title: Esimene komisjoni direktiiv, 28. juuli 1981, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid, et kontrollida teatavate toiduainetes kasutatavate lisaainete vastavust puhtusekriteeriumidele

text:
Avis juridique important

|

31981L0712

Official Journal L 257 , 10/09/1981 P. 0001 - 0027 Finnish special edition: Chapter 13 Volume 11 P. 0154  Spanish special edition: Chapter 13 Volume 11 P. 0220  Swedish special edition: Chapter 13 Volume 11 P. 0154  Portuguese special edition Chapter 13 Volume 11 P. 0220

ESIMENE KOMISJONI DIREKTIIV,28. juuli 1981,millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid, et kontrollida teatavate toiduainetes kasutatavate lisaainete vastavust puhtusekriteeriumidele(81/712/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 23. oktoobri 1962. aasta direktiivi toiduainetes lubatud värvaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,1 viimati muudetud direktiiviga 78/144/EMÜ,2 eriti selle artikli 11 lõiget 2,võttes arvesse nõukogu 5. novembri 1963. aasta direktiivi 64/54/EMÜ toiduainetes lubatud konservante käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,3 viimati muudetud direktiiviga 79/40/EMÜ,4 eriti selle artikli 8 lõiget 2,võttes arvesse nõukogu 13. juuli 1970. aasta direktiivi 70/357/EMÜ toiduainetes lubatud antioksüdante käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,5 viimati muudetud direktiiviga 78/143/EMÜ,6 eriti selle artikli 5 lõiget 2,ning arvestades, et:nende sätetega nähakse ette ühenduse analüüsimeetodite kehtestamine, et kontrollida mainitud lisaainete vastavust puhtuse üld- ja erikriteeriumidele;käesolevaga tuleb vastu võtta esimene meetodite seeria, mille alal uuringud on juba lõpetatud;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduainekomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid näevad ette, et teatavate toiduainetes kasutatavate lisaainete puhtuse üld- ja erikriteeriumidele vastavuse kontrollimiseks vajalikud analüüsid tehakse II lisas kirjeldatud meetodite kohaselt, mille rakendatavuse juhtumid on sätestatud I lisas.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 20. veebruaril 1983. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 28. juuli 1981Komisjoni nimelkomisjoni liigeKarl-Heinz NARJESI LISAJUHTUMID, MILLAL RAKENDATAKSE TEATAVATE TOIDUAINETES KASUTATAVATE LISAAINETE PUHTUSEKRITEERIUMIDELE VASTAVUSE KONTROLLIMISEKS ETTENÄHTUD ANALÜÜSIMEETODEIDI. SISSEJUHATUS...II. VÄRVAINEDII.1. Toiduainetes kasutatavatest vees lahustuvatest sulfoonitud orgaanilistest värvainetest dietüüleetriga ekstraheeruvate ainete määramine II lisa 1. meetodi abil.III. KONSERVANDIDIII.1. Sipelghappe, formiaatide ja muude oksüdeeruvate saasteainete määramine äädikhappes (E 260), kaaliumatsetaadis (E 261), naatriumdiatsetaadis (E 262) ja kaltsiumatsetaadis (E 263) II lisa 2. meetodi abil.III.2. Mittelenduvate ainete määramine propioonhappes (E 280) II lisa 3. meetodi abil.III.3. Massikao määramine naatriumnitriti (E 250) kuivatamisel II lisa 4. meetodi abil.III.4. Salitsüülhappe piirsisalduse katsed etüül-p-hüdroksübensoaadiga (E 214), etüül-p-hüdroksübensoaadi naatriumsoolaga (E 215), n-propüül-p-hüdroksübensoaadiga (E 216), n-propüül-p-hüdroksübensoaadi naatriumsoolaga (E 217), metüül-p-hüdroksübensoaadiga (E 218) ja metüül-p-hüdroksübensoaadi naatriumsoolaga (E 219) II lisa 5. meetodi kohaselt.III.5. Vaba äädikhappe määramine naatriumdiatsetaadis (E 262) II lisa 6. meetodi abil.III.6. Naatriumatsetaadi määramine naatriumdiatsetaadis (E 262) II lisa 7. meetodi abil.III.7. Aldehüüdide piirsisalduse katsed sorbhappega (E 200), naatrium-, kaalium- ja kaltsiumsorbaadiga (E 201, E 202, E 203) ning propioonhappega (E 280) II lisa 8. meetodi kohaselt.IV. ANTIOKSÜDANDIDIV.1. Letsitiinide (E 322) peroksiidiarvu määramine II lisa 9. meetodi abil.IV.2. Tolueenis lahustumatute ainete määramine letsitiinides (E 322) II lisa 10. meetodi abil.IV.3. Redutseerivate ainete piirsisalduse katsed naatrium-, kaalium- ja kaltsiumlaktaadiga (E 325, E 326 ja E 327) II lisa 11. meetodi kohaselt.IV.4. Lenduvate hapete määramine ortofosforhappes (E 338) II lisa 12. meetodi abil.IV.5. Nitraatide määramine ortofosforhappes (E 338) II lisa 13. meetodi abil.IV.6. Vees lahustumatute ainete määramine mono-, di- ja trinaatriumortofosfaadis ning mono-, di- ja trikaaliumortofosfaadis (E 339(i), E 339(ii), E 339(iii), E 340(i), E 340(ii), E 340(iii)) II lisa 14. meetodi abil.V. ÜLDANALÜÜSIDV.1. Toidulisaainete pH määramine II lisa 15. meetodi abil.II LISATOIDUAINETES KASUTATAVATE LISAAINETE PUHTUSEKRITEERIUMIDEGA SEOTUD ANALÜÜSIMEETODIDSISSEJUHATUS1. Analüüsitava proovi ettevalmistamine1.1. ÜldnõudedAnalüüsitava laboratoorse proovi mass on tavaliselt 50 g, kuid teatavate spetsiifiliste määramiste korral võib olla vajalik ka suurem kogus.1.2. Proovi ettevalmistamineProov homogeniseeritakse enne analüüsi.1.3. SäilitamineEttevalmistatud proovi tuleb säilitada õhu- ja niiskusekindlas mahutis nii, et see ei rikneks.2. Reaktiivid2.1. Vesi2.1.1. Kui seoses lahuse valmistamise, lahjendamise või pesemisega mainitakse vett, tuleb kasutada destilleeritud või vähemalt samaväärse puhtusastmega demineraliseeritud vett.2.1.2. Kui lahuse valmistamisele või lahjendamisele viidatakse ilma lahustit märkimata, peetakse silmas vesilahust.2.2. KemikaalidKõik kemikaalid peavad olema analüüsipuhtad, kui ei ole ette nähtud teisiti.3. Seadmed3.1. Seadmete loeteluSeadmete loetelusse on kantud üksnes spetsiaalseks kasutuseks mõeldud ja erispetsifikaadiga vahendid.3.2. Analüütilised kaaludAnalüütilised kaalud on kaalud, mille tundlikkus on vähemalt 0,1 mg.4. Tulemuste väljendamine4.1. TulemusedAmetliku analüüsi aruannetes esitatakse vähemalt kahe rahuldava korratavusega analüüsi keskmised tulemused.4.2. Protsentuaalse sisalduse arvutamineKui ei ole ette nähtud teisiti, väljendatakse tulemused protsentides laboratooriumi saabunud originaalproovi massist.4.3. Tüvenumbrite arvEespool kirjeldatud viisil väljendatud tulemuse tüvenumbrite arv peab vastama analüüsimeetodi täpsusele.1. MEETODTOIDUAINETES KASUTATAVATEST VEES LAHUSTUVATEST SULFOONITUD ORGAANILISTEST VÄRVAINETEST DIETÜÜLEETRIGA EKSTRAHEERUVATE AINETE MÄÄRAMINE1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse toiduainetes kasutatavatest vees lahustuvatest sulfoonitud orgaanilistest värvainetest dietüüleetriga ekstraheeruvaid aineid, kui mainitud värvained ei ole segatud kandurainetega.2. MääratlusDietüüleetriga ekstraheeruvate ainete sisaldus: käesoleva meetodi abil määratud ainete sisaldus.3. PõhimõteVärvainet töödeldakse dietüüleetriga ja pärast eetri aurustamist kaalutakse ekstraheeritud jääk.4. Reaktiivid4.1. Dietüüleeter, kuiv, peroksiidivaba (kuivatatakse värskelt kaltsineeritud kaltsiumkloriidiga).5. Seadmed5.1. Soxhleti aparaat kolbidega.5.2. Niiskuseindikaatoriga varustatud eksikaator värskelt aktiveeritud silikageeli või samaväärse kuivatusainega.5.3. Analüütilised kaalud.5.4. Kuivatuskapp, termostateeritav 85  2 °C juures.6. Töö käikLigikaudu 10 g värvaine proov kaalutakse filterpaberi tükil 10 mg täpsusega. Filterpaber murtakse kokku, asetatakse pabermuhvi ja suletakse see rasvavaba puuvillvatiga. Ekstraheeritakse dietüüleetriga (4.1) 6 tundi Soxhleti aparaadis (5.1). Eeter aurustatakse võimalikult madalal temperatuuril. Eelnevalt kaalutud Soxhleti kolb aurustamisjäägiga pannakse kuivatuskappi (5.4) ja kuivatatakse 20 minutit 85  2 °C juures. Kolb asetatakse eksikaatorisse (5.2), kaetakse vabalt sulguva kaanega ja lastakse jahtuda. Kolb koos jäägiga kaalutakse.Kuivatamist ja kaalumist korratakse, kuni kahe järjestikuse kaalumise tulemused ei erine üle 0,5 mg. Kui mass kasvab, lähtutakse arvutamisel väikseimast registreeritud lugemist.7. Tulemuste väljendamine7.1. Valem ja arvutamismeetodEetriga ekstraheeruvate ainete protsentuaalne sisaldus proovis on[pic]kusm1 = jäägi mass grammides pärast aurustamist,mo = proovist võetud kaalutise algmass grammides.7.