasutamist, mille on koostanud taotluse esitanud liikmesriigi pädev asutus vastavalt selles liikmesriigis kehtivatele eeskirjadele.
   Taotluse esitanud liikmesriigi pädev asutus võib teavitada teise liikmesriigi territooriumil elavat isikut mis tahes dokumendist otse tähitud kirjaga või elektroonilisel teel.
   IV   PEATÜKK

      SISSENÕUDMISMEETMED JA ETTEVAATUSABINÕUD

   Artikkel 10
   Sissenõudmistaotlus
   1.   Taotluse esitanud asutuse palvel nõuab taotluse saanud asutus sisse nõuded, mille suhtes on olemas taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav juriidiline dokument.
   2.   Kui taotluse esitanud asutus saab teabe sissenõudmistaotluse põhjuste kohta, edastab ta taotluse saanud asutusele viivitamata kogu asjakohase teabe.
   Artikkel 11
   Sissenõudmistaotlust reguleerivad tingimused
   1.   Taotluse esitanud asutus ei või sissenõudmist taotleda, kui/kuni taotluse esitanud liikmesriigis on nõue ja/või selle täitmisele pööramist lubav juriidiline dokument selles liikmesriigis vaidlustatud, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse artikli 14 lõike 4 kolmandat lõiku.
   2.   Enne kui taotluse esitanud asutus esitab sissenõudmistaotluse, tuleb kohaldada taotluse esitanud liikmesriigis kehtivat asjakohast sissenõudmismenetlust, välja arvatud järgmistel juhtudel:

               a)

               kui on ilmne, et taotluse esitanud liikmesriigis ei ole sissenõudmise rahuldamiseks vara või et sellise menetlusega ei kaasne nõude täielik tasumine ja taotluse esitanud asutusel on konkreetne teave, mis näitab, et asjaomasel isikul on taotluse saanud liikmesriigis vara;

               b)

               kui selliste menetluste kasutamine taotluse esitanud liikmesriigis tekitaks ebaproportsionaalseid raskusi.

         Artikkel 12
   Taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav juriidiline dokument ning muud lisadokumendid
   1.   Igale sissenõudmistaotlusele lisatakse ühtne juriidiline dokument, mis lubab täitmisele pööramist taotluse saanud liikmesriigis.
   See ühtne juriidiline dokument, mis lubab täitmisele pööramist taotluse saanud liikmesriigis, kajastab täitmisele pööramist lubava esmase dokumendi sisu ning see on ainus alus taotluse saanud liikmesriigis võetavatele sissenõudmismeetmetele ja ettevaatusabinõudele. Seda ei pea kõnealuses liikmesriigis tunnustama, täiendama ega asendama.
   Täitmisele pööramist lubav ühtne juriidiline dokument sisaldab vähemalt järgmist teavet:

               a)

               täitmisele pööramist lubava esmase juriidilise dokumendi identifitseerimiseks asjakohane teave, nõude kirjeldus, sealhulgas nõude laad, nõudega hõlmatud ajavahemik, kõik täitmisele pööramise seisukohast olulised kuupäevad ning nõude suurus ja selle erinevad komponendid, nagu maksmisele kuuluv põhisumma, intressid jne;

               b)

               nimi ja muud võlgniku tuvastamiseks vajalikud andmed;

               c)

               nimi, aadress ja muud kontaktandmed järgmise kohta:

                           i)

                           nõude hindamise eest vastutav asutus ja, kui see on erinev,

                           ii)

                           asutus, kust saab täiendavat teavet nõude või maksekohustuse vaidlustamise võimaluste kohta.

