title: Nõukogu direktiiv 2001/111/EÜ, 20. detsember 2001, teatavate inimtoiduks ettenähtud suhkrute kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32001L0111

Euroopa Liidu Teataja L 010 , 12/01/2002 Lk 0053 - 0057

		Nõukogu direktiiv 2001/111/EÜ,20. detsember 2001,teatavate inimtoiduks ettenähtud suhkrute kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artiklit 37,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades järgmist:(1) Teatavaid toiduaineid käsitlevaid vertikaaldirektiive tuleks lihtsustada, et vastavalt Euroopa Ülemkogu 11. ja 12. detsembril 1992 Edinburghis tehtud ning 10. ja 11. detsembril 1993 Brüsselis kinnitatud otsustele arvesse võtta ainult olulisi nõudeid, millele nimetatud direktiividega hõlmatud tooted peavad vastama, et oleks võimalik nende vaba liikumine siseturul.(2) Nõukogu 11. detsembri 1973. aasta direktiivi 73/437/EMÜ (teatavaid inimtoiduks ettenähtud suhkruid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [4] vastuvõtmist õigustas asjaolu, et erinevused teatavaid suhkrukategooriaid käsitlevates siseriiklikes õigusaktides võisid tekitada ebaausat konkurentsi ja eksitada tarbijaid ning avaldada sellega otsest mõju ühisturu kujunemisele ja toimimisele.(3) Direktiiv 73/437/EMÜ on välja töötatud selleks, et kehtestada määratlused ja ühised eeskirjad asjaomaste toodete tootmisviisi, pakendamise ja märgistamise kohta, et tagada nende toodete vaba liikumine ühenduses.(4) Komisjon kavatseb võimalikult kiiresti ja igal juhul enne 1. juulit 2000 teha ettepaneku käesoleva direktiiviga hõlmatud toodete nominaalkaalude lisamiseks nõukogu 15. jaanuari 1980. aasta direktiivi 80/232/EMÜ teatavate kinnispakkidesse pakendatud toodete nimikoguste ja nimimahtude valikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. [5](5) Direktiiv 73/437/EMÜ tuleks uuesti sõnastada, et muuta teatavate inimtoiduks ettenähtud suhkruid käsitlevad tootmis- ja turustamistingimuste eeskirjad kättesaadavamaks ning samuti tuleks see viia kooskõlla toiduaineid käsitlevate ühenduse üldiste õigusaktidega, eelkõige nendega, milles käsitletakse märgistamist, värvaineid ja muid lubatud lisaaineid, ekstrahente ja analüüsimeetodeid.(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2000/13/EÜ [6] sätestatud üldeeskirju toiduainete märgistamise kohta tuleks kohaldada teatavatel tingimustel.(7) Asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtete kohaselt ei ole liikmesriikide tasandil võimalik piisaval määral saavutada käesoleva direktiivi eesmärki kehtestada asjaomaste toodete kohta ühised määratlused ja eeskirjad ning viia sätted kooskõlla ühenduse üldiste õigusaktidega ning seega on nimetatud eesmärk käesoleva direktiivi laadi tõttu paremini saavutatav ühenduse tasandil; käesolev direktiiv kehtib üksnes ulatuses, mis on vajalik kõnealuse eesmärgi saavutamiseks.(8) Käesoleva direktiivi kohaldamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. [7](9) Vaba liikumise uute tõkete vältimiseks peaksid liikmesriigid kõnealuste toodete puhul hoiduma käesoleva direktiiviga sätestamata siseriiklike sätete vastuvõtmisest,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevat direktiivi kohaldatakse lisa A osas määratletud toodete suhtes.Käesolevat direktiivi ei kohaldata lisa A osas määratletud toodete suhtes, kui need on glasuursuhkrud, kristalliseerunud suhkrud ja suhkrupead.Artikkel 2Direktiivi 2000/13/EÜ kohaldatakse lisa A osas määratletud toodete suhtes järgmiste tingimuste ja erandite kohaselt.1. Ilma et see piiraks punkti 5 kohaldamist, kohaldatakse lisa A osas loetletud tootenimetusi ainult seal loetletud toodete suhtes ja neid kasutatakse kaubanduses nende toodete tähistamiseks.Lisa A osa punktis 2 osutatud tootenimetust võib kasutada ka punktis 3 osutatud toote tähistamiseks.Siiski:- lisa A osas määratletud tooteid võib lisaks kohustuslikule tootenimetusele tähistada mitmes liikmesriigis kasutavate täpsustavate mõistetega,- vastavalt tavadele võib tootenimetusi kasutada ka muude toodete tähistamiseks ettenähtud tootenimetustes,tingimusel et sellised nimetused ei eksita tarbijat.2. Alla 20 g kaaluvate kinnispakis toodete puhul ei pea märgistusele netomassi märkima.3. Märgistusele märgitakse suhkrulahuse, inverstsuhkrulahuse ja invertsuhkrusiirupi kuivaine- ja invertsuhkrusisaldus.4. Märgistusele märgitakse täpsustav mõiste "kristalliseeritud" invertsuhkrusiirupi puhul, mille lahuses on kristalle.5. Kui lisa A osa punktides 7 ja 8 osutatud toodete fruktoosisisaldus ületab 5 % kuivainest, lisatakse nende märgistusele tootenimetuse ja koostisaine märkimiseks vastavalt mõisted "glükoosi-fruktoosisiirup" või "fruktoosi-glükoosisiirup" ja "kuivatatud glükoosi-fruktoosisiirup" või "kuivatatud fruktoosi-glükoosisiirup", et näidata vastavalt suuremat glükoosi või fruktoosi osakaalu.Artikkel 3Lisas määratletud toodete puhul ei võta liikmesriigid vastu siseriiklikke sätteid, mis ei ole käesoleva direktiiviga ette nähtud.Artikkel 4Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed, mis on seotud allpool osutatud küsimustega, võetakse vastu artikli 5 lõikes 2 sätestatud regulatiivkomitee menetluse kohaselt:- käesoleva direktiivi vastavusse viimine ühenduse üldiste õigusaktidega toiduainete kohta,- kohandamine tehnika arenguga.Artikkel 51. Komisjoni abistab nõukogu otsuse 69/414/EMÜ [8] artikliga 1 asutatud alaline toidukomitee, edaspidi "komitee".2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma kodukorra.Artikkel 6Direktiiv 73/437/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 12. juulist 2003.Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile.Artikkel 7Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 12. juulit 2003. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kõnealuseid meetmeid tuleb kohaldada nii, et see võimaldaks:- lubada alates 12. juulist 2003 müüa lisas määratletud tooteid, kui need vastavad käesolevas direktiivis sätestatud määratlustele ja eeskirjadele;- keelata käesolevale direktiivile mittevastavate toodete müük alates 12. juulist 2004.Käesolevale direktiivile mittevastavate, kuid enne 12. juulit 2004 direktiivi 73/437/EMÜ kohaselt märgistatud toodete müük on lubatud kuni varude ammendumiseni.Kui liikmesriigid võtavad vastu kõnealused meetmed, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 8Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 9Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. detsember 2001Nõukogu nimeleesistujaC. PicquÉ[1] EÜT C 231, 9.8.1996, lk 6.