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 20 mg 100 g proovi kohta.2. MEETODSIPELGHAPPE, FORMIAATIDE JA MUUDE OKSÜDEERUVATE SAASTEAINETE MÄÄRAMINE ÄÄDIKHAPPES (E 260), KAALIUMATSETAADIS (E 261), NAATRIUMDIATSETAADIS (E 262) JA KALTSIUMATSETAADIS (E 263)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse sipelghappe, formiaatide ja muude oksüdeeruvate saasteainete sisaldust, ümber arvutatuna sipelghappe ekvivalentsisalduseks, järgmistes ainetes:- äädikhape (E 260),- kaaliumatsetaat (E 261),- naatriumdiatsetaat (E 262),- kaltsiumatsetaat (E 263).2. MääratlusSipelghappe, formiaatide ja muude oksüdeeruvate saasteainete sisaldus: käesoleva meetodi abil määratud sipelghappe, formiaatide ja muude oksüdeeruvate saasteainete sisaldus.3. PõhimõteProovi lahust töödeldakse kaaliumpermanganaadi standardlahusega leeliselises keskkonnas, kusjuures tekib mangaandioksiid. Moodustunud mangaandioksiidi kogus ja kaaliumpermanganaadi liig määratakse jodomeetriliselt happelises keskkonnas ning oksüdeeruvate saasteainete kontsentratsioon arvutatakse ümber sipelghappe ekvivalentsisalduseks.4. Reaktiivid4.1. Kaaliumjodiid.4.2. Kaaliumpermanganaadi lahus, 0,02molaarne.4.3. Naatriumkarbonaat (veevaba).4.4. Naatriumtiosulfaat, 0,1molaarne.4.5. Tärklise lahus, ligikaudu 1(massi/mahu)protsendiline.4.6. Lahjendatud väävelhape: 90 ml väävelhapet (20 °C = 1,84 g/ml) valatakse vette ja lahjendatakse kontsentratsioonini 1 : 1.5. Seadmed5.1. Veevann, mis võimaldab töötada keeva veega.5.2. Analüütilised kaalud.6. Töö käikJuhul kui uuritav proov kujutab endast vaba hapet, kaalutakse ligikaudu 10 g proovi 10 mg täpsusega, lahjendatakse 70 ml veega ning lisatakse lahus, mis on saadud 10 g veevaba naatriumkarbonaadi (4.3) lahustamisel 30 ml vees. Kui proov kujutab endast soola, võetakse sellest ligikaudu 10 g kaalutis 10 mg täpsusega ja lahustatakse 100 ml vees. Lisatakse 1 g veevaba naatriumkarbonaati (4.3) ja loksutatakse kuni lahustumiseni. Seejärel lisatakse 20 ml 0,02molaarset kaaliumpermanganaati (4.2) ja kuumutatakse keeval veevannil 15 minutit. Segul lastakse jahtuda. Lisatakse 50 ml lahjendatud väävelhapet (4.6) ja 0,5 g kaaliumjodiidi (4.1). Segatakse, kuni kogu sadenenud mangaandioksiid lahustub. Lahust tiitritakse 0,1molaarse naatriumtiosulfaadiga (4.4) kahvatukollase värvuseni. Lisatakse mõned tilgad tärklise lahust (4.5) ja jätkatakse tiitrimist kuni lahuse valastumiseni.7. Tulemuste väljendamine7.1. Valem ja arvutamismeetodSipelghappe, formiaatide ja muude oksüdeeruvate saasteainete protsentuaalne sisaldus, ümber arvutatuna sipelghappe ekvivalentsisalduseks, on[pic]kusa = kaaliumpermanganaadi molaarsus,b = naatriumtiosulfaadi molaarsus,mo = proovist võetud kaalutise algmass grammides,V = tiitrimiseks kulunud 0,1molaarse naatriumtiosulfaadi ruumala milliliitrites.7.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 5 mg 100 g proovi kohta.8. Märkused8.1. 10 g proovi korral vastab 11,3 ml 0,1molaarset tiitrimiseks kulunud naatriumtiosulfaadi lahust 0,2 %-lisele sipelghappe sisaldusele.8.2. Kui proov ei sisalda formiaati, piisab 20 ml kaaliumpermanganaadi lisamisest, kui aga sipelghappe sisaldus on üle 0,27 massiprotsendi, osutub kaaliumpermanganaadi liig ebapiisavaks, millele viitab kulutatud tiitrimislahuse konstantne maht 8 ml. Sellisel juhul tuleb määramist korrata, kasutades väiksemat proovi massi.3. MEETODMITTELENDUVATE AINETE MÄÄRAMINE PROPIOONHAPPES (E 280)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse mittelenduvate ainete sisaldust propioonhappes (E 280).2. MääratlusMittelenduvate ainete sisaldus propioonhappes: käesoleva meetodi abil määratud mittelenduvate ainete sisaldus.3. PõhimõteProov aurutatakse kokku, kuivatatakse 103  2 °C juures ja jääk määratakse gravimeetriliselt.4. Seadmed4.1. Kvartsist või plaatinast aurutusliuad, piisava mahuga 100 g proovi jaoks.4.2. Elekterküttega kuivatuskapp, termostateeritav 103  2 °C juures.4.3. Analüütilised kaalud.4.4. Veevann, mis võimaldab töötada keeva veega.4.5. Niiskuseindikaatoriga varustatud eksikaator värskelt aktiveeritud silikageeli või samaväärse kuivatusainega.5. Töö käikEelnevalt kuivatatud ja kaalutud aurutusliuda (4.1) pannakse 0,1 g täpsusega mõõdetud 100 g propioonhappe kaalutis. Proov aurutatakse kokku keeval veevannil (4.4) tõmbekapis. Kui kogu propioonhape on aurustunud, asetatakse aurutusliud üheks tunniks kuivatuskappi (4.2) 103  2 °C juures. Seejärel pannakse aurutusliud eksikaatorisse, lastakse jahtuda ja kaalutakse. Kuumutamist, jahutamist ja kaalumist korratakse, kuni kahe järjestikuse kaalumise tulemused ei erine enam kui 0,5 mg. Kui mass kasvab, lähtutakse arvutamisel väikseimast registreeritud lugemist.6. Tulemuste väljendamine6.1.Valem ja arvutamismeetodMittelenduvate ainete protsentuaalne sisaldust proovis on[pic]kusm1 = aurustamisjäägi mass grammides,mo = uuritava proovi mass grammides.6.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 5 mg 100 g proovi kohta.4. MEETODMASSIKAO MÄÄRAMINE NAATRIUMNITRITI (E 250) KUIVATAMISEL1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse massikadu naatriumnitriti (E 250) kuivatamisel.2. MääratlusNaatriumnitriti niiskusesisaldus: käesoleva meetodi abil määratud massikadu kuivatamisel.3. PõhimõteKuivatamisel tekkiva massikao leidmiseks proov kuivatatakse kuivatuskapis 103  2 °C juures, kaalutakse ja arvutatakse massikadu.4. Seadmed4.1. Kuivatuskapp, termostateeritav 103  2 °C juures.4.2. Lamedapõhjaline kaaluklaas vabalt sulguva kaanega, läbimõõt 60-80 mm, sügavus vähemalt 25 mm.4.3. Niiskuseindikaatoriga varustatud eksikaator värskelt aktiveeritud silikageeli või samaväärse kuivatusainega.4.4. Analüütilised kaalud.5. Töö käikKaaluklaasilt (4.2) eemaldatakse kaas ning kaaluklaasi ja selle kaant kuumutatakse kuivatuskapis (4.1) 103  2 °C juures üks tund. Kaas pannakse uuesti kaaluklaasile (4.2), kaanega suletud kaaluklaas asetatakse eksikaatorisse (4.3) ja lastakse jahtuda toatemperatuurini. Kaanega suletud kaaluklaas (4.2) kaalutakse 10 mg täpsusega. Kaaluklaasi asetatakse 10 mg täpsusega võetud ligikaudu 10 g proovi kaalutis. Kaas eemaldatakse ning kaaluklaas ja kaas pannakse üheks tunniks kuivatuskappi (4.1) 103  2 °C juures. Kaaluklaas suletakse uuesti kaanega ja lastakse eksikaatoris (4.3) jahtuda toatemperatuurini. Seejärel kaalutakse 10 mg täpsusega. Kuumutamist, jahutamist ja kaalumist korratakse, kuni kahe järjestikuse kaalumise tulemused erinevad vähem kui 10 mg. Kui mass kasvab, lähtutakse arvutamisel väikseimast registreeritud lugemist.6. Tulemuste väljendamine6.1. Valem ja arvutamismeetodProovi kuivatamisel tekkinud massikao protsent on[pic]kusm1 = kaaluklaasi mass grammides,m2 = kaaluklaasi ja proovi mass grammides enne kuivatamist,m3 = kaaluklaasi ja proovi mass grammides pärast kuivatamist.6.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 100 mg 100 g proovi kohta.5. MEETODSALITSÜÜLHAPPE PIIRSISALDUSE KATSED ETÜÜL-P-HÜDROKSÜBENSOAADIGA (E 214), ETÜÜL-P-HÜDROKSÜBENSOAADI NAARIUMSOOLAGA (E 215), n-PROPÜÜL-P-HÜDROKSÜBENSOAADIGA (E 216), n-PROPÜÜL-P-HÜDROKSÜBENSOAADI NAATRIUMSOOLAGA (E 217), METÜÜL-P-HÜDROKSÜBENSOAADIGA (E 218) JA METÜÜL-P-HÜDROKSÜBENSOAADI NAATRIUMSOOLAGA (E 219)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse salitsüülhappe sisaldust etüül-p-hüdroksübensoaadis (E 214), n-propüül-p-hüdroksübensoaadis (E 216), metüül-p-hüdroksübensoaadis (E 218) ja nende naatriumsoolades (E 215, E 217 ja E 219).2. MääratlusSalitsüülhappe piirsisalduse katse tulemus: käesoleval meetodil tehtud piirsisalduskatse tulemus.3. PõhimõteAmmooniumraud(III)sulfaadi toimel värvub proovilahus violetseks. Värvuse intensiivsust võrreldakse etalonlahuse värvuse intensiivsusega.4. Reaktiivid4.1. 0,2(massi/mahu)protsendiline ammooniumraud(III)sulfaadi lahus. Lahuse valmistamiseks lahustatakse 0,2 g ammooniumraud(III)sulfaatdodekahüdraati 50 ml vees, lisatakse 10 ml 10mahuprotsendilist lämmastikhapet ja lahjendatakse veega 100 milliliitrini.4.2. 