         2.   Nõude sissenõudmistaotlusele võib lisada muid taotluse esitanud liikmesriigi väljastatud ja nõudega seotud dokumente.
   Artikkel 13
   Sissenõudmistaotluse täitmine
   1.   Sissenõudmistaotluse saanud liikmesriigis käsitletakse mis tahes nõuet, mille suhtes on taotletud sissenõudmist, taotluse saanud liikmesriigi nõudena, välja arvatud juhul, kui käesolevas direktiivis on sätestatud teisiti. Taotluse saanud asutus kasutab volitusi ja menetlusi, mis on ette nähtud taotluse saanud liikmesriigi õigus- või haldusnormidega, mida kohaldatakse samasuguse maksu või makse või samasuguse puudumisel sarnase maksu või maksega seotud nõuete suhtes, kui käesolevas direktiivis ei sätestata teisiti.
   Kui taotluse saanud asutus leiab, et tema territooriumil ei ole kehtestatud samasuguseid või sarnaseid makse või makseid, kasutab ta volitusi ja menetlusi, mis on ette nähtud taotluse saanud liikmesriigi õigus- või haldusnormidega, mida kohaldatakse isiku sissetulekule kehtestatud maksu käsitlevate nõuete suhtes, kui käesolevas direktiivis ei sätestata teisiti.
   Taotluse saanud asutus ei ole kohustatud andma teise liikmesriigi nõuetele eelisõigusi, mis antakse tema enda riigis tekkivatele nõuetele, välja arvatud juhul, kui asjaomased liikmesriigid on teisiti kokku leppinud või kui nii on kehtestatud taotluse saanud liikmesriigi õigusaktidega. Liikmesriik, kes annab teise liikmesriigi nõuetele eelisõiguseid, ei või keelduda samade eelisõiguste andmisest teiste liikmesriikide samadele või sarnastele nõuetele samadel tingimustel.
   Taotluse saanud liikmesriik nõuab nõude sisse oma riigi vääringus.
   2.   Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele nõuetekohase hoolsusega kõik sissenõudmistaotluse alusel võetud meetmed.
   3.   Alates sissenõudmistaotluse saamise kuupäevast nõuab taotluse saanud asutus hilinenud maksete eest intressi taotluse saanud liikmesriigis kehtivate õigus- ja haldusnormide kohaselt.
   4.   Kui taotluse saanud liikmesriigi kehtivad õigus- või haldusnormid seda võimaldavad, võib taotluse saanud asutus anda võlgnikule makseaega või lubada tal maksta osade kaupa, mille eest ta võib küsida intressi. Igast sellisest otsusest annab ta seejärel teada taotluse esitanud asutusele.
   5.   Ilma et see piiraks artikli 20 lõike 1 kohaldamist, kannab taotluse saanud asutus nõudega seoses sissenõutud summad ning käesoleva artikli lõigetes 3 ja 4 osutatud intressid üle taotluse esitanud asutusele.
   Artikkel 14
   Vaidlused
   1.   Nõuet, taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat esmast juriidilist dokumenti või taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat ühtset juriidilist dokumenti ning taotluse esitanud liikmesriigi pädeva asutuse esitatud teate kehtivust käsitlevad vaidlused kuuluvad taotluse esitanud liikmesriigi pädevate organite pädevusse. Kui huvitatud isik vaidlustab sissenõudmismenetluse jooksul nõude, taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubava esmase juriidilise dokumendi või taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubava ühtse juriidilise dokumendi, teavitab taotluse saanud asutus kõnealust isikut sellest, et vaidlustamiseks peab ta pöörduma taotluse esitanud liikmesriigi pädeva asutuse poole vastavalt seal kehtivatele õigusaktidele.