[2] EÜT C 279, 1.10.1999, lk 90.[3] EÜT C 56, 24.2.1997, lk 20.[4] EÜT L 356, 27.12.1973, lk 71. Direktiivi on muudetud 1985. aasta ühinemisaktiga.[5] EÜT L 51, 25.2.1980, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 87/356/EMÜ (EÜT L 192, 11.7.1987, lk 48).[6] EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29.[7] EÜT L 184, 7.7.1999, lk 23.[8] EÜT L 291, 19.11.1969, lk 9.--------------------------------------------------LISAA. TOOTENIMETUSED JA MÄÄRATLUSED1. Poolvalge suhkurPuhastatud ja kristalliseerunud sahharoos, mis on veatu ja standardse turustuskvaliteediga ning mida iseloomustavad järgmised näitajad:a) polarisatsioon | vähemalt 99,5 oZ |b) invertsuhkru sisaldus | kuni 0,1 massiprotsenti |c) massikadu kuivatamisel | kuni 0,1 massiprotsenti. |2. Suhkur ehk valge suhkurPuhastatud ja kristalliseerunud sahharoos, mis on veatu ja standardse turustuskvaliteediga ning mida iseloomustavad järgmised näitajad:a) polarisatsioon | vähemalt 99,7 oZ |b) invertsuhkru sisaldus | kuni 0,04 massiprotsenti |c) massikadu kuivatamisel | kuni 0,06 massiprotsenti |d) värvitüüp | kuni üheksa punkti, mis on kindlaks määratud vastavalt B osa punktile a. |3. Ekstra valge suhkurToode, mida iseloomustavad punkti 2 alapunktides a, b ja c osutatud näitajad ja mille puhul vastavalt B osa sätetele kindlaksmääratud punktide kogusumma ei ole suurem kui kaheksa või on kuni:- neli punkti värvitüübi puhul,- kuus punkti tuhasuse puhul,- kolm punkti lahuse värvisisalduse puhul.[1]Sahharoosi vesilahus, mida iseloomustavad järgmised näitajad:a) kuivainesisaldus | vähemalt 62 massiprotsenti |b) invertsuhkru sisaldus (fruktoosi ja dekstroosi suhe: 1,0 ± 0, 2) | kuni 3 massiprotsenti kuivaines |c) elektrit juhtiva tuha sisaldus | kuni 0,1 massiprotsenti kuivaines, kindlaks määratud vastavalt B osa punktile b |d) lahuse värvisisaldus | kuni 45 ICUMSA ühikut. |[2]Hüdrolüüsi abil osaliselt inverteeritud sahharoosi vesilahus, milles invertsuhkur ei ole ülekaalus ja mida iseloomustavad järgmised näitajad:a) kuivainesisaldus | vähemalt 62 massiprotsenti |b) invertsuhkru sisaldus (fruktoosi ja dekstroosi suhe: 1,0 ± 0, 1) | üle 3 massiprotsendi, kuid kuni 50 massiprotsendi kuivaines |c) elektrit juhtiva tuha sisaldus | kuni 0,4 massiprotsenti kuivaines, kindlaks määratud vastavalt B osa punktile b. |[3]Sahharoosi vesilahus, mis võib olla kristalliseerunud ja mis on hüdrolüüsi abil osaliselt inverteeritud ning mille invertsuhkrusisaldus (fruktoosi ja dekstroosi jagatis 1,0 ± 0, 1) peab olema üle 50 massiprotsendi kuivaines, kuid mis muus osas peab vastama punkti 5 alapunktides a ja c sätestatud nõuetele.7. GlükoosisiirupTärklisest ja/või inuliinist saadud toidusahhariidide puhastatud ja kontsentreeritud vesilahus, mida iseloomustavad järgmised näitajad:a) kuivainesisaldus | vähemalt 70 massiprotsenti |b) dekstroosi ekvivalendi sisaldus | vähemalt 20 massiprotsenti kuivaines, väljendatud D-glükoosina |c) sulfaattuhasisaldus | kuni 1 massiprotsent kuivaines. |8. Kuivatatud glükoosisiirupOsaliselt kuivatatud glükoosisiirup, mille kuivainesisaldus on vähemalt 93 massiprotsenti, kuid mis muus osas peab vastama punkti 7 alapunktides b ja c sätestatud nõuetele.9. Dekstroos või glükoosmonohüdraatPuhastatud ja kristalliseerunud D-glükoos, mis sisaldab üht kristallisatsioonivee molekuli ja mida iseloomustavad järgmised näitajad:a) dekstroosi (D-glükoosi) sisaldus | vähemalt 99,5 massiprotsenti kuivaines |b) kuivainesisaldus | vähemalt 90 massiprotsenti |c) sulfaattuha sisaldus | kuni 0,25 massiprotsenti kuivaines. |10. Dekstroos või veevaba dekstroosPuhastatud ja kristalliseerunud D-glükoos ilma kristallisatsiooniveeta, mille kuivainesisaldus on vähemalt 98 massiprotsenti, kuid mis muus osas peab vastama punkti 9 alapunktides a ja c sätestatud nõuetele.11. FruktoosPuhastatud ja kristalliseerunud D-fruktoos, mida iseloomustavad järgmised näitajad:fruktoosisisaldus | vähemalt 98 % |glükoosisisaldus | kuni 0,5 % |massikadu kuivatamisel | kuni 0,5 massiprotsendi |elektrit juhtiva tuha sisaldus | kuni 0,1 massiprotsenti, kindlaks määratud vastavalt B osa punktile b. |B. A OSA PUNKTIDES 2 JA 3 MÄÄRATLETUD SUHKRU (VALGE) JA EKSTRA VALGE SUHKRU LAHUSE VÄRVITÜÜBI, ELEKTRIT JUHTIVA TUHA SISALDUSE JA VÄRVUSE KINDLAKSMÄÄRAMISE MEETOD"Punkt" vastab:a) värvitüübi puhul 0,5 ühikule, mis on arvutatud Brunswicki Põllumajanduse ja Suhkrutööstuse Tehnoloogia Instituudi meetodi kohaselt vastavalt komisjoni 1. juuli 1969. aasta määruse (EMÜ) nr 1265/69 (milles sätestatakse sekkumisasutuste poolt kokkuostetud suhkru kvaliteedi määramise meetodid) [4] lisa A peatüki punktile 2;b) tuhasisalduse puhul 0,0018 protsendile, mis on arvutatud vastavalt suhkru analüüsimeetodite väljatöötamise rahvusvahelise komisjoni (ICUMSA) meetodile, mis on sätestatud määruse (EMÜ) nr 1265/69 lisa A peatüki punktis 1;c) lahuse värvisisalduse puhul 7,5 ühikule, mis on arvutatud vastavalt määruse (EMÜ) nr 1265/69 lisa peatüki punktis 3 sätestatud ICUMSA meetodile.[1] invertsuhkrulahuse ja invertsuhkrusiirupilahuse puhul, mille:elektrit juhtiva tuha sisaldus ei ületa 0,1 %,värvisisaldus ei ületa 25 ICUMSA ühikut, mis on kindlaks määratud B osa punktis c täpsustatud meetodi kohaselt.[2] invertsuhkrulahuse ja invertsuhkrusiirupilahuse puhul, mille:elektrit juhtiva tuha sisaldus ei ületa 0,1 %,värvisisaldus ei ületa 25 ICUMSA ühikut, mis on kindlaks määratud B osa punktis c täpsustatud meetodi kohaselt.[3] invertsuhkrulahuse ja invertsuhkrusiirupilahuse puhul, mille:elektrit juhtiva tuha sisaldus ei ületa 0,1 %,värvisisaldus ei ületa 25 ICUMSA ühikut, mis on kindlaks määratud B osa punktis c täpsustatud meetodi kohaselt.[4] EÜT L 163, 1.7.1969, lk 1.--------------------------------------------------