95mahuprotsendiline etanool.4.3. Salitsüülhappe lahus, 0,1 g/l.4.4. Väävelhape, 1molaarne.5. Seadmed5.1. Nessleri silindrid, gradueeritud maht 50 ml, kogumaht ligikaudu 60 ml.6. Töö käik6.1. Etüül-p-hüdroksübensoaadi, n-propüül-p-hüdroksübensoaadi ja metüül-p-hüdroksübensoaadi proovid6.1.1. 0,1 g proovi kaalutakse 1 mg täpsusega ja lahustatakse 10 ml 95mahuprotsendilises etanoolis (4.2). Saadud lahus kantakse gradueeritud Nessleri silindrisse (5.1) ja lahjendatakse veega 50 milliliitrini. Segatakse ning lisatakse, jätkates segamist, 1 ml ammooniumraud(III)sulfaadi lahust (4.1). Lahusel lastakse seista üks minut.6.1.2. Samaaegselt valmistatakse etalonlahus, korrates punktis 6.1.1 kirjeldatud protseduuri, kuid selle erinevusega, et 0,1 g proovi asemel võetakse 1 ml salitsüülhappe lahust (4.3).6.1.3. Võrreldakse proovilahuse ja etalonlahuse värvust.6.2. Etüül-p-hüdroksübensoaadi, n-propüül-p-hüdroksübensoaadi ja metüül-p-hüdroksübensoaadi naatriumsoolade proovid6.2.1. Korratakse punktis 6.1.1 kirjeldatud protseduuri, kuid selle erinevusega, et enne lahjendamist 50 milliliitrini hapestatakse lahus 1molaarse väävelhappega (4.4) pH 5ni.6.2.2. Korratakse punktis 6.1.2 kirjeldatud protseduuri.6.2.3. Korratakse punktis 6.1.3 kirjeldatud protseduuri.7. Tulemuste väljendamine7.1. Piirsisalduskatse tõlgendamineKui punakasvioletne värvus on proovilahusega silindris intensiivsem kui etalonlahusega silindris, on katse positiivne ja proov sisaldab üle 0,1 % salitsüülhapet.7.2. TundlikkusKatse avastamislävi on 30 mg salitsüülhapet 100 g proovi kohta.7.3. MärkusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe piirsisalduskatse tulemused peavad olema identsed.6. MEETODVABA ÄÄDIKHAPPE MÄÄRAMINE NAATRIUMDIATSETAADIS (E 262)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse vaba äädikhappe sisaldust naatriumdiatsetaadis (E 262).2. MääratlusÄädikhappe sisaldus: käesoleva meetodi abil määratud äädikhappe sisaldus.3. PõhimõteProovis sisalduva äädikhappe otsetiitrimine naatriumhüdroksiidi standardlahuse ja fenoolftaleiinindikaatori abil.4. Reaktiivid4.1. Fenoolftaleiini lahus etanoolis, 1(massi/mahu)protsendiline.4.2. Naatriumhüdroksiid, 1molaarne.5. Seadmed5.1. Analüütilised kaalud6. Töö käikProovist võetakse ligikaudu 3 g kaalutis 1 mg täpsusega ja lahustatakse see ligikaudu 50 ml vees. Lisatakse 2 või 3 tilka fenoolftaleiinindikaatori lahust (4.1) ja tiitritakse 1molaarse naatriumhüdroksiidiga (4.2), kuni punane värvus jääb püsima 5 sekundiks.7. Tulemuste väljendamine7.1. Valem ja arvutamismeetodÄädikhappe protsent proovi massist on[pic]kusV = tiitrimiseks kulunud naatriumhüdroksiidi lahuse (4.2) ruumala milliliitrites,c = naatriumhüdroksiidi lahuse kontsentratsioon, mol/l,m0 = proovist võetud kaalutise algmass grammides.7.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 500 mg 100 g proovi kohta.8. Märkus40 % äädikhapet sisaldava 3 g proovi tiitrimiseks kulub 20 ml 1molaarset naatriumhüdroksiidi lahust.7. MEETODNAATRIUMATSETAADI MÄÄRAMINE NAATRIUMDIATSETAADIS (E 262)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse naatriumatsetaadi ja vee sisaldust naatriumdiatsetaadis (E 262), ümber arvutatuna naatriumatsetaadi ekvivalentsisalduseks.2. MääratlusNaatriumatsetaadi sisaldus: käesoleva meetodi abil määratud naatriumatsetaadi ja vee sisaldus, ümber arvutatuna naatriumatsetaadi ekvivalentsisalduseks.3. PõhimõteProov lahustatakse jää-äädikhappes ja tiitritakse perkloorhappe standardlahusega, kasutades indikaatorina kristallvioletti.4. Reaktiivid4.1. Jää-äädikhape, 20 °C = 1,049 g/ml (ette nähtud tiitrimiseks mittevesilahuses).4.2. Kristallvioleti (CI nr 42555) 0,2(massi/mahu)protsendiline lahus jää-äädikhappes, kasutatav indikaatorlahusena.4.3. Kaaliumvesinikftalaat, C8H5KO4.4.4. Atseetanhüdriid, (CH3CO)2O.4.5. Perkloorhappe 0,1molaarne lahus jää-äädikhappes. Lahus valmistatakse ja standarditakse järgmiselt.1 000 ml lihvklaaskorgiga mõõtekolbi pannakse P g perkloorhapet. Kogus P arvutatakse järgmise valemi abil:[pic]kus m on perkloorhappe kontsentratsioon massiprotsentides, mis määratakse alkalimeetrilise tiitrimisega (kõige sobivam on 70-72massiprotsendiline hape). Mõõtekolbi pannakse veel ligikaudu 100 ml jää-äädikhapet ja segu pidevalt segades ning jahutades lisatakse seejärel väikeste koguste haaval Q grammi atseetanhüdriidi. Kogus Q arvutatakse järgmise valemi abil:[pic]kus P on mõõtekolbi pandud perkloorhappe kogus ning a on atseetanhüdriidi kontsentratsioon massiprotsentides. Mõõtekolb suletakse korgiga ja lastakse seista 24 tundi pimedas, seejärel täidetakse jää-äädikhappega 1 000 ml-ni. Selliselt saadud lahus on praktiliselt veevaba. Lahus standarditakse kaaliumvesinikftalaadi abil järgmiselt.Eelnevalt 2 tundi 110 °C juures kuumutatud kaaliumvesinikftalaadist võetakse ligikaudu 0,2 g kaalutis 0,1 mg täpsusega ja lahustatakse see ettevaatlikult soojendades 25 ml jää-äädikhappes tiitrimisklaasis. Lahus jahutatakse, lisatakse 2 tilka 0,2massiprotsendilist kristallvioleti lahust jää-äädikhappes (4.2) ja tiitritakse perkloorhappe lahusega, kuni indikaator värvub kahvaturoheliseks. Kasutades sama lahusti mahtu, tehakse veel pimetiitrimine ning tegeliku tiitrimise tulemusest lahutatakse pimetiitrimise tulemus. 20,42 mg kaaliumvesinikftalaati on ekvivalentne 1 milliliitri 0,1molaarse perkloorhappega.5. Seadmed5.1. Analüütilised kaalud6. Töö käikProovist võetakse ligikaudu 0,2 g kaalutis 0,5 mg täpsusega ja lahustatakse see 50 ml jää-äädikhappes (4.1). Lisatakse mõned tilgad kristallviolettindikaatori lahust (4.2) ja tiitritakse 0,1molaarse perkloorhappe standardlahusega (4.5) kahvaturohelise värvuseni.7. Tulemuste väljendamine7.1. Valem ja arvutamismeetodPunktis 2 määratletud naatriumatsetaadi sisaldus väljendatuna protsentides proovi massist on[pic]kusV = tiitrimiseks kulunud perkloorhappe standardlahuse (4.5) maht milliliitritesc = perkloorhappe lahuse (4.5) molaarsus,m0 = proovist võetud kaalutise algmass grammides.7.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 1,5 g 100 g proovi kohta.8. MärkusKäesolevas meetodis kasutatavad reaktiivid on mürgised ja plahvatusohtlikud ning neid tuleb käsitseda ettevaatlikult.8. MEETODALDEHÜÜDIDE PIIRSISALDUSE KATSED SORBHAPPEGA (E 200), NAATRIUM-, KAALIUM- JA KALTSIUMSORBAADIGA (E 201, E 202, E 203) NING PROPIOONHAPPEGA (E 280)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse aldehüüdide sisaldust, ümber arvutatuna formaldehüüdi ekvivalentsisalduseks, järgmistes ainetes:- sorbhappes (E 200), naatrium-, kaalium ja kaltsiumsorbaadis (E 201, E 202, E 203),- propioonhappes (E 280).2. MääratlusAldehüüdide piirsisalduse katse tulemus: käesoleval meetodil tehtud piirsisalduskatse tulemus.3. PõhimõteVõrreldakse proovilahuses leiduvate aldehüüdide ja võrdluslahuses sisalduva formaldehüüdi reageerimisel Schiffi reaktiiviga tekkivate punaste komplekside värvuse intensiivsust.4. Reaktiivid4.1. Formaldehüüdi standardlahus (0,01 mg/ml): valmistatakse kontsentreeritud formaldehüüdilahuse (400 mg/ml) lahjendamise teel.4.2. Schiffi reaktiiv.5. Töö käik5.1. Proovist võetakse ligikaudu 1 g kaalutis 1 mg täpsusega, lisatakse 100 ml vett ja loksutatakse. Vajaduse korral lahus filtreeritakse ning 1 ml filtraadile või filtreerimata proovilahusele lisatakse 1 ml Schiffi reaktiivi (4.2). Samaaegselt lisatakse ka 1 ml formaldehüüdi etalonlahusele (4.1) 1 ml Schiffi reaktiivi (4.2).5.2. Võrreldakse proovilahuse ja etalonlahuse värvust.6. Tulemuste väljendamine6.1. Piirsisalduskatse tõlgendamineKui punane värvus on proovilahusega katseklaasis intensiivsem kui etalonlahusega katseklaasis, on katse positiivne ja proov sisaldab üle 0,1 % aldehüüde ümber arvutatuna formaldehüüdiks.6.2. TundlikkusKatse avastamislävi on 30 mg formaldehüüdi 100 g proovi kohta.6.3. MärkusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe piirsisalduskatse tulemused peavad olema identsed.9. MEETODLETSITIINIDE (E 322) PEROKSIIDIARVU MÄÄRAMINE1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse letsitiinide (E 322) peroksiidiarvu.2. MääratlusLetsitiinide peroksiidiarv: käesoleva meetodi abil saadud tulemus.3. PõhimõteKaaliumjodiid oksüdeeritakse letsitiini peroksiidide toimel ja vabanenud jood tiitritakse naatriumtiosulfaadi standardlahusega.4. Reaktiivid4.1. Jää-äädikhape.4.2. Kloroform.4.3. Kaaliumjodiid.4.4. Naatriumtiosulfaat, 0,1molaarne või 0,01molaarne.4.5. Tärklise lahus, ligikaudu 1(massi/mahu)protsendiline.5. Seadmed5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Joonisel kujutatud aparaat, mis koosneb järgmistest osadest:5.2.1. ümarkolb, 100 ml;5.2.2. püstjahuti;5.2.3. klaaslihvidega klaasvahetükk, pikkus 250 mm, siseläbimõõt 22 mm;5.2.4. väike keeduklaas, välisläbimõõt 20 mm, kõrgus 35-50 mm.6. Töö käik6.1. 