   2.   Vaidlustega, mis käsitlevad taotluse saanud liikmesriigis võetud täitemeetmeid või taotluse saanud liikmesriigi pädeva asutuse esitatud teate kehtivust, tuleb pöörduda selle liikmesriigi pädeva organi poole vastavalt seal kehtivatele õigusnormidele.
   3.   Kui taotluse esitanud liikmesriigi pädeva organi poole pöördutakse seoses lõikes 1 osutatud meetmetega, teavitab taotluse esitanud asutus sellest taotluse saanud asutust ning määrab kindlaks, millises ulatuses nõue ei ole vaidlustatud.
   4.   Niipea kui taotluse saanud asutus on taotluse esitanud asutuselt või huvitatud isikult saanud lõikes 3 osutatud teabe, peatab ta täitemenetluse nõude vaidlustatud osa suhtes, kuni pädev organ teeb selles küsimuses otsuse, välja arvatud taotluse esitanud asutuse vastupidise taotluse korral.
   Taotluse esitanud asutuse taotlusel või kui taotluse saanud asutus peab seda muul viisil vajalikuks ning ilma et see piiraks artikli 16 kohaldamist, võib taotluse saanud asutus võtta sissenõudmist tagavaid ettevaatusabinõusid sel määral, mil taotluse saanud liikmesriigi kehtivad õigusnormid seda lubavad.
   Taotluse esitanud asutus võib kooskõlas selles liikmesriigis kehtivate õigus- ja haldusnormidega paluda taotluse saanud asutusel sisse nõuda vaidlustatud nõude või vaidlustatud osa nõudest sel määral, mil taotluse saanud liikmesriigi kehtivad õigusnormid seda lubavad. Kõiki selliseid taotlusi tuleb põhjendada. Kui vaidlustamise tulemus on seejärel võlgnikule soodne, vastutab taotluse esitanud asutus kõikide sissenõutud summade hüvitamise ja tasumisele kuuluvate hüvitiste maksmise eest vastavalt taotluse saanud liikmesriigis kehtivatele õigusnormidele.
   Kui taotluse esitanud liikmesriigi või taotluse saanud liikmesriigi pädevad asutused on algatanud vastastikuse kokkuleppe menetluse ning menetluse tulemusel võib olla mõju nõudele, millega seoses on abi taotletud, siis katkestatakse või peatatakse sissenõudmismeetmete rakendamine kuni nimetatud menetluse lõpuni, välja arvatud juhul, kui pettuse või maksejõuetuse tõttu on tegemist kiireloomulise juhuga. Kui sissenõudmismeetmete rakendamine katkestatakse või peatatakse, kohaldatakse teist lõiku.
   Artikkel 15
   Sissenõudmisabi taotluse muutmine või tagasivõtmine
   1.   Taotluse esitanud asutus teatab taotluse saanud asutusele kohe kõik tema sissenõudmistaotlusesse tehtavad hilisemad muudatused või oma taotluse tagasivõtmise, esitades muutmise või tagasivõtmise põhjused.
   2.   Kui taotluse muutmise aluseks on artikli 14 lõikes 1 osutatud pädeva organi otsus, edastab taotluse esitanud asutus nimetatud otsuse koos taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubava muudetud ühtse juriidilise dokumendiga. Seejärel võtab taotluse saanud asutus muudetud juriidilise dokumendi põhjal täiendavaid sissenõudmismeetmeid.
   Taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubava ühtse juriidilise dokumendi alusel juba võetud sissenõudmismeetmeid või ettevaatusabinõusid võib muudetud juriidilise dokumendi alusel jätkuvalt võtta, välja arvatud juhul, kui taotluse muutmine on tingitud taotluse esitanud või taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubava esialgse juriidilise dokumendi kehtetusest.
   Artikleid 12 ja 14 kohaldatakse muudetud juriidilise dokumendi suhtes.
   Artikkel 16
   Ettevaatusabinõusid käsitlev taotlus
   1.   Taotluse esitanud asutuse taotlusel rakendab taotluse saanud asutus ettevaatusabinõusid, kui see on tema siseriiklike õigusnormidega lubatud ja tema haldustavadega kooskõlas, et tagada nõude sissenõudmine juhul, kui nõue või taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav juriidiline dokument vaidlustatakse taotluse sissenõudmise ajal või kui nõude kohta ei ole veel tehtud taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat juriidilist dokumenti, sel määral, mil ettevaatusabinõud on sarnases olukorras võimalikud ka taotluse esitanud liikmesriigi õigusnormide ja haldustavade kohaselt.
   Taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamist lubav dokument, mis on seotud nõudega, mille jaoks vastastikust abi taotletakse, lisatakse vajaduse korral taotluse saanud liikmesriigis ettevaatusabinõusid käsitlevale taotlusele. Kõnealust dokumenti ei pea taotluse saanud liikmesriigis tunnustama, täiendama ega asendama.
   2.   Ettevaatusabinõusid käsitlevale taotlusele võib lisada teisi taotluse esitanud liikmesriigis väljastatud nõudega seotud dokumente.
   Artikkel 17
   Ettevaatusabinõusid käsitlevat taotlust reguleerivad eeskirjad
   Artikli 16 jõustamiseks kohaldatakse artikli 10 lõiget 2, artikli 13 lõikeid 1 ja 2 ning artikleid 14 ja 15 mutatis mutandis.
   Artikkel 18
   Taotluse saanud asutuse kohustuste piirid
   1.   Taotluse saanud asutus ei ole kohustatud andma artiklites 10–16 sätestatud abi, kui nõude sissenõudmine põhjustaks võlgniku seisundi tõttu tõsiseid majanduslikke või sotsiaalseid raskusi taotluse saanud liikmesriigis, juhul kui selles liikmesriigis kehtivad õigusnormid ja haldustavad võimaldavad selliseid erandeid samalaadsete siseriiklike nõuete puhul.
   2.   Taotluse saanud asutus ei ole kohustatud andma artiklis 5 ning artiklites 7–16 sätestatud abi, kui artiklite 5, 7, 8, 10 või 16 kohane esmane abitaotlus on esitatud nõuete kohta, mis on vanemad kui viis aastat ja mille kuupäev jääb taotluse esitanud liikmesriigis nõude maksetähtpäeva ja esmase abitaotluse kuupäeva vahele.
   Kui nõue või taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav esmane juriidiline dokument vaidlustatakse, hakatakse viieaastast ajavahemikku arvestama siiski hetkest, mil taotluse esitanud liikmesriigis tehakse kindlaks, et nõuet või täitmisele pööramist lubavat juriidilist dokumenti ei saa enam vaidlustada.
   Lisaks hakatakse siis, kui taotluse esitanud liikmesriigi pädevad asutused on võimaldanud makse tähtaja edasilükkamist või osade kaupa maksmist, arvestama viieaastast ajavahemikku hetkest, mil kogu makseperiood on lõppenud.
   Sellistel juhtudel ei ole taotluse saanud asutus siiski kohustatud abi andma seoses nõuetega, mille puhul on möödunud üle kümne aasta kuupäevast, mil nõue taotluse esitanud liikmesriigis tegelikult tasumisele kuulus.