title: Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88/EÜ, 4. november 2003, tööaja korralduse teatavate aspektide kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0088

Euroopa Liidu Teataja L 299 , 18/11/2003 Lk 0009 - 0019

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88/EÜ,4. november 2003,tööaja korralduse teatavate aspektide kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 137 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekutvõttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [1]olles konsulteerinud regioonide komiteega,toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt [2]ning arvestades järgmist:(1) Tööaja korralduse teatavaid aspekte käsitlevat nõukogu 23. novembri 1993. aasta direktiivi 93/104/EÜ [3], milles sätestatakse tööaja korralduse minimaalsed ohutus- ja tervisehoiunõuded igapäevase puhkeaja, vaheaegade, iganädalase puhkeaja, maksimaalse nädalase tööaja, iga-aastase puhkuse ning öötöö, vahetustega töö ja töökorralduse osas, on oluliselt muudetud. Selguse huvides tuleb kõnealused sätted kodifitseerida.(2) Asutamislepingu artikkel 137 näeb ette, et ühendus toetab ja täiendab liikmesriikide tegevust, pidades silmas töökeskkonna parandamist töötajate tervise ja turvalisuse kaitseks. Nimetatud artikli alusel vastuvõetud direktiivides tuleb hoiduda haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest viisil, mis pidurdaks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete asutamist ja arengut.(3) Töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamist soodustavate meetmete kehtestamist käsitleva nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/EEC [4] sätted on täielikult kohaldatavad käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkondades, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või täpsemate sätete kohaldamist.(4) Töötajate tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu parandamine on eesmärk, mida ei tohiks allutada üksnes majanduslikele kaalutlustele.(5) Kõigil töötajatel peab olema piisav puhkeaeg. Puhkuse mõistet tuleb väljendada ajaühikutes, st päevades, tundides ja/või nende osades. Ühenduse töötajale tuleb tagada minimaalne igapäevane ja iganädalane puhkeaeg ning piisavad vaheajad. Lisaks on sellega seoses vajalik kehtestada nädalase tööaja ülemmäär.(6) Arvesse tuleks võtta Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni tööaja korralduse põhimõtteid, sealhulgas neid, mis käsitlevad öötööd.(7) Uuringud on näidanud, et inimkeha on öösel tundlikum keskkonnahäirete ja teatavate koormavate töökorralduse vormide suhtes ning et pikaajaline öötöö võib kahjustada töötajate tervist ja ohustada töökoha turvalisust.(8) On vaja piirata öötöö ajavahemike kestust, kaasa arvatud ületunnitöö, ja sätestada, et korrapäraselt öötöötajaid kasutavad tööandjad peavad sellest teavitama pädevaid asutusi, kui need seda nõuavad.(9) On tähtis, et öötöötajatele võimaldatakse enne tööle asumist ja hiljem korrapäraste vaheaegade järel tasuta arstlik läbivaatus ning kui nad kannatavad tervisehäirete all, viiakse nad võimaluse korral üle neile sobivale päevasele tööle.(10) Öötöötajate ja vahetustöötajate olukord nõuab tööohutuse ja tervisekaitse taseme kohandamist nende töö iseloomuga ning kaitse- ja ennetusabinõude ning vahendite tõhusat toimimist.(11) Teatavatel töötingimustel võib olla kahjulik mõju töötajate ohutusele ja tervisele. Töö korraldamisel teatava mudeli järgi tuleb arvesse võtta üldpõhimõtet, et töö kohandatakse töötajaga.(12) Meremeeste tööaja korraldust käsitlevat Euroopa lepingut on jõustatud Euroopa Ühenduse Reederite Ühingu (ECSA) ja Euroopa Liidu Transporditööliste Ametiühingute Liidu (FST) poolt sõlmitud kokkulepet meremeeste tööaja korralduse kohta käsitleva nõukogu 21. juuni 1999. aasta direktiiviga 1999/63/EÜ [5], mille aluseks on asutamislepingu artikli 139 lõige 2. Seetõttu ei kohaldata käesoleva direktiivi sätteid meremeeste suhtes.(13) Kasumiosa eest töötavate kalurite puhul, kes on töövõtjad, peavad liikmesriigid käesoleva direktiivi kohaselt kindlaks määrama põhipuhkuse õiguse ja nimetatud puhkuse andmise tingimused, sealhulgas maksete korra.(14) Muudes ühenduse õigusaktides ettenähtud konkreetsed normid, mis käsitlevad näiteks teatava kategooria töötajate puhkeaega, põhipuhkust ja öötööd, on käesoleva direktiivi sätete suhtes ülimuslikud.(15) Pidades silmas ettevõtte tööaja korraldamisel tõenäoliselt tekkivaid küsimusi, on soovitav ette näha käesoleva direktiivi teatavate sätete paindlik kohaldamine, tagades samal ajal töötajate tööohutuse ja töötervishoiu põhimõtete järgimise.(16) On vaja ette näha, et liikmesriigid või tööturu osapooled võivad olenevalt asjaoludest teha erandeid teatavatest sätetest. Erandi puhul tuleb asjaomastele töötajatele üldjuhul võimaldada samaväärne korvav puhkeaeg.(17) Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada liikmesriikide kohustusi seoses I lisa B osas loetletud direktiivide ülevõtmise tähtaegadega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:1. PEATÜKKKOHALDAMISALA JA MÕISTEDArtikkel 1Eesmärk ja kohaldamisala1. Käesolev direktiiv sätestab tööaja korralduse minimaalsed ohutus- ja tervishoiunõuded.2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse:a) minimaalse igapäevase ja iganädalase puhkeaja ning põhipuhkuse, vaheaegade ja maksimaalse nädalase tööaja suhtes; ningb) öötöö, vahetustega töö ja töökorralduse teatavate aspektide suhtes.3. Käesolevat direktiivi kohaldatakse nii avaliku kui erasektori kõigi tegevusalade suhtes direktiivi 89/391/EMÜ artikli 2 tähenduses, ilma et see piiraks käesoleva direktiivi artiklite 14, 17, 18 ja 19 kohaldamist.Käesolevat direktiivi ei kohaldata direktiivis 1999/63/EÜ määratletud meremeeste suhtes, ilma et see piiraks käesoleva direktiivi artikli 2 lõike 8 kohaldamist.4. Direktiivi 89/391/EMÜ sätteid kohaldatakse täielikult lõikes 2 nimetatud küsimuste suhtes, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või täpsemate sätete kohaldamist.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1. tööaeg – iga ajavahemik, mille jooksul töötaja teeb tööd, on tööandja käsutuses ning tegutseb või täidab oma kohustusi kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega;2. puhkeaeg – iga ajavahemik, mis ei ole tööaeg;3. ööaeg – iga mitte vähem kui seitsme tunni pikkune siseriikliku õigusega määratletud ajavahemik, mis peab igal juhul hõlmama ajavahemikku keskööst kuni kella viieni hommikul;4. öötöötaja –a) ühelt poolt iga töötaja, kes tavaliselt töötab ööajal vähemalt kolm tundi oma igapäevasest tööajast; ningb) teiselt poolt iga töötaja, kes tõenäoliselt töötab ööajal teatava osa oma iga-aastasest tööajast, mis määratletakse vastavalt asjaomase liikmesriigi valikule kas:i) siseriiklikes õigusaktides pärast konsulteerimist tööturu osapooltega; võiii) tööturu osapoolte vahel siseriiklikul või piirkondlikul tasandil sõlmitud kollektiivlepingutes või lepingutes;5. vahetustega töö – iga vahetustega töökorralduse meetod, mille puhul töötajad vahetuvad ühel ja samal töökohal üksteise järel vastavalt teatavale mudelile, kaasa arvatud rotatsioon, ning mis võib olla pidev või pausidega, nii et töötajatel on vajadus töötada antud päevade või nädalate jooksul eri aegadel;6. vahetustöötaja – töötaja, kelle tööplaan kuulub vahetustega töö alla;7. ringi liikuv töötaja – iga reisi- või lennupersonali liikmena toimiv töötaja ettevõttes, mis osutab reisijate või kaupade veo teenust maantee-, õhu- või siseveetranspordis;8. avameretöö – töö, mida tehakse peamiselt avamererajatistel või avamererajatistelt (kaasa arvatud puurimisplatvormid), mis on otseselt või kaudselt seotud maavarade, sealhulgas süsivesinike otsimise, kaevandamise või kasutamisega, ja sellistest tegevustest tingitud sukeldumine avamererajatiselt või laevalt;9. piisav puhkus – see, et töötajatel on korrapärased puhkeajad, mille kestust väljendatakse ajaühikutes ja mis on piisavalt pikad ja järjestikused tagamaks, et töötajad ei põhjusta väsimuse või muu korrapäratu töökorralduse tõttu vigastusi endale, kaastöötajatele või teistele ega