100 ml ümarkolbi (5.2.1) pannakse 10 ml jää-äädikhapet (4.1) ja 10 ml kloroformi (4.2). Paigaldatakse vahetükk (5.2.3) ja püstjahuti (5.2.2) ning segu keedetakse nõrgalt 2 minutit kogu lahustunud õhu eemaldamiseks. 1 g kaaliumjodiidi (4.3) lahustatakse 1,3 ml vees ja saadud lahus lisatakse kolvis (5.2.1) olevale segule, jälgides et keemine ei lakkaks.Kui sellel analüüsi etapil värvub lahus kollaseks, tuleb analüüs katkestada ja korrata määramist värskete reaktiividega.6.2. Proovist võetakse ligikaudu 1 g kaalutis täpsusega 1 mg ja pärast keetmist veel 2 minuti jooksul lisatakse see ümarkolbi (5.2.1), jälgides ka nüüd, et keemine pidevalt jätkuks. Selleks tuleb kaalutis eelnevalt asetada joonisel kujutatud väikesesse sobiva põhjaga keeduklaasi (5.2.4), mida saab klaasvarda abil läbi vahetüki (5.2.3.) alla lasta. Püstjahuti (5.2.2) võib lühemaks ajaks eemaldada. Keetmist jätkatakse veel 3-4 minutit. Seejärel lõpetatakse kuumutamine ja eemaldatakse kohe püstjahuti (5.2.2). Läbi vahetüki (5.2.3) lisatakse kiiresti 50 ml vett. Vahetükk (5.2.3) eemaldatakse ja ümarkolb (5.2.1) jahutatakse voolava kraanivee all toatemperatuurini. Lahust tiitritakse 0,1- või 0,01molaarse naatriumtiosulfaadiga (4.4), kuni vesifaas muutub kahvatukollaseks. Lisatakse 1 ml tärklise lahust (4.5) ja jätkatakse tiitrimist kuni sinise värvuse kadumiseni. Tiitrimise kestel tuleb ümarkolbi (5.2.1) hoolega loksutada, et jood eralduks mittevesifaasist täielikult.6.3. Pimetiitrimise tulemuse saamiseks korratakse punktides 6.1 ja 6.2 kirjeldatud kogu protseduuri selle erinevusega, et proovi ei lisata.7. Tulemuste väljendamine7.1. Valem ja arvutamismeetodProovi peroksiidiarv (milliekvivalentides kilogrammi kohta) on[pic]kusV1 = proovi tiitrimiseks (6.2) kulunud tiosulfaadi lahuse ruumala milliliitrites,V1 = pimekatses tiitrimiseks (6.3) kulunud tiosulfaadi lahuse ruumala milliliitrites,a = naatriumtiosulfaadi lahuse kontsentratsioon, mol/l,m0 = proovist võetud kaalutise algmass grammides.7.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahes katses saadud peroksiidarvud ei tohi erineda üle 0,5 (peroksiidarv väljendatakse milliekvivalentides 1 kilogrammi proovi kohta).8. Märkused8.1. Tiitrimiseks kasutatava naatriumtiosulfaadi lahuse kontsentratsioon valitakse olenevalt oodatavast tiitrimistulemusest. Kui tiitrimiseks kulub alla 0,5 ml 0,1molaarset naatriumtiosulfaati, tuleb määramist korrata, kasutades 0,01molaarset naatriumtiosulfaati.8.2. Analüüsi ei tohi teha tugeva valguse käes.[INSERT IMAGES]5.2.2. Püstjahuti5.2.3. Vahetükk:- pikkus: 250 mm- siseläbimõõt: 22 mm5.2.1. Ümarkolb (100 ml)5.2.4. Väike keeduklaas:- välisläbimõõt: 20 mm- kõrgus: 35-50 mmAparaat letsitiinide peroksiidiarvu määramiseks10. MEETODTOLUEENIS LAHUSTUMATUTE AINETE MÄÄRAMINE LETSITIINIDES (322)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse tolueenis lahustumatuid aineid letsitiinides (E 322).2. MääratlusTolueenis lahustumatute ainete sisaldus: käesoleva meetodi abil määratud tolueenis lahustumatute ainete sisaldus.3. PõhimõteProov lahustatakse tolueenis, filtreeritakse ning jääk kuivatatakse ja kaalutakse.4. Reaktiivid4.1. Tolueen.5. Seadmed5.1. Klaasfiltertiigel, 30 ml, G 3 või samaväärse poorsusega.5.2. Elektriline kuivatuskapp, termostateeritav 103  2 °C juures.5.3. Veevann, mis võimaldab töötada kuni 60 °C juures.5.4. Niiskuseindikaatoriga varustatud eksikaator värskelt aktiveeritud silikageeli või samaväärse kuivatusainega.5.5. Koonilised kolvid, 500 ml.5.6. Vaakumpump.5.7. Analüütilised kaalud.6. Töö käik6.1. 30 ml klaasfiltertiigel (5.1) kuivatatakse kuivatuskapis (5.2) 103  2 °C juures. Seejärel pannakse klaasfiltertiigel eksikaatorisse (5.4), lastakse jahtuda ja kaalutakse.6.2. Letsitiinide proov segatakse hoolega läbi, vajaduse korral eelnevalt soojendades veevannil (5.3). Proovist võetakse koonilisse kolbi (5.5) ligikaudu 10 g kaalutis 1 mg täpsusega. Lisatakse 100 ml tolueeni (4.1) ja segatakse, kuni kogu letsitiin on näiliselt lahustunud. Segu filtreeritakse läbi klaasfiltertiigli (5.1). Koonilist kolbi (5.5) pestakse 25 ml tolueeniga (4.1) ja lastakse ka kasutatud tolueen läbi klaasfiltertiigli (5.1). Pesemisprotseduuri 25 ml tolueeniga (4.1) korratakse veel kord. Tolueeni liig eemaldatakse klaasfiltertiiglist (5.1) imemise abil.6.3. Klaasfiltertiiglit (5.1) kuivatatakse kuivatuskapis (5.2) 103  2 °C juures 2 tundi. Seejärel pannakse klaasfiltertiigel eksikaatorisse (5.4) ja lastakse jahtuda. Pärast jahtumist klaasfiltertiigel koos jäägiga kaalutakse.6.4. Punktis 6.3 kirjeldatud protseduuri korratakse, kuni kahe järjestikuse kaalumise tulemused ei erine enam kui 0,5 mg.Kui mass kasvab, lähtutakse arvutamisel väikseimast registreeritud lugemist.7. Tulemuste väljendamine7.1. Valem ja arvutamismeetodTolueenis lahustumatute ainete sisaldus on[pic]kusm1 = tühja klaasfiltertiigli mass grammides (6.1),m2 = klaasfiltertiigli ja jäägi mass grammides (6.4),m0 = proovist võetud kaalutise algmass grammides.7.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 30 mg 100 g proovi kohta.11. MEETODREDUTSEERIVATE AINETE PIIRSISALDUSE KATSED NAATRIUM-, KAALIUM- JA KALTSIUMLAKTAADIGA (E 325, E 326 JA E 327)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse kvalitatiivselt redutseerivaid aineid järgmistes ainetes:- naatriumlaktaadis (E 325),- kaaliumlaktaadis (E 326),- kaltsiumlaktaadis (E 327).2. MääratlusRedutseerivate ainete piirsisalduse katse tulemus: käesoleval meetodil tehtud piirsisalduskatse tulemus.3. PõhimõteRedutseeriva toimega ained taandavad Fehlingi lahust. Tavaliselt on redutseerijateks suhkrud.4. Reaktiivid4.1. Fehlingi lahus A: 6,93 g vasksulfaatpentahüdraati lahustatakse vees ja lahuse maht täiendatakse 100 milliliitrini.4.2. Fehlingi lahus B: 34,6 g kaaliumnaatriumtartraati ja 10 g naatriumhüdroksiidi lahustatakse vees ja lahuse maht täiendatakse 100 milliliitrini.5. Töö käikProovist võetakse ligikaudu 1 g kaalutis 1 mg täpsusega ja lahustatakse see 10 ml soojas vees. Lisatakse 2 ml Fehlingi lahust A (4.1) ja 2 ml Fehlingi lahust B (4.2), keedetakse segu 1 minut ja vaadatakse, kas värvus muutub. Seejuures sadestub mõnikord kaltsiumsulfaat, kuid see ei sega määramist.6. Tulemuste väljendamine6.1. Piirsisalduskatse tõlgendamineKui keetmise järel segu värvus muutub (5), on katse positiivne ja redutseerivate ainete olemasolu on tuvastatud.6.2. TundlikkusReaktsioonivõimeliste redutseerivate ainete avastamise lävi on 100 mg glükoosi 100 g proovi kohta.6.3. Märkused6.3.1. Sama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused peavad olema identsed.6.3.2. Kui proov sisaldab 2 % glükoosi, kulutatakse reaktsioonis ära kogu Fehlingi reaktiiv.12. MEETODLENDUVATE HAPETE MÄÄRAMINE ORTOFOSFORHAPPES (E 338)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse lenduvate hapete sisaldust ortofosforhappes (E 338), ümber arvutatuna äädikhappe ekvivalentsisalduseks.2. MääratlusLenduvate hapete sisaldus: käesoleva meetodi abil määratud lenduvate hapete sisaldus, ümber arvutatuna äädikhappe ekvivalentsisalduseks.3. PõhimõteProovile lisatakse vett ja destilleeritakse. Destillaati tiitritakse naatriumhüdroksüüdi standardlahusega ja arvutatakse happesus, väljendades seda äädikhappe ekvivalentsisaldusena.4. Reaktiivid4.1. Fenoolftaleiini lahus etanoolis, 1(massi/mahu)protsendiline.4.2. Naatriumhüdroksiid, 0,01molaarne.5. Seadmed5.1. Destillatsiooniaparaat, varustatud tilgapüüduriga.6. Töö käikProovist võetakse ligikaudu 60 g kaalutis 50 mg täpsusega ja pannakse see koos 75 ml värskelt keedetud külma veega tilgapüüduriga varustatud destillatsioonikolbi (5.1). Lahust segatakse ja destilleeritakse, kogudes ligikaudu 50 ml destillaati.Destillaati tiitritakse 0,01molaarse naatriumhüdroksüüdi standardlahusega (4.2), kasutades indikaatorina fenoolftaleiini (4.1). Tiitrimine lõpetatakse, kui ilmub punane värvus, mis püsib 10 sekundit.7. Tulemuste väljendamine7.1. Valem ja arvutamismeetodLenduvate hapete sisaldus, väljendatuna äädikhappe milligrammides 1 kg proovi kohta, on[pic]kusV = tiitrimiseks kulunud 0,01molaarse naatriumhüdroksiidi ruumala milliliitrites,m0 = ortofosforhappe proovist võetud kaalutise mass grammides.7.