   3.   Liikmesriik ei ole kohustatud andma abi, kui käesoleva direktiiviga hõlmatud selliste nõuete kogusumma, millega seoses abi taotletakse, on väiksem kui 1 500 eurot.
   4.   Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele abitaotluse tagasilükkamise põhjused.
   Artikkel 19
   Aegumistähtaega käsitlevad küsimused
   1.   Aegumistähtaega käsitlevaid küsimusi reguleerivad ainult taotluse esitanud liikmesriigis kehtivad õigusaktid.
   2.   Nõuete sissenõudmisel taotluse saanud asutuse poolt või tema nimel abitaotluse täitmiseks võetud mis tahes meetmetel, mille tulemusena taotluse saanud liikmesriigi kehtivate õigusaktide kohaselt aegumistähtaeg peatatakse, katkestatakse või seda pikendatakse, on aegumistähtaegade peatamisele, katkestamisele või pikendamisele sama mõju taotluse esitanud liikmesriigis, tingimusel et sama mõju on ette nähtud taotluse esitanud liikmesriigi kehtivate õigusaktide kohaselt.
   Kui aegumistähtaja peatamine, katkestamine või pikendamine ei ole võimalik taotluse saanud liikmesriigis kehtivate õigusaktide alusel, siis taotluse saanud asutuse poolt või tema nimel nõuete sissenõudmisel abitaotluse täitmiseks võetud mis tahes meetmeid, mis juhul, kui neid oleks võtnud taotluse esitanud asutus oma liikmesriigis või need oleks võetud tema nimel, oleksid põhjustanud aegumistähtaja peatamise, katkestamine või pikendamise vastavalt taotluse esitanud liikmesriigis kehtivatele õigusaktidele, käsitletakse nende mõju seisukohalt taotluse esitanud liikmesriigis võetud meetmetena.
   Esimene ja teine lõik ei mõjuta taotluse esitanud liikmesriigi pädevate asutuste õigust võtta meetmeid aegumistähtaja peatamiseks, katkestamiseks või pikendamiseks vastavalt selles liikmesriigis kehtivatele õigusaktidele.
   3.   Taotluse esitanud asutus ja taotluse saanud asutus teatavad teineteisele kõik meetmed, mis nõude, mille suhtes sissenõudmismeetmete võtmist või ettevaatusabinõude rakendamist taotleti, aegumistähtaja peatavad, katkestavad või seda pikendavad, või millel võib olla selline toime.
   Artikkel 20
   Kulud
   1.   Lisaks artikli 13 lõikes 5 osutatud summadele nõuab taotluse saanud asutus asjaomaselt isikult sisse ja peab kinni kõik talle sissenõudmisega seoses tekkinud kulud kooskõlas taotluse saanud liikmesriigi õigusnormidega.
   2.   Liikmesriigid loobuvad vastastikku kõigist nõuetest seoses käesoleva direktiivi kohaselt teineteisele antavast mis tahes vastastikusest abist tulenevate kulutuste hüvitamisega.
   Kui sissenõudmine põhjustab siiski konkreetse probleemi või on seotud väga suurte kulude või organiseeritud kuritegevusega, võivad taotluse esitanud ja taotluse saanud asutus kokku leppida kõnealustele juhtumitele eriomases hüvitamiskorras.
   3.   Olenemata lõikest 2, vastutab taotluse esitanud liikmesriik taotluse saanud liikmesriigi ees põhjendamatuks osutunud toimingutest tulenevate kulude ja kahju eest, kui toimingute põhjendamatus oli seotud nõude sisuga või taotluse esitanud asutuse väljastatud täitemeetmete võtmist ja/või ettevaatusabinõude rakendamist lubava juriidilise dokumendi kehtivusega.
   V   PEATÜKK