kahjusta lühema- ega pikemaajaliselt oma tervist.2. PEATÜKKMINIMAALSED PUHKEAJAD — MUUD TÖÖAJA KORRALDUSE ASPEKTIDArtikkel 3Igapäevane puhkusLiikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada iga töötaja õigus vähemalt 11 tunnisele järjestikusele puhkeajale iga 24 tunnise ajavahemiku kohta.Artikkel 4VaheajadLiikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et igal töötajal, kelle tööpäeva pikkus ületab kuus tundi, on õigus puhkepausile, mille üksikasjad, kaasa arvatud kestus ja puhkepausi lubamise tingimused, kehtestatakse kas tööturu osapoolte vaheliste kollektiivlepingute või lepingutega või nende puudumise korral siseriiklike õigusaktidega.Artikkel 5Iganädalane puhkeaegLiikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada iga töötaja õigus vähemalt 24 tunnisele katkestamatule puhkeajale iga seitsmepäevase ajavahemiku kohta lisaks artiklis 3 nimetatud 11 tunnisele igapäevasele puhkusele.Kui objektiivsed, tehnilised või töökorralduse tingimused seda eeldavad, võib kohaldada 24 tunnist minimaalset puhkeaega.Artikkel 6Maksimaalne iganädalane tööaegLiikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, mis kooskõlas vajadusega kaitsta töötajate ohutust ja tervist tagavad, et:a) iganädalase tööaja pikkus määratakse kindlaks õigus- ja haldusnormidega või tööturu osapoolte vaheliste kollektiivlepingute või lepingutega;b) keskmine tööaja pikkus igas seitsmepäevases ajavahemikus, kaasa arvatud ületunnitöö, ei ületa 48 tundi.Artikkel 7Põhipuhkus1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada iga töötaja õigus vähemalt neljanädalasele tasulisele põhipuhkusele vastavalt niisuguse puhkuse õiguse ja andmise tingimustele, mis on ette nähtud siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega.2. Minimaalset tasulist põhipuhkust ei või asendada hüvitisega, välja arvatud töösuhte lõpetamise korral.3. PEATÜKKÖÖTÖÖ — VAHETUSTEGA TÖÖ — TÖÖKORRALDUSArtikkel 8Öötöö pikkusLiikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et:a) öötöötajate tavaline töötundide arv ei ületa ühegi 24 tunnise ajavahemiku jooksul keskmiselt kaheksat tundi;b) öötöötajad, kelle töö kätkeb erilisi ohte või suurt füüsilist või vaimset koormust, ei tööta ühegi 24 tunnise ajavahemiku jooksul rohkem kui kaheksa tundi, kui nad teevad öötööd.Punkti b kohaldamiseks määratletakse erilisi ohte või suurt füüsilist või vaimset koormust kätkev töö siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega või tööturu osapoolte vaheliste kollektiivlepingute või lepingutega, võttes arvesse öötöö konkreetset mõju ja ohte.Artikkel 9Öötöötajate arstlik läbivaatus ja üleviimine päevasele tööle1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et:a) öötöötajatel on õigus tasuta arstlikule läbivaatusele enne tööleasumist ja hiljem korrapäraste vaheaegade järel;b) öötööst tingitud tervisehäirete all kannatavad öötöötajad viiakse võimalikult kiiresti üle neile sobivale päevasele tööle.2. Lõike 1 punktis a nimetatud tasuta arstlik läbivaatus peab olema kooskõlas arstisaladuse põhimõttega.3. Lõike 1 punktis a nimetatud tasuta arstlikku läbivaatust võib teha riikliku tervishoiusüsteemi raames.Artikkel 10Tagatised öötöö puhulLiikmesriigid võivad öötöötajate teatavatele rühmadele, kes seoses öötööga riskivad oma ohutuse või tervisega, kehtestada siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega ettenähtud tingimustel teatavad tagatised.Artikkel 11Öötöötajate korrapärasest kasutamisest teatamineLiikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et korrapäraselt öötöötajaid kasutav tööandja teavitaks sellest pädevaid asutusi, kui need seda nõuavad.Artikkel 12Ohutuse ja tervise kaitseLiikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et:a) öötöötajatel ja vahetustöötajatel on nende töö iseloomu kohane ohutuse ja tervise kaitse;b) öötöötajate ja vahetustöötajate ohutuse ja tervise kaitse kohased kaitse- ja ennetusteenused või -vahendid on samaväärsel tasemel teiste töötajate suhtes kohaldatavatega ning kogu aeg kättesaadavad.Artikkel 13TöökorraldusLiikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et tööandja, kes kavatseb korraldada töö teatud mudeli järgi, võtab arvesse üldpõhimõtet töö kohandamisest töötajaga, pidades eriti silmas üksluise töö ja etteantud tempos töötamise leevendamist sõltuvalt tegevuse tüübist ning ohutus- ja tervishoiunõudeid, eriti tööajal tehtavaid puhkepause käsitlevaid nõudeid.4. PEATÜKKMUUD SÄTTEDArtikkel 14Ühenduse täpsemad sättedKäesolevat direktiivi ei kohaldata, kui muud ühenduse õigusaktid sisaldavad teatava kutseala või ametialase tegevuse tööaja korralduse suhtes täpsemaid nõudeid.Artikkel 15Soodsamad sättedKäesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigust kohaldada või kehtestada töötajate ohustuse ja tervise kaitseks soodsamaid õigus- ja haldusnorme või hõlbustada või lubada tööturu osapoolte vaheliste kollektiivlepingute või lepingute kohaldamist, mis on töötajate ohutuse ja tervise kaitse seisukohast soodsamad.Artikkel 16VõrdlusperioodidLiikmesriigid võivad ette näha:a) artikli 5 (iganädalane puhkeaeg) kohaldamiseks võrdlusperioodi, mis ei ületa 14 päeva;b) artikli 6 (maksimaalne nädalane tööaeg) kohaldamiseks võrdlusperioodi, mis ei ületa nelja kuud.Vastavalt artiklile 7 antud tasulise põhipuhkuse ja haiguspuhkuse aeg jäetakse keskmise arvutamisel arvesse võtmata või on arvutamise suhtes neutraalne;c) artikli 8 (öötöö pikkus) kohaldamiseks võrdlusperioodi, mis määratletakse pärast konsulteerimist tööturu osapooltega või tööturu osapoolte vahel siseriiklikul või piirkondlikul tasandil sõlmitud kollektiivlepingutes või lepingutes.Kui artiklis 5 nõutud minimaalne iganädalane 24 tunnine puhkeaeg jääb nimetatud võrdlusperioodi, ei arvestata seda keskmise arvutamisel.5. PEATÜKKERANDIDArtikkel 17Erandid1. Nõuetekohaselt töötajate ohutuse ja tervise kaitse üldpõhimõtteid arvestades võivad liikmesriigid teha erandeid artiklitest 3–6, 8 ja 16, kui tööaja pikkust kõnealuse tegevuse konkreetsete omaduste tõttu ei mõõdeta ja/või ei määrata eelnevalt kindlaks või kui selle määravad töötajad ise, eriti kui kõne all on:a) tegevjuhid või muud iseseisva otsustamisõigusega isikud;b) peresisesed abitöö tegijad; võic) töötajad, kes täidavad oma ametikohustusi usutalitustel kirikutes ja usukogukondades.2. Lõigetes 3, 4 ja 5 sätestatud erandid võib vastu võtta õigus- ja haldusnormidega või tööturu osapoolte vaheliste kollektiivlepingute või lepingutega, tingimusel et kõnealustele töötajatele antakse hüvituseks võrdväärse pikkusega puhkeajad või et erandjuhtudel, kui objektiivsetel põhjustel ei ole võimalik anda hüvituseks niisuguseid võrdväärse pikkusega puhkeaegu, võimaldatakse kõnealustele töötajatele asjakohane kaitse.3. Käesoleva artikli lõike 2 kohaselt võib teha erandeid artiklitest 3, 4, 5, 8 ja 16:a) kui tegemist on tegevusega, mille puhul töötaja töö- ja elukoht asuvad teineteisest kaugel, kaasa arvatud avameretöö, või mille puhul töötaja erinevad töökohad on üksteisest kaugel;b) turvamis- ja järelevalvetoimingute puhul, mis nõuavad vara ja isikute kaitsmiseks pidevat kohalolekut, eriti turvameeste ja majahoidjate või turvafirmade puhul;c) tegevuste puhul, mis nõuavad teenuse või tootmise pidevat jätkumist, eriti:i) vastuvõtu, ravi ja/või hooldamisega seotud teenused, mida osutatakse haiglates või samalaadsetes asutustes, kaasa arvatud arstide töö koolitusel, hooldekodudes ja vanglates;ii) sadama- või lennuväljatöötajad;iii) ajakirjandus, raadio, televisioon, kinematograafiatööstus, posti- ja telekommunikatsiooniteenused, kiirabi, tuletõrje ja kodanikukaitseteenused;iv) gaasi, vee ja elektrienergia tootmine, edastamine ja jaotamine, majapidamisjäätmete kogumine ja põletustehased;v) tööstusharud, kus tööd ei saa tehnilistel põhjustel katkestada;vi) teadus- ja arendustegevus;vii) põllumajandus;viii) reisijateveoga seotud töötajad regulaarses linnatransporditeenistuses;d) seal, kus on ette näha tegevuse aktiviseerumist, eriti:i) põllumajandus;ii) turism;iii) postiteenused;e) raudteeveol töötavate isikute puhul:i) kelle tegevus on katkendlik;ii) kes veedavad