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 1 mg 100 g proovi kohta.13. MEETODNITRAATIDE PIIRSISALDUSE KATSE ORTOFOSFORHAPPEGA (E 338)1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse nitraate ortofosforhappes (E 338).2. MääratlusNaatriumnitraadi ekvivalentsisaldusena väljendatud nitraatide piirsisalduse katse tulemus: käesoleval meetodil tehtud piirsisalduskatse tulemus.3. PõhimõteProovile lisatakse indigokarmiini lahust ja kontsentreeritud väävelhapet. Oksüdeerivate ainete, sealhulgas nitraatide toimel lahuse sinine värvus kaob.4. Reaktiivid4.1. Indigokarmiini lahus, 0,18(massi/mahu)protsendiline: 0,18 g naatriumindigotiindisulfonaati lahustatakse vees ja lahuse maht täiendatakse veega 100 milliliitrini.4.2. Naatriumkloriidi lahus, 0,05(massi/mahu)protsendiline.4.3. Väävelhape, kontsentreeritud (20 °C = 1,84 g/ml).5. Töö käikProovist võetakse 2 ml alikvoot ja lahjendatakse see naatriumkloriidi lahusega (4.2) 10 milliliitrini. Lisatakse 0,1 ml indigokarmiini lahust (4.1) ja seejärel aeglaselt ning jahutades 10 ml kontsentreeritud väävelhapet (4.3). Vaadatakse, kas lahuse sinine värvus püsib 5 minutit.6. Tulemuste väljendamine6.1. Piirsisalduskatse tõlgendamine.Kui 5 minuti jooksul sinine värvus kaob, on katse positiivne ja naatriumnitraadi ekvivalentsisaldusena väljendatud oksüdeerivate ainete sisaldus on üle 5 mg/kg.6.2. Märkused.6.2.1. Tuleb teha ka pimekatse.6.2.2. Sama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe piirsisalduskatse tulemused peavad olema identsed.6.2.3. Ei tohi kasutada indigokarmiini lahust, mis on valmistatud enam kui 60 päeva tagasi.6.2.4. Kui on saadud positiivne tulemus, võib proov sisaldada nii nitraate kui ka muid oksüdeerivaid aineid, sellepärast peab määramist kordama, kasutades ISO meetodit 3709 (1976) "Tööstuslikuks kasutamiseks (sealhulgas toiduainetes kasutamiseks) mõeldud fosforhape. Lämmastikoksiidide sisalduse määramine. 3,4-ksülenoolspektrofotomeetriline meetod".14. MEETODVEES LAHUSTUMATUTE AINETE MÄÄRAMINE MONO-, DI- JA TRINAATRIUMORTOFOSFAADIS NING MONO-, DI- JA TRIKAALIUMORTOFOSFAADIS (E 339(i), E 339(ii), E 339(iii), E 340(i), E 340(ii) JA E 340(iii))1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesoleva meetodi abil määratakse vees lahustumatute ainete sisaldust järgmistes ainetes:- mononaatriumortofosfaadis (E 339(i)),- dinaatriumortofosfaadis (E 339(ii)),- trinaatriumortofosfaadis (E 339(iii)),- monokaaliumortofosfaadis (E 340(i)),- dikaaliumortofosfaadis (E 340(ii)),- trikaaliumortofosfaadis (E 340(iii)).2. MääratlusVees lahustumatute ainete sisaldus: käesoleva meetodi abil määratud vees lahustumatute ainete sisaldus.3. PõhimõteProov lahustatakse vees ja filtreeritakse läbi sobiva portselanfiltertiigli. Pärast pesemist ja kuivatamist jääk kaalutakse ja kaalumistulemuse põhjal arvutatakse vees lahustumatute ainete sisaldus.4. Seadmed4.1. Portselanfiltertiigel, G 3 või samaväärse poorsusega.4.2. Niiskuseindikaatoriga varustatud eksikaator värskelt aktiveeritud silikageeli või samaväärse kuivatusainega.4.3. Kuivatuskapp, termostateeritav 103  2 °C juures.4.4. Polüpropüleennõu, 400 ml.4.5. Veevann, mis võimaldab töötada keeva veega.5. Töö käikFosfaadiproovist võetakse ligikaudu 10 g kaalutis 10 mg täpsusega, lahustatakse, kuumutades keemiseni 100 ml vees polüpropüleennõus (4.4), ja seejärel hoitakse kuumas veevannis (4.5) 15 minutit. Lahus filtreeritakse läbi eelnevalt puhastatud, kuivatatud ja kaalutud portselanfiltertiigli (4.1). Lahustumatut jääki pestakse kuuma veega. Portselanfiltertiigel koos jäägiga asetatakse kuivatuskappi (4.3) ja kuivatatakse 103  2 °C juures 2 tundi.Seejärel pannakse portselanfiltertiigel eksikaatorisse, lastakse jahtuda ja kaalutakse.Kuivatamist, jahutamist ja kaalumist korratakse, kuni kahe järjestikuse kaalumise tulemused ei erine enam kui 0,5 mg. Kui mass kasvab, lähtutakse arvutamisel väikseimast registreeritud lugemist.6. Tulemuste väljendamine6.1. Valem ja arvutamismeetodVees lahustumatute ainete sisaldus proovis on[pic]kusm1 = jäägi mass grammides pärast kuivatamist,m0 = võetud kaalutise mass grammides.6.2. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 10 mg 100 g proovi kohta.15. MEETODTOIDUAINETES KASUTATAVATE LISAAINETE pH MÄÄRAMINE1. Rakendatavus ja rakendusalaKäesolevas meetodis on antud üldjuhised toiduainetes kasutatavate lisaainetepH määramiseks.2. MääratlusToidulisaainete pH: käesoleva meetodi abil määratud pH väärtus.3. PõhimõteVees lahustatud või suspendeeritud proovi pH määratakse kokkuleppeliselt klaaselektroodi, võrdluselektroodi ja pH-meetri abil.4. Reaktiivid4.1. Seadme kaliibrimiseks kasutatakse järgmisi puhverlahuseid.4.1.1. Puhverlahus pH 6,88, 20 °C, mis koosneb võrdsetes mahtudes võetud 0,05molaarsest kaaliumdivesinikfosfaadist (KH2PO4) ja 0,05molaarsest dinaatriumvesinikortofosfaatdihüdraadist (Na2HPO4  2H2O).4.1.2. Puhverlahus pH 4, 20 °C, mis kujutab endast 0,05molaarset kaaliumvesinikftalaadi (C8H5KO4) lahust.4.1.3. Puhverlahus pH 9,22, 20 °C, mis kujutab endast 0,05molaarset naatriumboraadi (Na2B4O7  10H2O) lahust.4.2. Küllastunud või 3molaarne kaaliumkloriidi lahus või mõni muu tootja poolt ettenähtud lahus võrdluselektroodi täitmiseks.4.3. Süsihappegaasivaba destilleeritud vesi, pH 56.5. Seadmed5.1. pH-meeter täpsusega 0,01 pH ühikut.5.2. Kas liitelektrood või eraldi klaaselektrood ja võrdluselektrood koos elektroodide hoidmiseks sobivate käppadega.5.3. Magnetsegaja, küttekehaga.5.4. Termomeeter, kaliibrimisvahemik 0100 °C.6. Töö käik6.1. pH-meetri standardimineKlaaselektrood seatakse töökorda vastavalt tootja juhendile. Klaaselektroodiga saadud pH lugemeid kontrollitakse korrapäraselt teada oleva pH-ga puhverlahuste abil.Enne järgmisesse proovi- või standardlahusesse asetamist pestakse elektroode veega ja pühitakse ettevaatlikult pehme riidega, kuid neid võib ka loputada veega ja seejärel kaks korda järgmise proovi- või standardlahusega.Kui uuritav proov on happeline, kasutatakse pH lugemite kontrollimiseks puhverlahust pH 4 (4.1.2) ja puhverlahust pH 6,88 (4.1.1). Kui uuritav proov on leeliseline, kasutatakse pH lugemite kontrollimiseks puhverlahust pH 9,22 (4.1.3) ja puhverlahust pH 6,88 (4.1.1).6.2. Proovilahuse pH mõõtmineKasutatav proovilahuse kontsentratsioon ja proovi ettevalmistamise käik on ette nähtud asjakohases toiduainetes kasutatavaid lisaaineid käsitlevas ühenduse direktiivis.Proovilahus valmistatakse ettenähtud viisil, kasutades destilleeritud vett (4.3) ning seejärel segades reguleeritakse selle temperatuur 20 °Cni. Segamine lõpetatakse, klaaselektroodid asetatakse lahusesse ja 2 minuti pärast võetakse pH-meetri (5.1) lugem.7. Tulemuste väljendamine7.1. KorratavusSama analüüsija poolt samades tingimustes sama prooviga samaaegselt või kiiresti teineteise järel tehtud kahe analüüsi tulemused ei tohi erineda üle 0,05 pH ühiku.8. MärkusKäesolev meetod on rakendatav toiduainetes kasutatavaid lisaaineid käsitlevates ühenduse direktiivides ettenähtud pH tingimustele vastavuse kontrollimisel üksnes sel juhul, kui toidulisaaine lahustatakse või suspendeeritakse vees.1 EÜT 115, 11.11.1962, lk 2645/62.2 EÜT L 44, 15.2.1978, lk 20.3 EÜT 12, 27.1.1964, lk 161/64.4 EÜT L 13, 19.1.1979, lk 50.5 EÜT L 157, 18.7.1970, lk 31.6 EÜT L 44, 15.2.1978, lk 18.