      IGAT LIIKI ABITAOTLUSTE ÜLDEESKIRJAD

   Artikkel 21
   Tüüpvormid ja teabevahetusviisid
   1.   Artikli 5 lõike 1 kohased teabetaotlused, artikli 8 lõike 1 kohased teatamistaotlused, artikli 10 lõike 1 kohased sissenõudmistaotlused või artikli 16 lõike 1 kohased ettevaatusabinõude rakendamist käsitlevad taotlused edastatakse elektroonilisel teel ja tüüpvormil, välja arvatud juhul, kui see on tehnilistel põhjustel teostamatu. Võimaluse korral kasutatakse neid vorme ka taotlusega seotud täiendava teabevahetuse käigus.
   Taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav ühtne juriidiline dokument ning taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamist lubav dokument ning teised artiklites 12 ja 16 osutatud dokumendid edastatakse samuti elektroonilisel teel, välja arvatud juhul, kui see on tehnilistel põhjustel teostamatu.
   Vajaduse korral võib tüüpvormidele lisada aruandeid, avaldusi ja muid dokumente või nende tõestatud koopiaid või väljavõtteid, mis edastatakse samuti elektroonilisel teel, välja arvatud juhul, kui see on tehnilistel põhjustel teostamatu.
   Tüüpvorme ja elektroonilist teabevahetust võidakse kasutada ka artikli 6 kohase omaalgatusliku teabevahetuse korral.
   2.   Lõiget 1 ei kohaldata teabe ja dokumentide suhtes, mis on saadud teises liikmesriigis haldusasutuste ametiruumides viibimisel või teises liikmesriigis haldusuurimistes osalemisel vastavalt artiklile 7.
   3.   Kui teabevahetus ei toimu elektroonilisel teel või selleks ei kasutata tüüpvorme, ei mõjuta see saadud teabe või abitaotluse täitmisel võetud meetmete kehtivust.
   Artikkel 22
   Keelte kasutamine
   1.   Kõik abitaotlused, teatamise tüüpvormid ning taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamist lubavad ühtsed juriidilised dokumendid edastatakse taotluse saanud liikmesriigi ametlikus keeles või ühes ametlikest keeltest või tõlgitakse kõnealusesse keelde. Asjaolu, et taotluse või dokumendi teatud osad on mõnes muus keeles kui taotluse saanud liikmesriigi ametlik keel või üks ametlikest keeltest, ei mõjuta nende kehtivust või menetluse kehtivust, kui asjaomased liikmesriigid on kõnealuse teise keele kasutamises kokku leppinud.
   2.   Dokumendid, mille puhul nõutakse teavitamist vastavalt artiklile 8, võib edastada taotluse saanud asutusele taotluse esitanud liikmesriigi ametlikus keeles.
   3.   Kui taotlusele on lisatud muud dokumendid lisaks lõigetes 1 ja 2 osutatutele, võib taotluse saanud asutus vajaduse korral nõuda taotluse esitanud ametiasutuselt kõnealuste dokumentide tõlkimist taotluse saanud liikmesriigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest või mis tahes keelde, milles asjaomased liikmesriigid on omavahel kokku leppinud.
   Artikkel 23
   Teabe ja dokumentide avalikustamine
   1.   Käesoleva direktiivi kohaselt mis tahes kujul edastatud teabe suhtes kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus ja kaitse, mis laieneb samalaadsele teabele seda saava liikmesriigi siseriiklike õigusaktide sätete kohaselt.
   Sellist teavet võib kasutada käesoleva direktiiviga hõlmatud nõuete suhtes täitmisele pööramise taotlemise või ettevaatusabinõude rakendamise eesmärgil. Seda võib kasutada ka kohustuslike sotsiaalkindlustusmaksete hindamiseks ja kehtestamiseks.
   2.   Isikud, keda on nõuetekohaselt volitanud Euroopa Komisjoni julgeoleku akrediteerimisasutus, võivad kasutada seda teavet üksnes niivõrd, kuivõrd see on vajalik CCN võrgu hooldamiseks, käitamiseks ja arendamiseks.
   3.   Teavet andev liikmesriik lubab seda teavet kasutada teabe saanud liikmesriigis muuks otstarbeks, kui lõikes 1 nimetatud, kui teavet andva liikmesriigi õigusaktide kohaselt võib seda teavet kasutada sarnaseks otstarbeks.
   4.   Kui taotluse esitanud või taotluse saanud asutus leiab, et käesoleva direktiivi kohaselt saadud teave on lõikes 1 osutatud eesmärkidel tõenäoliselt kasulik kolmandale liikmesriigile, võib ta edastada selle teabe nimetatud kolmandale riigile, tingimusel et selline edastamine on kooskõlas käesolevas direktiivis sätestatud eeskirjade ja menetlustega. Ta teavitab teabe päritolu liikmesriiki oma kavatsusest jagada seda teavet kolmanda liikmesriigiga. Teabe päritolu liikmesriik võib sellise teabe jagamise vaidlustada kümne tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil ta sai teavet jagada sooviva liikmesriigi teatise.
   5.   Lõikes 3 nimetatud vastavalt lõikele 4 edastatud teabe kasutamise luba võib anda vaid teabe päritolu liikmesriik.
   6.   Kõik teavet saava liikmesriigi ametiasutused võivad tugineda käesoleva direktiivi kohaselt mis tahes kujul edastatud teabele või seda tõenditena kasutada samadel alustel kui kõnealuses riigis omandatud sarnase teabe puhul.
   VI   PEATÜKK