tööaja rongides; võiiii) kelle tegevus on seotud vedude sõiduplaaniga ning liikluse pidevuse ja korrapärasuse tagamisega;f) direktiivi 89/391/EMÜ artikli 5 lõikes 4 kirjeldatud asjaoludel;g) õnnetusjuhtumite või ähvardava õnnetuste ohu korral.4. Käesoleva artikli lõike 2 kohaselt võib teha erandeid artiklitest 3 ja 5:a) vahetustöötajate puhul, kui töötaja läheb üle teise vahetusse ega saa seetõttu kasutada igapäevaseid ja/või iganädalasi puhkeaegu ühe vahetuse lõpu ja järgmise vahetuse alguse vahel;b) tegevuste puhul, mis hõlmavad päeva jooksul jaotatud tööaegu, eriti koristajate puhul.5. Käesoleva artikli lõike 2 kohaselt võib teha erandeid artiklist 6 ja artikli 16 punktist b koolitusel olevate arstide puhul vastavalt käesoleva lõike teises kuni seitsmendas lõigus ettenähtud sätetele.Artikli 6 esimeses lõigus nimetatud erandeid lubatakse viieaastase üleminekuperioodi jooksul alates 1. augustist 2004.Liikmesriigid võivad vajaduse korral saada lisaks kuni kaks aastat, et võtta arvesse raskusi tööajasätete täitmisel, pidades silmas nende vastutust tervishoiuteenuste ja meditsiinilise abi korralduse ja osutamise eest. Vähemalt kuus kuud enne üleminekuperioodi lõppu teatab asjaomane liikmesriik sellest komisjonile, tuues põhjendused, et komisjon saaks pärast asjakohaseid konsulteerimisi esitada oma arvamuse kolme kuu jooksul pärast sellise teabe saamist. Kui liikmesriik ei järgi komisjoni arvamust, põhjendab ta oma otsust. Liikmesriigi teade ja põhjendus ning komisjoni arvamus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas ja edastatakse Euroopa Parlamendile.Liikmesriigid võivad vajaduse korral saada täiendava üleminekuperioodi kuni ühe aastani, et võtta arvesse erilisi raskusi kolmandas lõigus nimetatud kohustuste täitmisel. Nad järgivad selles lõigus ettenähtud korda.Liikmesriigid tagavad, et nädalane tööaeg ei ületa mingil juhul keskmiselt 58 tundi üleminekuperioodi kolme esimese aasta jooksul, keskmiselt 56 tundi järgmise kahe aasta jooksul ja keskmiselt 52 tundi mis tahes edasises ajavahemikus.Tööandja konsulteerib õigeaegselt töövõtjate esindajatega, et igal võimalusel jõuda kokkuleppele üleminekuperioodil kohaldatava korra suhtes. Viiendas lõigus sätestatud piirides võib selline kokkulepe hõlmata järgmist:a) keskmine tööaeg nädalas üleminekuperioodil; ningb) meetmed, mis võetakse nädalase tööaja vähendamiseks keskmiselt 48 tunnini üleminekuperioodi lõpuks.Artikli 16 punkti b osas lubatakse esimeses lõigus nimetatud erandeid tingimusel, et võrdlusperiood ei ole pikem kui 12 kuud viiendas lõigus täpsustatud üleminekuperioodi esimese osa jooksul ja kuus kuud pärast seda.Artikkel 18Erandid kollektiivlepingute kauduArtiklitest 3, 4, 5, 8 ja 16 võib erandeid teha tööturu osapoolte vahel riiklikul või piirkondlikul tasandil sõlmitud kollektiivlepingute või lepingutega või, nendes ettenähtud korras, tööturu osapoolte vahel madalamal tasandil sõlmitud kollektiivlepingute või lepingutega.Liikmesriigid, kus ei ole seadusega ettenähtud süsteemi, mis tagaks tööturu osapoolte vahel riiklikul või piirkondlikul tasandil sõlmitavad kollektiivlepingud või lepingud käesolevas direktiivis käsitletud küsimustes, või liikmesriigid, kus on sel eesmärgil ja selle piires eriline õigusraamistik, võivad kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega lubada erandeid artiklitest 3, 4, 5, 8 ja 16 tööturu osapoolte vahel sobival kollektiivsel tasandil sõlmitud kollektiivlepingute või lepingute abil.Esimeses ja teises lõigus ettenähtud erandid on lubatud tingimusel, et kõnealustele töötajatele võimaldatakse hüvituseks samaväärse pikkusega puhkeajad või erandjuhtudel, kui objektiivsetel põhjustel ei ole võimalik niisuguseid puhkeaegu lubada, võimaldatakse kõnealustele töötajatele asjakohane kaitse.Liikmesriigid võivad sätestada eeskirjad:a) käesoleva artikli kohaldamiseks tööturu osapoolte vahel; ningb) kooskõlas käesoleva artikliga sõlmitud kollektiivlepingute või lepingute sätete laiendamiseks teistele töötajatele vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele.Artikkel 19Võrdlusperioodide erandite piiramineArtikli 17 lõikes 3 ja artiklis 18 sätestatud võimalus teha erand artikli 16 punktist b ei tohi viia üle kuue kuu kestva võrdlusperioodi kehtestamiseni.Töötajate ohutuse ja tervise kaitse üldisi põhimõtteid järgides on liikmesriikidel siiski võimalus lubada objektiivsetel, tehnilistel või töökorraldusega seotud põhjustel kehtestada tööturu osapoolte vahel sõlmitud kollektiivlepingute või lepingutega võrdlusperioodid, mille pikkus ei ületa ühelgi juhul 12 kuud.Nõukogu vaatab enne 23. novembrit 2003 komisjoni ettepaneku ja sellele lisatud hinnanguaruande alusel käesoleva artikli sätted uuesti läbi ja teeb otsuse võetavate meetmete kohta.Artikkel 20Ringi liikuvad töötajad ja avameretöö1. Artikleid 3, 4, 5 ja 8 ei kohaldata ringi liikuvate töötajate suhtes.Liikmesriigid võtavad siiski vajalikke meetmeid tagamaks, et sellistel ringi liikuvatel töötajatel oleks õigus piisavale puhkusele, välja arvatud artikli 17 lõike 3 punktides f ja g sätestatud olukordades.2. Kui töötajate ohutuse ja tervise kaitse üldpõhimõtete järgimisest ei tulene teisiti ja tingimusel et asjaomaste tööandjate ja töövõtjate esindajad peavad nõu ning püütakse ergutada sotsiaalse dialoogi kõiki asjakohaseid vorme, kaasa arvatud läbirääkimised, kui pooled seda soovivad, võivad liikmesriigid objektiivsetel või tehnilistel või töökorraldusega seotud põhjustel pikendada artikli 16 punktis b nimetatud võrdlusperioodi kaheteistkümne kuuni töötajate puhul, kes teevad põhiliselt avameretööd.3. Hiljemalt 1. augustil 2005 vaatab komisjon pärast konsulteerimist liikmesriikidega ja tööturu osapooltega Euroopa tasandil üle nende sätete toimimise avamerel töötajate tervise ja ohutuse seisukohast, et vajaduse korral esitada asjakohaseid muudatusettepanekuid.Artikkel 21Merekalalaevade töötajad1. Artikleid 3–6 ja 8 ei kohaldata liikmesriigi lipu all sõitva merekalalaeva ühegi töötaja suhtes.Liikmesriigid võtavad siiski vajalikke meetmeid tagamaks, et liikmesriigi lipu all sõitva merekalalaeva kõigil töötajatel oleks õigus piisavale puhkusele, ja piiramaks nädalase tööaja keskmiselt 48 tunniga, mille arvutamisel kasutatakse kuni 12 kuu pikkust võrdlusperioodi.2. Lõike 1 teises lõigus ja lõigetes 3 ja 4 sätestatud piirides võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid tagamaks, et kooskõlas selliste töötajate ohutuse ja tervise kaitsmise vajadusega:a) on töötunnid piiratud maksimaalse tööajaga, mida teatavas ajavahemikus ei või ületada; võib) teatava ajavahemiku jooksul on ette nähtud minimaalne puhkeaeg.Maksimaalne tööaeg või minimaalne puhkeaeg on täpsustatud õigus- ja haldusnormides või tööturu osapoolte vahelistes kollektiivlepingutes või lepingutes.3. Töö- või puhkeaega piiratakse kas:a) maksimaalse tööajaga, mis ei ületai) 14 tundi 24 tunnise ajavahemiku jooksul; ningii) 72 tundi seitsmepäevase ajavahemiku jooksul;võib) minimaalse puhkeajaga, mis on vähemalt:i) 10 tundi 24 tunnise ajavahemiku jooksul; ningii) 77 tundi seitsmepäevase ajavahemiku jooksul.4. Puhkeaega ei või jagada rohkem kui kaheks osaks, millest üks peab olema vähemalt kuue tunni pikkune, ning kahe järjestikuse puhkeaja vaheline aeg ei või ületada 14 tundi.5. Kooskõlas töötajate tervise ja ohutuse kaitse üldpõhimõtetega ja objektiivsetel või tehnilistel või töökorralduse põhjustel võivad liikmesriigid lubada erandeid, kaasa arvatud võrdlusperioodide kehtestamine, lõike 1 teises lõigus ja lõigetes 3 ja 4 ettenähtud piirangutest. Sellised erandid järgivad võimalust mööda sätestatud norme, kuid võivad arvesse võtta sagedasemaid või pikemaid puhkeaegu või töötajatele hüvitava puhkuse andmist. Need erandid võib sätestada:a) õigus- ja haldusnormidega, tingimusel et võimaluse korral peavad asjaomaste tööandjate ja töötajate esindajad nõu ning püütakse ergutada sotsiaalse dialoogi kõiki asjakohaseid vorme; võib) kollektiivlepingutega või lepingutega tööturu osapoolte vahel.6. Merekalalaeva kaptenil on õigus nõuda pardal viibivatelt töötajatelt töötamist ükskõik millisel