title: Komisjoni direktiiv, 27. juuni 1979, millega muudetakse nõukogu direktiive 66/401/EMÜ, 66/402/EMÜ, 69/208/EMÜ ja 70/458/EMÜ söödakultuuride seemnete, teraviljaseemne, õli- ja kiudtaimede seemnete ning köögiviljaseemne turustamise kohta

text:
Avis juridique important

|

31979L0641

Official Journal L 183 , 19/07/1979 P. 0013 - 0016 Greek special edition: Chapter 03 Volume 25 P. 0230  Spanish special edition: Chapter 03 Volume 16 P. 0163  Portuguese special edition Chapter 03 Volume 16 P. 0163  Finnish special edition: Chapter 3 Volume 11 P. 0032  Swedish special edition: Chapter 3 Volume 11 P. 0032

KOMISJONI DIREKTIIV,27. juuni 1979,millega muudetakse nõukogu direktiive 66/401/EMÜ, 66/402/EMÜ, 69/208/EMÜ ja 70/458/EMÜ söödakultuuride seemnete, teraviljaseemne, õli- ja kiudtaimede seemnete ning köögiviljaseemne turustamise kohta(79/641/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 14. juuni 1966. aasta direktiivi 66/401/EMÜ söödakultuuride seemnete turustamise kohta,1 viimati muudetud direktiiviga 78/1020/EMÜ,2 eriti selle artikli 2 lõiget 1a ja artiklit 21a,võttes arvesse nõukogu 14. juuni 1966. aasta direktiivi 66/402/EMÜ teraviljaseemne turustamise kohta,3 viimati muudetud direktiiviga 78/1020/EMÜ, eriti selle artikli 2 lõiget 1a ja artiklit 21a,võttes arvesse nõukogu 30. juuni 1969. aasta direktiivi 69/208/EMÜ õli- ja kiudtaimede seemnete turustamise kohta,4 viimati muudetud direktiiviga 78/1020/EMÜ, eriti selle artikli 2 lõiget 1a ja artiklit 40a,võttes arvesse nõukogu 29. septembri 1970. aasta direktiivi 70/458/EMÜ köögiviljaseemne turustamise kohta,5 viimati muudetud direktiiviga 78/692/EMÜ,6 eriti selle artikli 2 lõiget 1a ja artiklit 40a,ning arvestades, et:teaduslikku arengut silmas pidades on mitmed seemnete turustamist käsitlevates direktiivides kasutatud botaanilised nimetused osutunud valeks või küsitavaks;need nimed tuleks ühtlustada rahvusvaheliselt tavapäraselt tunnustatud nimedega;seepärast tuleks muuta nõukogu direktiive 66/401/EMÜ, 66/402/EMÜ, 69/208/EMÜ ja 70/458/EMÜ söödakultuuride seemnete, teraviljaseemne, õli- ja kiudtaimede seemnete ning köögiviljaseemne turustamise kohta;eespool nimetatud direktiivide ja nõukogu 29. septembri 1970. aasta direktiivi 70/457/EMÜ (ühise põllumajandustaimesortide kataloogi kohta,7 viimati muudetud direktiiviga 78/55/EMÜ8) teatavates sätetes kasutatakse mõistet "liik", millega määratletakse kõnealuste sätete kohaldamisala; käesoleva direktiiviga nomenklatuuri tehtavad muudatused ei tohiks mõjutada kõnealuste sätete tõlgendamist;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise põllumajanduse, aianduse ja metsanduse seemnete ja paljundusmaterjali komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Nõukogu direktiivi 66/401/EMÜ söödakultuuride seemnete turustamise kohta muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 lõike 1 punkti A alapunktis a asendatakse liiginimed:Agrostis canina L. ssp. canina Hwd. - sookastehein,Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl. - kõrge raikaerik,Phleum bertolinii DC - timut,Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. - hariklik koldkaerjärgmiste nimedega:Agrostis canina L. - sookastehein,Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl. - kõrge raikaerik,Phleum bertolonii DC - timut,Trisetum flavescens (L.) Beauv. - harilik koldkaer.2. Artikli 2 lõike 1 punkti A alapunktis b asendatakse liiginimed:Medicago varia Martyn - lutsern,Onobrychis sativa Lam. - esparsett,Pisum arvense L. - põldhernes,Trigonella foenumgraecum L. - põld-lambaläätsjärgmiste nimedega:Medicago × varia Martyn - lutsern,Onobrychis viciifolia Scop. - esparsett,Pisum sativum L. (partim) - põldhernes,Trigonella foenum-graecum L. - põld-lambalääts.3. Artikli 2 lõike 1 punkti A alapunktis b asendatakse liiginimed:Vicia faba L. ssp. faba var. equina Pers. - põlduba,Vicia faba L. var. minor (Peterm.) Bull - põldubajärgmise nimega:Vicia faba L. (partim) - põlduba.4. Artikli 3 lõikes 1 asendatakse liiginimed:Medicago varia Martyn,Pisum arvense L.järgmiste nimedega:Medicago × varia Martyn,Pisum sativum L.5. I lisa lõikes 2, I lisa lõikes 4, II lisa I osa lõikes 1 ja II lisa II osa lõikes 1 asendatakse liiginimi:Pisum arvensejärgmise nimega:Pisum sativum.6. II lisa I osa lõike 2 punktis A, II lisa II osa lõike 2 punktis A ja III lisas asendatakse liiginimed:Agrostis canina ssp. canina,Medicago varia,Onobrychis sativa,Pisum arvensejärgmiste nimedega:Agrostis canina,Medicago × varia,Onobrychis viciifolia,Pisum sativum.7. II lisa I osa lõike 2 punktis A, II lisa II osa lõike 2 punktis A ja III lisas asendatakse liiginimed:Vicia faba ssp. var. equina,Vicia faba var. minorjärgmise nimega:Vicia faba.8. II lisa I osa lõike 2 punkti B alapunktis e asendatakse liiginimed:Pisum arvense,Vicia faba spp.järgmiste nimedega:Pisum sativum,Vicia faba.Artikkel 2Nõukogu direktiivi 66/402/EMÜ teraviljaseemne turustamise kohta muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 lõike 1 punktis A asendatakse kaks liiginime:Hordeum distichum L. - kaherealine oder,Hordeum polystichum L. - kuuerealine oderjärgmise nimega:Hordeum vulgare L. - oder.2. Artikli 2 lõike 1 punktis A asendatakse liiginimed:Triticum aestivum L. - pehme nisu,Triticum durum L. - speltanisujärgmiste nimedega:Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol. - nisu,Triticum durum Desf. - kõva nisu.3. I lisa lõike 5 punkti B alapunktis a, II lisa lõike 1 punktis A, II lisa lõike 2 punktis A ja III lisas asendatakse liiginimed:Hordeum distichum,Hordeum polystichumjärgmise nimega:Hordeum vulgare.Artikkel 3Nõukogu direktiivi 69/208/EMÜ õli- ja kiudtaimede seemnete turustamise kohta muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 lõike 1 punktis A loetletud nimed asendatakse järgmiste nimedega:Arachis hypogaea L. - maapähkel,Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern. - sarepta kapsasrohi,Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. - raps,Brassica nigra (L.) W. Koch - must sinep,Brassica rapa L. (partim) - rüps,Cannabis sativa L. - kanep,Carum carvi L. - köömen,Glycine max (L.) Merr. - sojauba,Gossypium spp. - puuvill,Helianthus annuus L. - päevalill,Linum usitatissimum L. - lina, linaseeme,Papaver somniferum L. - unimagun,Sinapis alba L. - valge sinep.2. Artikli 3 lõikest 1 jäetakse välja liiginimi Brassica campestris L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk.Nime Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk järele lisatakse nimi Brassica rapa L. (partim).3. I lisa lõikes 2 asendatakse liiginimi Brassica napus oleifera nimega Brassica napus ssp. oleifera.4. II lisa I osa lõike 3 punktist A jäetakse välja liiginimi Brassica campestris ssp. Oleifera.Nime Brassica napus ssp. oleifera järele lisatakse nimi Brassica rapa.5. III lisas asendatakse liiginimi Brassica campestris spp. oleifera nimega Brassica rapa.Artikkel 4Nõukogu direktiivi 70/458/EMÜ köögiviljaseemne turustamise kohta muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 lõike 1 punktis A asendatakse liiginimed:Citrullus vulgaris L. - arbuus,Daucus carota L. ssp. sativus (Hoffm.) Hayek - porgand,Petroselinum hortense Hoffm. - petersell,Pisum sativum L. (excl. P. arvense L.) - hernes,Valerianella locusta (L.) Betcke (V. olitoria Polt.) - põldkännak,Vicia faba major L. - põldubajärgmiste nimedega:Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai - arbuus,Daucus carota L. - porgand,Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill - petersell,Pisum sativum L. (partim) - hernes, v.a põldhernes,Valerianella locusta (L.) Laterr. - põldkännak,Vicia faba L. (partim) - põlduba.2. Artikli 2 lõike 1 punktist A jäetakse välja liiginimi Solanum lycopersicum L. (Lycopersicum esculentum Mill.) - tomat.Nime Lactuca sativa L. - salat järele lisatakse nimi Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell - tomat.3. III lisa lõike 3 punktis a ja III lisa lõikes 2 asendatakse liiginimed:Citrullus vulgaris,Petroselinum hortense,Solanum lycopersicumjärgmiste nimedega:Citrullus lanatus,Petroselinum crispum,Lycopersicon lycopersicum.Artikkel 5Käesolev direktiiv ei mõjuta direktiivide 66/401/EMÜ, 66/402/EMÜ, 69/208/EMÜ ja 70/458/EMÜ muude sätete ning direktiivi 70/457/EMÜ sätete kohaldamist.Artikkel 6Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. juuliks 1980. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 27. juuni 1979Komisjoni nimelasepresidentFinn GUNDELACH1 EÜT 125, 11.7.1966, lk 2298/66.2 EÜT L 350, 14.12.1978, lk 27.3 EÜT 125, 11.7.1966, lk 2309/66.4 EÜT L 169, 10.7.1969, lk 3.5 EÜT L 225, 12.10.1970, lk 7.6 EÜT L 236, 26.8.1978, lk 13.7 EÜT L 225, 12.10.1970, lk 1.8 EÜT L 16, 20.1.1978, lk 23.