      LÕPPSÄTTED

   Artikkel 24
   Teiste abilepingute kohaldamine
   1.   Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira ühegi sellise kahe- või mitmepoolsetest lepingutest või kokkulepetest tuleneva kohustuse täitmist, millega nähakse ette ulatuslikum abi, sealhulgas seoses kohtudokumentidest ja muudest juriidilistest dokumentidest teatamisega.
   2.   Kui liikmesriigid sõlmivad selliseid käesoleva direktiiviga hõlmatud kahepoolseid või mitmepoolseid lepinguid või kokkuleppeid muul eesmärgil kui üksikjuhtumitega tegelemiseks, teatavad nad sellest viivitamata komisjonile. Komisjon omakorda teatab sellest teistele liikmesriikidele.
   3.   Kui sellist ulatuslikumat vastastikust abi antakse kahe- või mitmepoolse lepingu või kokkuleppe alusel, võivad liikmesriigid kasutada elektroonilisi sidevõrke ja käesoleva direktiivi rakendamiseks vastuvõetud tüüpvorme.
   Artikkel 25
   Komitee
   1.   Komisjoni abistab sissenõudmise komitee.
   2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468//EÜ artikleid 5 ja 7.
   Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 osutatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.
   Artikkel 26
   Rakendussätted
   Komisjon võtab artikli 25 lõikes 2 osutatud korras vastu üksikasjalikud eeskirjad artikli 4 lõigete 2, 3 ja 4, artikli 5 lõike 1, artiklite 8 ja 10, artikli 12 lõike 1, artikli 13 lõigete 2, 3, 4 ja 5, artikli 15, artikli 16 lõike 1 ja artikli 21 lõike 1 rakendamiseks.
   Nimetatud eeskirjad käsitlevad vähemalt järgmist:

               a)

               artikli 4 lõigetes 2, 3 ja 4 osutatud teabevahetuse keskasutuste, teiste teabevahetuse asutuste ja teabevahetuse üksuste vahelise suhtlemise ning komisjoniga toimuva suhtlemise korraldamise praktiline kord;

               b)

               asutustevahelised lubatud teabevahetusviisid;

               c)

               artikli 5 lõike 1, artikli 8, artikli 10 lõike 1, artikli 12 lõike 1 ning artikli 16 lõike 1 kohaldamisel kasutatavate tüüpvormide vorm ja muud üksikasjad;

               d)

               sissenõutavate summade ümberarvestamine ja ülekandmine.

         Artikkel 27
   Aruandlus
   1.   Kõik liikmesriigid edastavad komisjonile igal aastal 31. märtsiks järgmise teabe:

               a)

               igal aastal igale taotluse saanud liikmesriigile esitatud ja igalt taotluse esitanud liikmesriigilt saadud teabetaotluste, teavitamistaotluste ning sissenõudmismeetmete võtmise ja ettevaatusabinõude rakendamise taotluste arv;

               b)

               nõuete suurus, mille puhul on taotletud sissenõudmisabi, ning sissenõutud summad.

         2.   Liikmesriigid võivad esitada samuti mis tahes muud teavet, mis võib olla kasulik käesoleva direktiivi kohase vastastikuse abi osutamise hindamiseks.
   3.   Komisjon esitab iga viie aasta järel Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiiviga kehtestatud korra toimimise kohta.
   Artikkel 28
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 31. detsembriks 2011. Liikmesriigid teavitavad nendest viivitamata komisjoni.
   Nad kohaldavad kõnealuseid norme alates 1. jaanuarist 2012.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste õigusnormide teksti.
   Artikkel 29
   Direktiivi 2008/55/EÜ kehtetuks tunnistamine
   Direktiiv 2008/55/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2012.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitletakse viidetena käesolevale direktiivile.
   Artikkel 30
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 31
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 16. märts 2010

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         E. SALGADO

      (1)  10. veebruari 2010. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  16. juuli 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  EÜT L 73, 19.3.1976, lk 18.

      (4)  ELT L 150, 10.6.2008, lk 28.

      (5)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.