ajal, mis on vajalik laeva, pardal viibivate isikute või lasti otseseks kaitsmiseks või teiste merehädas laevade või isikute abistamiseks.7. Liikmesriigid võivad sätestada, et töötajad merekalalaevadel, mis vastavalt siseriiklikele õigusaktidele või tavadele ei tohi tegutseda kalendriaasta teatava osa jooksul, mis ületab üht kuud, võtavad põhipuhkust vastavalt artiklile 7 selle ajavahemiku jooksul.Artikkel 22Muud sätted1. Liikmesriigil on võimalus mitte kohaldada artiklit 6, kui ta samal ajal respekteerib töötajate ohutuse ja tervise kaitse üldpõhimõtteid ning võtab vajalikke meetmeid tagamaks, et:a) ükski tööandja ei nõua töötajalt rohkem kui 48 tunnist töötamist seitsmepäevase ajavahemiku jooksul, mis on arvutatud artikli 16 punktis b nimetatud võrdlusperioodi keskmisena, kui ta ei ole varem saanud töötaja nõusolekut sellist tööd teha;b) tööandja ei kahjusta ühtki töötajat seepärast, et töötaja ei soovi anda oma nõusolekut sellist tööd teha;c) tööandja peab ajakohastatud registrit kõigi töötajate kohta, kes sellist tööd teevad;d) register antakse pädeva asutuse käsutusse, kes võib töötajate ohutuse ja/või tervise kaitsega seotud põhjustel keelata või piirata võimalust ületada maksimaalset nädalast tööaega;e) tööandja annab pädevatele asutustele nende nõudmisel teavet juhtumite kohta, mil töötajad on andnud nõusoleku teha seitsme päeva jooksul tööd üle 48 tunni, mis on arvutatud artikli 16 punktis b nimetatud võrdlusperioodi keskmisena.Nõukogu vaatab enne 23. novembrit 2003 komisjoni ettepaneku ja sellele lisatud hinnanguaruande alusel käesoleva lõike sätted uuesti läbi ja teeb otsuse võetavate meetmete kohta.2. Liikmesriikidel on võimalus artikli 7 kohaldamisel kasutada kuni kolme aasta pikkust üleminekuperioodi alates 23. novembrist 1996, tingimusel et selle üleminekuperioodi jooksul:a) saab iga töötaja kolm nädalat tasulist põhipuhkust vastavalt sellise puhkuse õiguse ja andmise tingimustele, mis on ette nähtud siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega; ningb) kolmenädalast tasulist põhipuhkust ei või asendada hüvitisega, välja arvatud töösuhte lõpetamise korral.3. Kui liikmesriigid kasutavad käesolevas artiklis sätestatud võimalusi, teatavad nad sellest viivitamata komisjonile.6. PEATÜKKLÕPPSÄTTEDArtikkel 23KaitsetaseIlma et see piiraks liikmesriikide õigust arendada vastavalt muutuvatele asjaoludele teistsuguseid õigus-, regulatiiv- või lepingusätteid tööaja valdkonnas ja kui käesolevas direktiivis ettenähtud miinimumnõuded on täidetud, ei anna käesoleva direktiivi rakendamine piisavat alust töötajatele võimaldatud kaitse üldise taseme kärpimiseks.Artikkel 24Aruanded1. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritud valdkonnas juba vastu võetud või vastuvõetavate siseriiklike õigusaktide tekstid.2. Liikmesriigid esitavad komisjonile iga viie aasta järel käesoleva direktiivi sätete praktilist rakendamist käsitleva aruande, milles osutatakse tööturu osapoolte seisukohtadele.Komisjon teavitab sellest Euroopa Parlamenti, nõukogu, majandus- ja sotsiaalkomiteed ning tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteed.3. Alates 23. novembrist 1996 iga viie aasta järel esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele käesoleva direktiivi kohaldamist käsitleva aruande, võttes arvesse artikleid 22 ja 23 ning käesoleva artikli lõikeid 1 ja 2.Artikkel 25Merekalalaevade töötajaid käsitlevate sätete läbivaatamineHiljemalt 1. augustil 2009 vaatab komisjon pärast konsulteerimist liikmesriikidega ja tööturu osapooltega Euroopa tasandil üle merekalalaevade töötajaid käsitlevad sätted ning uurib eelkõige nende sätete jätkuvat asjakohasust eriti tervise ja ohutuse osas, et vajaduse korral teha asjakohaseid muudatusettepanekuid.Artikkel 26Reisijateveoga seotud töötajaid käsitlevate sätete läbivaatamineHiljemalt 1. augustil 2005 vaatab komisjon pärast konsulteerimist liikmesriikidega ja tööturu osapooltega Euroopa tasandil üle linnatransporditeenistuses reisijateveoga seotud töötajaid käsitlevate sätete toimimise, et vajaduse korral esitada asjakohased muudatusettepanekud, mis tagaksid selles sektoris järjekindla ja sobiva lähenemisviisi.Artikkel 27Kehtetuks tunnistamine1. Direktiiv 93/104/EÜ, mida on muudetud I lisa A osas nimetatud direktiiviga, tunnistatakse kehtetuks, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas sätestatud ülevõtmistähtaegadega.2. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ja neid tuleb lugeda II lisas esitatud vastavustabeli kohaselt.Artikkel 28JõustumineKäesolev direktiiv jõustub 2. augustil 2004.Artikkel 29AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 4. november 2003Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaG. Tremonti[1] EÜT C 61, 14.3.2003, lk 123.[2] Euroopa Parlamendi 17. detsembri 2002. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta otsus.[3] EÜT L 307, 13.12.1993, lk 18. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/34/EÜ (EÜT L 195, 1.8.2000, lk 41).[4] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.[5] EÜT L 167, 2.7.1999, lk 33.--------------------------------------------------I LISAA OSA KEHTETUKS TUNNISTATUD DIREKTIIV JA SELLE MUUDATUS(Artikkel 27)Nõukogu direktiiv 93/104/EÜ | (EÜT L 307, 13.12.1993, lk 18) |Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/34/EÜ | (EÜT L 195, 1.8.2000, lk 41) |B OSA SISERIIKLIKKU ÕIGUSESSE ÜLEVÕTMISE TÄHTAJAD(Artikkel 27)Direktiiv | Ülevõtmise tähtaeg |93/104/EÜ | 23. november 1996 |2000/34/EÜ | 1. august 2003 |--------------------------------------------------II LISAVASTAVUSTABELDIREKTIIV 93/104/EÜ | Käesolev direktiiv |Artiklid 1–5 | Artiklid 1–5 |Artikkel 6, sissejuhatavad sõnad | Artikkel 6, sissejuhatavad sõnad |Artikli 6 lõige 1 | Artikli 6 punkt a |Artikli 6 lõige 2 | Artikli 6 punkt b |Artikkel 7 | Artikkel 7 |Artikkel 8, sissejuhatavad sõnad | Artikkel 8, sissejuhatavad sõnad |Artikli 8 lõige 1 | Artikli 8 punkt a |Artikli 8 lõige 2 | Artikli 8 punkt b |Artiklid 9, 10 ja 11 | Artiklid 9, 10 ja 11 |Artikkel 12, sissejuhatavad sõnad | Artikkel 12, sissejuhatavad sõnad |Artikli 12 lõige 1 | Artikli 12 punkt a |Artikli 12 lõige 2 | Artikli 12 punkt b |Artiklid 13, 14 ja 15 | Artiklid 13, 14 ja 15 |Artikkel 16, sissejuhatavad sõnad | Artikkel 16, sissejuhatavad sõnad |Artikli 16 lõige 1 | Artikli 16 punkt a |Artikli 16 lõige 2 | Artikli 16 punkt b |Artikli 16 lõige 3 | Artikli 16 punkt c |Artikli 17 lõige 1 | Artikli 17 lõige 1 |Artikli 17 lõige 2, sissejuhatavad sõnad | Artikli 17 lõige 2 |Artikli 17 lõike 2 punkt 1 | Artikli 17 lõike 3 punktid a–e |Artikli 17 lõike 2 punkt 2 | Artikli 17 lõike 3 punktid f–g |Artikli 17 lõike 2 punkt 3 | Artikli 17 lõige 4 |Artikli 17 lõike 2 punkt 4 | Artikli 17 lõige 5 |Artikli 17 lõige 3 | Artikkel 18 |Artikli 17 lõige 4 | Artikkel 19 |Artikli 17a lõige 1 | Artikli 20 lõike 1 esimene lõik |Artikli 17a lõige 2 | Artikli 20 lõike 1 teine lõik |Artikli 17a lõige 3 | Artikli 20 lõige 2 |Artikli 17a lõige 4 | Artikli 20 lõige 3 |Artikli 17b lõige 1 | Artikli 21 lõike 1 esimene lõik |Artikli 17b lõige 2 | Artikli 21 lõike 1 teine lõik |Artikli 17b lõige 3 | Artikli 21 lõige 2 |Artikli 17b lõige 4 | Artikli 21 lõige 3 |Artikli 17b lõige 5 | Artikli 21 lõige 4 |Artikli 17b lõige 6 | Artikli 21 lõige 5 |Artikli 17b lõige 7 | Artikli 21 lõige 6 |Artikli 17b lõige 8 | Artikli 21 lõige 7 |Artikli 18 lõike 1 punkt a | — |Artikli 18 lõike 1 punkti b alapunkt i | Artikli 22 lõige 1 |Artikli 18 lõike 1 punkti b alapunkt ii | Artikli 22 lõige 2 |Artikli 18 lõike 1 punkt c | Artikli 22 lõige 3 |Artikli 18 lõige 2 | — |Artikli 18 lõige 3 | Artikkel 23 |Artikli 18 lõige 4 | Artikli 24 lõige 1 |Artikli 18 lõige 5 | Artikli 24 lõige 2 |Artikli 18 lõige 6 | Artikli 24 lõige 3 |— | Artikkel 25 |— | Artikkel 26 |— | Artikkel 27 |— | Artikkel 28 |Artikkel 19 | Artikkel 29 |— | I lisa |— | II lisa |--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 98/54/EÜ, 16. juuli 1998, millega muudetakse direktiive 71/250/EMÜ, 72/199/EMÜ, 73/46/EMÜ ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 75/84/EMÜEMPs kohaldatav tekst