title: Nõukogu Direktiiv, 26. juuli 1971, riiklike ehitustöölepingutega seotud teenuste osutamise vabadust ning esinduste ja filiaalide kaudu tegutsevate tööettevõtjatega riiklike ehitustöölepingute sõlmimist käsitlevate piirangute kaotamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31971L0304

Euroopa Liidu Teataja L 185 , 16/08/1971 Lk 0001 - 0004 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0107  Taanikeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1971(II) Lk 0610  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0107  Ingliskeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1971(II) Lk 0678  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 17 Köide 1 Lk 0003  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 1 Lk 0129  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 06 Köide 1 Lk 0129

		Nõukogu direktiiv,26. juuli 1971,riiklike ehitustöölepingutega seotud teenuste osutamise vabadust ning esinduste ja filiaalide kaudu tegutsevate tööettevõtjatega riiklike ehitustöölepingute sõlmimist käsitlevate piirangute kaotamise kohta(71/304/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 54 lõiget 2 ja artikli 63 lõiget 2,võttes arvesse asutamispiirangute kaotamise üldprogrammi, [1] eriti selle IV jaotise B osa,võttes arvesse teenuste osutamise vabaduse piirangute kaotamise üldprogrammi, [2] eriti selle V jaotise C osa punkti e alapunkti 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [3]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [4]ning arvestades, et:nõukogu 7. juuli 1964. aasta direktiividega 64/427/EMÜ ja 64/429/EMÜ [5] on juba kehtestatud asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse saavutamise üksikasjalikud sätted ning üleminekumeetmeid käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad ISIC põhigruppi 40 kuuluvate füüsilisest isikust ettevõtjate tegutsemise suhtes; nimetatud direktiivide kohaselt ei või tellijad diskrimineerida lepinguosalisi eraõiguslikke füüsilisi ega juriidilisi isikuid alltöövõtjate kodakondsuse alusel; ajutised piirangud on lubatud ainult selliste riiklike ehitustöölepingute sõlmimise korral, milles osaletakse kas teenuseid osutades või esinduste või filiaalide kaudu; järelikult kohaldatakse eespool nimetatud direktiivide sätteid üldiselt, mistõttu on ülearune korrata neid käesolevas direktiivis;ISIC põhigruppi 40 kuuluvad ehitustöölepingud võib sõlmida asutustega või neid võivad täita asutused, kellel on riigi, piirkondliku või kohaliku omavalitsuse või muu avalik-õigusliku juriidilise isiku antud kontsessioonid; seetõttu peavad käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluma lepingud, mis hõlmavad suurt hulka ehitustöid; vastasel korral väheneb oluliselt direktiivi reguleerimisala;Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu artikkel 97 sisaldab erisätet, mis käsitleb teadusliku või tööstusliku tuumarajatise ehitamist; vastavalt Euroopa Majandusühenduse asutamislepingu artiklile 232 tuleb sellised juhud käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta;Euroopa Majandusühendus on pärast üldprogrammide vastuvõtmist koostanud oma tööstusharude nomenklatuuri pealkirjaga "Euroopa ühenduste tööstusharude nomenklatuur" (NICE nomenklatuur); seepärast on kõnealust nomenklatuuri, mis sisaldab viiteid siseriiklikele nomenklatuuridele, lihtsam kohandada liikmesriikide vajadustega kui ISIC nomenklatuuri (rahvusvaheline majanduse tegevusalade klassifikaator); seetõttu tuleks kasutada NICE nomenklatuuri, kui see ei tähenda kõrvalekaldumist üldprogrammidega kehtestatud, ISIC nomenklatuurile viitavast ajakavast; NICE nomenklatuuri kasutamisel käesolevas direktiivis eivõi sellist mõju olla;riiklikes ehitustöölepingutes viidatakse sageli tehnospetsifikaatidele; nõukogu sätestas üldprogrammide vastuvõtmisega seoses tehtud avalduses, et tehnospetsifikaadid ei tohi sisaldada ühtki diskrimineerivat sätet; järelikult tuleb käesolevasse direktiivi lisada teatavad sellekohased üksikasjad;füüsilisest isikust ettevõtjate tegevuse suhtes kohaldatavad sätted ning asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust omavate isikute liikumise ja elamisega seotud sätted on kehtestatud või kehtestatakse eraldi direktiividega; teenuseid pakkuva isikuga töösuhtes oleva või tema nimel tegutseva tasustatud töötaja suhtes kohaldatavat süsteemi reguleeritakse asutamislepingu artiklite 48 ja 49 sätetega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid kaotavad üldprogrammide I jaotisega hõlmatud teenuseid osutavatelt või esinduste või filiaalide kaudu tegutsevatelt füüsilistelt isikutelt ja äriühingutelt (edaspidi "soodustatud isikud") piirangud, millele osutatakse kõnealuste programmide III jaotises ja mis käsitlevad õigust sõlmida, saada või täita riiklikke ehitustöölepinguid või osaleda sellistes lepingutes riigi, piirkondlike või kohalike omavalitsuste või avalik-õiguslike juriidiliste isikute nimel.Artikkel 21. Asutamisvabaduse piirangute kaotamiseks kohaldatakse käesoleva direktiivi sätteid üldprogrammi I lisas esitatud põhigruppi 40 kuuluvate füüsilisest isikust ettevõtjate tegevuse suhtes. Kõnealused tegevusalad vastavad Euroopa Ühenduste tööstusharude nomenklatuuri (NICE nomenklatuur) põhigruppi 40 kuuluvatele tegevusaladele; need on esitatud käesoleva direktiivi lisas.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmistel juhtudel:a) mehaanika, elektri või energiatootmisega seotud tööstusrajatised, v.a nimetatud rajatiste osad, mis kuuluvad üld- või tsiviilehituse valdkonda;b) teaduslike või tööstuslike tuumarajatiste ehitamine;c) maavarade kaevandamisega seoses teostatav kaevamine, šahtide rajamine, süvendamine ja jäätmete kõrvaldamine (mäetööstus).Artikkel 31. Liikmesriigid kaotavad eelkõige järgmised piirangud:a) piirangud, mis takistavad soodustatud isikutel osutamast teenuseid samadel tingimustel ja samade õigustega, mis on kõnealuse riigi kodanikel; kaotatavad piirangud hõlmavad eelkõige õigusnormide sätteid, millega kehtestatakse või mille kohaselt on lubatud, et need füüsilised või juriidilised isikud, kellega on sõlmitud ehitustööde tegemist või haldamist käsitlev leping või avalike teenuste haldamise leping, andes neile eri- või ainuõigused, võivad kohelda diskrimineerivalt soodustatud isikuid eespool nimetatud tööde teostamist käsitlevate lepingute sõlmimisel;b) piirangud, mis on olemas haldustavade tõttu, mille tulemusel soodustatud isikute suhtes kohaldatakse kodanike suhtes kohaldatavaga võrreldes diskrimineerivat korda;c) piirangud, mis on olemas sätete või tavade tõttu, mis hoolimata nende kohaldamisest kodakondsusest sõltumatult segavad ikkagi ainult või põhiliselt teiste liikmesriikide kodanike kutse- või majandustegevust; kaotatavate piirangute hulka kuuluvad eelkõige diskrimineerivad tehnospetsifikaadid; neid ei käsitata diskrimineerivana sel juhul, kui need on lepinguga põhjendatud.2. Liikmesriigid tagavad eelkõige, et:a) soodustatud isikud võivad saada riigi kodanikega ühesugustel tingimustel mitmesuguseid laenu-, abi- ja toetuseliike, mis ametivõimud on ette näinud kõnealuse riigi territooriumil teostatavateks ehitustöödeks;b) soodustatud isikutel on piiranguteta ja igal juhul riigi kodanikega ühesugustel tingimustel juurdepääs riigi kontrolli all olevatele tarnerajatistele, mida nad vajavad lepingu täitmiseks.Artikkel 4Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed vastu 12 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 26. juuli 1971Nõukogu nimeleesistujaA. Moro[1] EÜT 2, 15.1.1962, lk 36/62.[2] EÜT 2, 15.1.1962, lk 36/62.[3] EÜT 62, 12.4.1965, lk 883/65.[4] EÜT 13, 29.1.1965, lk 158/65.[5] EÜT 117, 23.7.1964, lk 1863/64 ja lk 1880/64.--------------------------------------------------LISATEGEVUSALADE LOETELUvastavalt Euroopa Ühenduste tööstusharude nomenklatuurile(NICE nomenklatuur)Põhigrupp | Grupp | |40 | | EHITUS |400 | | Üldehitus; lammutamine |400.1 | Spetsialiseerimata üldehitus |400.2 | Lammutamine |401 | | Elamute ja muude hoonete ehitus |401.1 | Üldelamuehitus |401.2 | Katuseehitus |401.3 | Korstnate ja ahjude ehitus |401.4 | Soojustamine |401.5 | Fassaadide viimistlemine ja korrashoid |401.6 | Tellingute püstitamine |401.7 | Muu ehitus (sh karkasside püstitamine) |402 | | Tsiviilehitus: tee-, silla-, raudtee- jms ehitus |402.1 | Üldtsiviilehitus |402.2 | Maapealne pinnateisaldus |402.3 | Maapealsete või -aluste tehnorajatiste ehitus |402.4 | Sise- ja mereveeteede tehnorajatiste ehitus |402.5 | Maantee-ehitus (sh lennujaama ja lennuraja ehitus) |402.6 | Muu tsiviilehituslik spetsialiseeritud tegevus (sh liiklusmärkide, märguannete ja meremärkide paigaldamine, gaasi-, vee- ja naftavõrgu ja -torude paigaldamine ning elektrija telekommunikatsiooniliinide paigaldamine) |403 | | Paigaldus |403.1 | Üldpaigaldus |403.2 | Teenused (gaasi-, vee- ja sanitaarseadmete paigaldamine) |403.3 | Kütte- ja ventilatsiooniseadmete paigaldamine (keskkütte-, kliima- ja ventilatsiooniseadmete paigaldamine) |403.4 | Soojus-, heli- ja vibratsiooniisolatsioon |403.5 | Elektri paigaldamine |403.6 | Antennide, piksevarraste, telefonide jms paigaldamine |404 | | Viimistlus |404.1 | Üldviimistlus |404.2 | Krohvimine |404.3 | Puutöö, eelkõige puidust sisseseade paigaldamine (sh puitpõrandate paigaldamine) |404.4 | Värvimine ja klaasimine, tapeetimine |404.5 | Põranda- ja seinakattematerjalide paigaldamine (plaatide ning muude põrandakattematerjalide ja liimviimistlusmaterjalide paigaldamine) |404.6 | Mitmesugused viimistlustööd (sh ahjude, kaminate jm paigaldamine) |--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 21. detsember 1982, ühendusesisese loomahaigustest teatamise kohta (82/894/EMÜ)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31982L0894