text:
Avis juridique important

|

31998L0054

Official Journal L 208 , 24/07/1998 P. 0049 - 0050

KOMISJONI DIREKTIIV 98/54/EÜ,16. juuli 1998,millega muudetakse direktiive 71/250/EMÜ, 72/199/EMÜ, 73/46/EMÜ ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 75/84/EMÜ(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 20. juuli 1970. aasta direktiivi 70/373/EMÜ ühenduse söötade ametlikuks kontrollimiseks ettenähtud proovivõtu- ja analüüsimeetodite kehtestamise kohta,1 viimati muudetud Austria, Soome ja Rootsi ühinemisaktiga, eriti selle artiklit 2,ning arvestades, et:direktiivis 70/373/EMÜ on ette nähtud, et söötade ametlik kontroll selle kindlakstegemiseks, kas need vastavad söötade kvaliteeti ja koostist reguleerivate õigusnormide nõuetele, tuleb läbi viia ühenduse proovivõtu- ja analüüsimeetodite abil;esimene komisjoni 15. juuni 1971. aasta direktiiv 71/250/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid söötade ametlikuks kontrollimiseks,2 viimati muudetud direktiiviga 81/680/EMÜ,3 sätestab analüüsimeetodid muu hulgas ka alkaloidide määramiseks lupiinides; nõukogu 17. detsembri 1973. aasta direktiiv 74/63/EMÜ soovimatute ainete ja toodete lubatud piirnormide kehtestamise kohta loomasöödas,4 viimati muudetud komisjoni direktiiviga 97/8/EÜ,5 ei nõua, et söötasid alkaloidide olemasolu suhtes lupiinides ametlikult kontrollitakse; seepärast ei ole ühenduse analüüsimeetod alkaloidide kontrollimiseks lupiinides vajalik ning on asjakohane see meetod kehtetuks tunnistada;kolmas komisjoni 27. aprilli 1972. aasta direktiiv 72/199/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid söötade ametlikuks kontrollimiseks,6 viimati muudetud direktiiviga 93/28/EÜ,7 sätestab analüüsimeetodid muu hulgas tetratsükliinide rühma kuuluvate antibiootikumide avastamiseks ja kindlaksmääramiseks, kloortetratsükliini, oksütetratsükliini ja tetratsükliini määramiseks ning oleandomütsiini määramiseks; nõukogu 23. novembri 1970. aasta direktiivi 70/524/EMÜ söödalisandite kohta,8 viimati muudetud komisjoni direktiiviga 98/19/EÜ,9 kohaldamisel ei ole kõnealused meetodid enam nõutud; teaduse ja tehnika edusamme silmas pidades ei kehti kirjeldatud meetodid enam muudel eesmärkidel kasutamiseks; seetõttu on asjakohane kõnealused meetodid välja jätta;neljas komisjoni 5. detsembri 1972. aasta direktiiv 73/46/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid söötade ametlikuks kontrollimiseks,10 viimati muudetud direktiiviga 92/89/EÜ,11 sätestab analüüsimeetodid muu hulgas ka tiamiini (B1-vitamiin, aneuriin) ning askorbiin- ja dehüdroaskorbiinhapete (C-vitamiin) määramiseks; kõnealused meetodid ei kehti enam ettenähtud eesmärgil ning on teaduse ja tehnika arengu käigus asendatud; seetõttu on asjakohane kõnealused meetodid välja jätta;kuues komisjoni 20. detsembri 1974. aasta direktiiv 75/84/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse analüüsimeetodid söötade ametlikuks kontrollimiseks,12 viimati muudetud direktiiviga 81/680/EMÜ, sätestab analüüsimeetodid bukinolaadi, sulfakinoksaliini ja furasolidooni määramiseks; direktiivi 70/524/EMÜ kohaldamisel ei ole kõnealused meetodid enam nõutud; teaduse ja tehnika arengut silmas pidades on põhjust eeldada, et kõnealused meetodid annavad valesid tulemusi; soovitav on pigem analüüsimeetodit mitte kasutada kui kasutada sellist meetodit, mis annab valesid tulemusi; seetõttu on asjakohane kõnealused meetodid välja jätta;vastavalt nõukogu 25. oktoobri 1995. aasta direktiivile 95/53/EÜ, millega määratakse kindlaks loomasöötade ametlikku kontrollimist reguleerivad põhimõtted,13 eriti selle artiklile 18, tagavad liikmesriigid ühenduse proovivõtu- ja analüüsimeetodite puudumise korral, et kasutatakse analüüsimeetodeid, mis vastavad rahvusvaheliste asutuste tunnustatud standarditele või selliste standardite puudumise korral teaduslikult tunnustatud eeskirjadele;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise söödakomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 71/250/EMÜ muudetakse järgmiselt:1. artiklist 1 jäetakse välja tekst "alkaloidide määramiseks lupiinides";2. kõnealuse direktiivi lisast jäetakse välja punkt 15, "Alkaloidide määramine lupiinides".Artikkel 2Direktiivi 72/199/EMÜ muudetakse järgmiselt:1. artiklist 2 jäetakse välja tekst "tetratsükliinide rühma kuuluvate antibiootikumide avastamise ja kindlaksmääramise ning samuti" ja tekst "kloortetratsükliini, oksütetratsükliini, tetratsükliini, oleandomütsiini";2. kõnealuse direktiivi II lisast jäetakse välja punktid 1, "Tetratsükliinide rühma kuuluvate antibiootikumide avastamine ja kindlaksmääramine", 2, "Kloortetratsükliini, oksütetratsükliini ja tetratsükliini määramine", ja 3, "Oleandomütsiini määramine".Artikkel 3Direktiivi 73/46/EMÜ muudetakse järgmiselt:1. artiklist 2 jäetakse välja tekst "tiamiini (aneuriin, B1-vitamiin), askorbiin- ja dehüdroaskorbiinhapete (C-vitamiin)";2. kõnealuse direktiivi II lisast jäetakse välja punktid 2, "Tiamiini (B1-vitamiini, aneuriini) määramine" ja 3, "Askorbiinhappe ja dehüdroaskorbiinhappe (C-vitamiini) määramine".Artikkel 4Direktiiv 75/84/EMÜ tunnistatakse kehtetuks.Artikkel 5Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi sätete täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt üheksa kuud pärast direktiivi jõustumist. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 6Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. juuli 1998Komisjoni nimelkomisjoni liigeFranz FISCHLER1 EÜT L 170, 3.8.1970, lk 2.2 EÜT L 155, 12.7.1971, lk 13.3 EÜT L 246, 29.8.1981, lk 32.4 EÜT L 38, 11.2.1974, lk 31.5 EÜT L 48, 19.2.1997, lk 22.6 EÜT L 123, 29.5.1972, lk 6.7 EÜT L 179, 22.7.1993, lk 8.8 EÜT L 270, 14.12.1970, lk 1.9 EÜT L 96, 28.3.1998, lk 39.10 EÜT L 83, 30.3.1973, lk 21.11 EÜT L 344, 26.11.1992, lk 35.12 EÜT L 32, 5.2.1975, lk 27.13 EÜT L 265, 8.11.1995, lk 17.


title: Nõukogu direktiiv 92/60/EMÜ, 30. juuni 1992, millega muudetakse direktiivi 90/425/EMÜ, milles käsitletakse veterinaar- ja zootehnilisi kontrolle, mida kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses teatavate elusloomade ja toodete suhtes seoses siseturu väljakujundamisega

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0060

Euroopa Liidu Teataja L 268 , 14/09/1992 Lk 0075 - 0076 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 45 Lk 0074  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 45 Lk 0074