Euroopa Liidu Teataja L 378 , 31/12/1982 Lk 0058 - 0062 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 15 Lk 0215  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 26 Lk 0227  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 15 Lk 0215  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 26 Lk 0227

		Nõukogu direktiiv,21. detsember 1982,ühendusesisese loomahaigustest teatamise kohta(82/894/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:ühendus on välja andnud määrused tervishoiunõuete kohta ühendusesiseseks veiste ja sigade, värske liha, värske kodulinnuliha ja lihatoodetega kauplemiseks;teatud nakkuslike loomahaiguste esinemine ja levik, eriti kui see toimub ühendusesisese kaubandustegevuse tõttu, seab ohtu ühenduse kariloomad, ning et ühenduse määrustega ettenähtud mitmesuguste kaitsemeetmete kohaldamiseks on vaja tagada kiire ja täpne informeerimine;iga liikmesriik peab kõikidele teistele liikmesriikidele ja komisjonile teatama teatud loomahaiguste puhkemisest ja nende lakkamisest oma territooriumil vastavalt artiklile 9 nõukogu 26. juuni 1964. a direktiivis 64/432/EMÜ ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiuprobleemide kohta, [3] viimati muudetud nõukogu direktiiviga 80/1274/EMÜ; [4] artiklile 11 nõukogu 15. veebruari 1971. a direktiivis 71/118/EMÜ värske kodulinnulihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta, [5] viimati muudetud nõukogu direktiiviga 80/216/EMÜ; [6] artiklile 7 nõukogu 12. detsembri 1972. a direktiivis 72/461/EMÜ ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta, [7] viimati muudetud nõukogu direktiiviga 80/1099/EMÜ, [8] ja artiklile 7 nõukogu 22. jaanuari 1980. a direktiivis 80/215/EMÜ ühendusesisest lihatoodetega kauplemist mõjutavate loomatervishoiuprobleemide kohta, [9] viimati muudetud nõukogu direktiiviga 80/1100/EMÜ [10];teatamismeetod ja teatamist nõudvad haigused peavad olema kindlaks määratud; eriti vajalik on regulaarselt kontrollida haiguse olukorda igas liikmesriigis;eespool nimetatud teatamisest saadud kogemusi arvestades peab kohandumine tehniliste vajadustega olema kooskõlas protseduuriga, mis nõuab liikmesriikide ja komisjoni vahelist tihedat koostööd,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolev direktiiv käsitleb seda, kuidas teatada:- I lisas loetletud mis tahes haiguse puhkemisest,- I lisas loetletud mis tahes haiguse puhkemise tõttu kehtestatud piirangute kõrvaldamisest pärast viimase haiguskolde likvideerimist.2. Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira loomahaiguste likvideerimis- ja/või profülaktikameetmete ühtlustamisalast informatsiooni käsitlevate erisätete kohaldamist.Artikkel 2Käesolevas direktiivis tähendab:a) "majand" liikmesriigi territooriumil paiknevat mis tahes asutist (põllumajanduslikku vm), kus kasvatatakse või hoitakse loomi;b) "haigusjuht" loomal või lihakehal I lisas loetletud haiguse ametlikku konstateerimist;c) "haiguskolle" ühenduse territooriumil paiknevat majandit või kohta, kuhu loomad on kokku kogutud ja kus on ametlikult konstateeritud üks või enam haigusjuhtu;d) "esmane haiguskolle" haiguskollet, mis ei ole episotoloogiliselt seotud eelmise haiguskoldega liikmesriigi samas piirkonnas, nagu see on määratletud direktiivi 64/432/EMÜ artiklis 2, või esmakordset haiguskollet sama liikmesriigi mõnes teises piirkonnas.Artikkel 31. Iga liikmesriik teatab 24 tunni jooksul nii komisjonile kui teistele liikmesriikidele:- tema territooriumil konstateeritud I lisas loetletud haiguse esmasest koldest,- I lisas loetletud haiguse puhkemise tõttu kehtestatud piirangute kõrvaldamisest pärast viimase haiguskolde likvideerimist.2. Lõikes 1 nimetatud teatis sisaldab II lisas nõutavat informatsiooni ja see edastatakse teleksi teel.3. Klassikalise sigade katku juhtumi puhul loetakse piisavaks informatsioon, mida antakse vastavalt nõukogu 22. jaanuari 1980. a direktiivile 80/217/EMÜ [11] klassikalise sigade katku kontrollimiseks ühenduse meetmete kehtestamise kohta, viimati muudetud direktiiviga 80/1274/EMÜ [12].Artikkel 41. Piiramata artikli 1 lõikes 2 osutatud sätete kohaldamist, teatab iga liikmesriik vähemalt iga nädala esimesel tööpäeval otse komisjonile oma territooriumil kindlaks tehtud I lisas loetletud haiguste teisestest kolletest.Nimetatud teatis peab hõlmama nädalat, mis lõpeb teatamisele eelneva pühapäeva keskööl.Komisjon teeb kogu saadud informatsioonist kokkuvõtte ja edastab selle iga liikmesriigi peaveterinaartalitusele.2. Kui komisjon informatsiooni ei saa, tähendab see seda, et lõike 1 teises lõigus nimetatud ajavahemikus ei ole esinenud ühtegi teisest haiguskollet.3. Lõikes 1 nimetatud teatis sisaldab II lisas nõutavat informatsiooni ja see edastatakse teleksi teel.Artikkel 51. Kodeeritud vorm II lisas käsitletud informatsiooni edastamiseks kehtestatakse enne käesoleva direktiivi rakendamistähtpäeva vastavalt artiklis 6 sätestatud protseduurile.2. Vastavalt artiklis 6 sätestatud protseduurile võib otsustada:- teha lisades täiendusi või muudatusi,- et artiklist 4 hoolimata võib vastavat haigust ja selle konkreetset episotoloogilist arengut silmas pidades teatamise ulatust, sisu ja sagedust ajutiselt muuta.Artikkel 61. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud protseduuri, antakse küsimus viivitamatult arutamiseks nõukogu 15. oktoobri 1968. a otsusega asutatud alalisele veterinaarkomiteele (edaspidi "komitee") selle esimehe poolt kas omaalgatuslikult või liikmesriigi taotlusel.2. Liikmesriikide hääli komitees kaalutakse asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 ettenähtud häälteenamusega. Eesistuja ei hääleta.3. Komisjoni esindaja esitab komiteele võetavate meetmete eelnõu. Komitee esitab oma arvamuse eelnõu kohta tähtaja jooksul, mille esimees määrab vastavalt kõnealuse juhtumi pakilisusele. Arvamus võetakse vastu 45häälelise häälteenamusega4. Kui meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu ja rakendab viivitamata. Kui kavandatud meetmed ei ole kooskõlas komitee arvamusega või kui arvamust ei ole esitatud, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta. Nõukogu võtab meetmed vastu kvalifitseeritud häälteenamusega.Kui kolme kuu jooksul asja arutada andmise kuupäevast alates ei ole nõukogu meetmeid vastu võtnud, võtab ettepandud meetmed vastu komisjon ja rakendab need viivitamata, välja arvatud juhul, kui nõukogu on lihthäälteenamusega hääletanud kõnesolevate meetmete vastu.Artikkel 7Liikmesriigid peavad jõustama käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud seadused, määrused ja haldussätted hiljemalt 1. jaanuaril 1984 ning teavitama sellest viivitamata komisjoni.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 21. detsember 1982Nõukogu nimeleesistujaO. Møller[1] 12.–13. aprilli 1982. a arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[2] EÜT C 112, 3. 5. 1982, lk 4.[3] EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977/64.[4] EÜT L 375, 31.12.1980, lk 75.[5] EÜT L 55, 8.3.1971, lk 23.[6] EÜT L 47, 21.2.1980, lk 8.[7] EÜT L 302, 31.12.1972, lk 24.[8] EÜT L 325, 1.12.1980, lk 14.[9] EÜT L 47, 21.2.1980, lk 4.[10] EÜT L 325, 1.12.1980, lk 16.[11] EÜT L 47, 21.2.1980, lk 11.[12] EÜT L 375, 31.12.1980, lk 75.--------------------------------------------------I LISALoomahaigused, millest tuleb teatadaSuu- ja sõrataudVeiste katkVeiste nakkav pleuropneumooniaLammaste katarraalne palavik (nn sinine keel)Sigade vesikulaarhaigusKlassikaline sigade katkSigade Aafrika katkSigade nakkav halvatus (Tescheni haigus)Klassikaline lindude katk (lindude gripp)Newcastle'i haigus--------------------------------------------------II LISATeatamise käigus antav informatsioon1. Artikli 3 järgi nõutav informatsioon I lisas loetletud haiguste esmase kolde korral:1. Teate saatmise kuupäev2. Teate saatmise kellaaeg3. Liikmesriigi nimi4. a) haiguse nimetusb) vajaduse korral viiruse liik5. Haiguse konstateerimise kuupäev6. Majandi geograafiline asukoht7. Nakkuskahtlaste loomade arv majandi territooriumil: a) veised, b) sead, c) lambad, d) kitsed, e) kodulinnud8. Tapetud loomade arv: a) veised, b) sead, c) lambad, d) kitsed, e) kodulinnud9. Hävitatud korjuste arv: a) veised, b) sead, c) lambad, d) kitsed, e) kodulinnud2. Artikli 4 järgi nõutav informatsioon I lisas loetletud haiguste teisese kolde kohta:1. Teate saatmise kuupäev2. Teate saatmise kellaaeg3. Liikmesriigi nimi4. Iga haiguse puhul märkida:a) haiguse nimetusb) haiguskollete arv3. Artikli 3 järgi nõutav informatsioon liikmesriigis kehtestatud piirangute kõrvaldamise kohta pärast I lisas loetletud mis tahes haiguse viimase kolde likvideerimist:1. Teate saatmise kuupäev2. Teate saatmise kellaaeg3. Liikmesriigi nimi4. Haiguse nimetus5. Piirangute kõrvaldamise kuupäev--------------------------------------------------