		Nõukogu direktiiv 92/60/EMÜ,30. juuni 1992,millega muudetakse direktiivi 90/425/EMÜ, milles käsitletakse veterinaar- ja zootehnilisi kontrolle, mida kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses teatavate elusloomade ja toodete suhtes seoses siseturu väljakujundamisegaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust [2]ning arvestades, et:ühendus võtab siseturu järkjärguliseks väljakujundamiseks kavandatud meetmed vastu ajavahemiku jooksul, mis lõpeb 31. detsembril 1992;direktiivis 90/425/EMÜ [3] sätestatakse, et ühenduse sisepiiridel ei tehta enam teatavate elusloomade ja loomsete toodete veterinaarkontrolle;nõukogu on määranud pärast direktiivi 90/425/EMÜ vastuvõtmist kindlaks kolmandatest riikidest ühendusse toodavate elusloomade ja loomsete toodete veterinaarkontrolli korraldamist reguleerivad põhimõtted; selles suhtes tuleks arvesse võtta nõukogu 10. detsembri 1990. aasta direktiivi 70/675/EMÜ, millega nähakse ette kolmandatest riikidest ühendusse toodavate toodete veterinaarkontrolli korraldamist reguleerivad põhimõtted, [4] ja nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/496/EMÜ, [5] millega nähakse ette kolmandatest riikidest ühendusse toodavate loomade veterinaarkontrolli korraldamist reguleerivad põhimõtted ja muudetakse direktiive 89/662/EMÜ, 90/425/EMÜ ja 90/675/EMÜ;direktiivi 90/452/EMÜ artikli 21 neljandas lõigus sätestatakse, et kõnealuse direktiivi ja nõukogu 11. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/662/EMÜ (milles käsitletakse veterinaarkontrolle, mida kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses seoses siseturu väljakujundamisega) [6] rakendusalasse tuleks kaasata nimetatud direktiividega hõlmamata elusloomad ja loomsed tooted;direktiivi 90/425/EMÜ artiklis 25 sätestatakse, et tuleb määrata kindlaks kord, mida kohaldatakse siis, kui artikliga 24 ettenähtud üleminekusätted kaotavad kehtivuse; selles suhtes tuleks arvesse võtta edusamme, mis on tehtud ühenduses nii kolmandatest riikidest pärit elusloomi ja loomseid tooteid käsitlevate eeskirjade vastuvõtmise kui suu- ja sõrataudi ning sigade katku tõrjemeetmete ühtlustamise osas, eriti nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiivi 90/423/EMÜ (millega muudetakse direktiivi 85/511/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse meetmed suu- ja sõrataudi tõrjeks), direktiivi 64/432/EMÜ (ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta), direktiivi 72/462/EMÜ (tervishoiu- ja veterinaarinspektsiooni probleemide kohta veiste ja sigade ning värske liha ja lihatoodete impordil kolmandatest riikidest) [7] ja nõukogu 11. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/685/EMÜ (millega muudetakse direktiivi 80/217/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse meetmed sigade katku tõrjeks); [8]pidades silmas eelkõige veterinaarnõuete ühtlustamise osas tehtud edusamme, tuleks sätestada sisepiiridel toimuva kõikide elusloomade ja loomsete toodete veterinaarkontrolli kaotamine alates 1. juulist 1992;tuleks siiski sätestada erieeskirjad veterinaarkontrolli kohta, mida kohaldatakse lemmikloomade liikumise suhtes juhul, kui tegemist ei ole äritehinguga ja kui loom reisib koos tema eest vastutava füüsilise isikuga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 90/425/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklile 1 lisatakse järgmine lõik:"Käesolevat direktiivi ei kohaldata veterinaarkontrolli suhtes, mida tehakse lemmikloomade liikumisel ühest liikmesriigist teise juhul, kui tegemist ei ole äritehinguga ja kui loom reisib koos tema eest vastutava füüsilise isikuga."2. Artikli 7 lõikes 2 asendatakse kuupäev "1. jaanuar 1993" kuupäevaga "1. juuli 1992".3. Artikli 21 esimesest lõigust jäetakse välja sõnad "kuni 31. detsembrini 1992".4. Artikli 21 teine lõik asendatakse järgmisega:"Liikmesriigid edastavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele esimeses lõigus nimetatud loomade ja toodetega kauplemisel kohaldatavad tingimused ja korra."5. Artikli 21 neljanda lõigu viimane lause jäetakse välja.6. Artikkel 22 asendatakse järgmisega:"Artikkel 221. Liikmesriigid esitavad komisjonile ühtlustatud näidise kohaselt asjakohase teabe käesoleva määruse kohaselt tehtud kontrollide kohta.2. Komisjon tutvub lõikes 1 nimetatud teabega alalises veterinaarkomitees. Komisjon võib võtta asjakohaseid meetmeid artiklis 18 sätestatud korras.3. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad, eelkõige teabeedastamise sagedus, selleks kasutatav näidis ja nõutava teabe liik nähakse ette artiklis 18 sätestatud korras."7. Artikkel 24 asendatakse järgmisega:"Artikkel 24Käesolevas direktiivis sätestatud kontrollikorra järkjärguliseks rakendamiseks võivad liikmesriigid korraldada kuni 31. detsembrini 1992:- A ja B lisaga hõlmatud või kolmandatest riikidest imporditud loomade ja toodete veo ajal dokumentide kontrolli,- A ja B lisaga hõlmatud loomade ja toodete veo ajal mittediskrimineerivalt pistelist veterinaarkontrolli."8. Artikkel 25 jäetakse välja.9. B lisa A osa asendatakse järgmisega:"A. Veterinaaria-alased õigusaktid – muud A.I lisaga hõlmamata elusloomad."10. B lisa B osa asendatakse järgmisega:"B. Veterinaaria-alased õigusaktid – A.I lisaga hõlmamata sperma, munarakud ja embrüod."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 1. juuliks 1992. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide tekstid.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luksemburg, 30. juuni 1992Nõukogu nimeleesistujaArlindo Marques Cunha[1] EÜT C 122, 14.5.1992, lk 18.[2] EÜT C 176, 13.7.1992.[3] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 29. Viimati muudetud direktiiviga 91/628/EMÜ (EÜT L 340, 11.12.1991, lk 17).[4] EÜT L 373, 31.12.1990, lk 1.[5] EÜT L 268, 24.9.1991, lk 56.[6] EÜT L 395, 30.12.1989, lk 13.[7] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 13.[8] EÜT L 377, 31.12.1991, lk 1.--------------------------------------------------


Tähtis õiguslik teade

|

32000L0007

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/7/EÜ, 20. märts 2000, kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite kiirusmõõdikute kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/61/EMÜ kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite tüübikinnituse kohta

Euroopa Liidu Teataja L 106 , 03/05/2000 Lk 0001 - 0006 CS.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 ET.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 HU.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 LT.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 LV.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 MT.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 PL.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 SK.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128 SL.ES Peatükk 13 Köide 25 Lk 123  - 128

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/7/EÜ,20. märts 2000,kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite kiirusmõõdikute kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/61/EMÜ kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite tüübikinnituse kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [3]ning arvestades järgmist:(1) Liiklusohutus on üks ühenduse põhieesmärkidest, mis nõuab kiiruse jälgimist ja kontrollimist kiirusmõõdiku abil, pidades silmas teadlikkuse tõstmist õigest liiklemisest, eriti noorte hulgas.(2) Liiklusohutust käsitlevad tehnilised õigusaktid tuleks vastu võtta ühekorraga, direktiivide paketina, et tõsta avalikkuse teadlikkust Euroopa Liidu panusest liiklusohutuse suurendamisel.(3) Kõigis liikmesriikides peavad kahe- või kolmerattalised mootorsõidukid kiirusmõõdikute suhtes vastama teatud kindlatele kohustuslikele tehnilistele nõuetele, mis on liikmesriigiti erinevad. Need erinevused on takistuseks ühendusesisesele kaubandusele.(4) Siseturu toimimise takistusi saab kõrvaldada sel viisil, et kõik liikmesriigid võtavad oma praeguste eeskirjade ja õigusaktide asemel vastu ühesugused nõuded.(5) Käesolev direktiiv tuleb lisada üksikdirektiividele, mida tuleb täita vastavalt nõukogu 30. juuni 1992. aasta direktiivi 92/61/EMÜ artiklile 4 kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite tüübikinnituse kohta. [4](6) Ühtlustatud nõuete kehtestamine kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite kiirusmõõdikute kohta on vajalik selleks, et oleks võimalik rakendada kõigile niisuguste sõidukite tüüpidele direktiivis 92/61/EMÜ ette nähtud tüübikinnituse ja tunnustamise korda.(7) Asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsus- ja proportsionaalsuse põhimõtete kohaselt saavutatakse kavandatud meetmete eesmärgid nagu ühenduse ühtlustatud tüübikinnitus sõidukitüüpidele, meetmete ulatust ja mõju silmas pidades paremini ühenduse kui liikmesriikide tasandil. Käesolev direktiiv piirdub nimetatud eesmärkide saavutamiseks nõutava miinimumiga ega lähe nende saavutamiseks vajalikust kaugemale.(8) Lihtsustamaks pääsu kolmandate riikide turule on ilmselgelt vajalik tunnistada käesoleva direktiivi nõuded võrdväärseiks ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 39 (edaspidi nimetatud ÜRO EM eeskiri nr 39) nõuetega.(9) Euroopa Liidu liikmesriigid peavad niipea kui võimalik taotlema ÜRO EM eeskirja nr 39 ühtlustamist käesoleva direktiivi sätetega.(10) Seetõttu tuleks vastavalt muuta direktiivi 92/61/EMÜ,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi direktiivi 92/61/EMÜ artiklis 1 kirjeldatud sõidukitüüpide kiirusmõõdikutele.2. Iga direktiivi 92/61/EMÜ reguleerimisalasse kuuluv sõiduk peab olema varustatud kiirusmõõdikuga, mis vastab käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 2Osa tüübikinnituse andmise menetlus kahe- või kolmerattalise mootorsõiduki tüübi kiirusmõõdiku suhtes ja kõnealuste sõidukite vaba liikumist reguleerivad tingimused on sätestatud direktiivi 92/61/EMÜ II ja III peatükis.Artikkel 3Vastavalt direktiivi 92/61/EMÜ artiklile 11 tunnistatakse käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuded võrdväärseiks ÜRO EM eeskirjas nr 39 (E/ECE/TRANS/505 — Add. 59) esitatud nõuetega.Liikmesriikide tüübikinnitust andvad asutused aktsepteerivad ÜRO EM eeskirja nr 39 nõuete kohaselt nimetatud eeskirja reguleerimisalas väljastatud tüübikinnitusi ja tüübikinnitusmärke vastavate käesoleva direktiivi kohaselt välja antud tüübikinnituste ja tüübikinnitusmärkide asemel.Artikkel 4Muudatused, mis on vajalikud ÜRO EM eeskirja nr 39 muudatuste arvessevõtmiseks ja lisa kohandamiseks tehnika arenguga, tuleb vastu võtta nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [5] artiklis 13 osutatud menetluse kohaselt.Artikkel 5Direktiivi 92/61/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Lisa I rubriik 45 "Mootorrataste, kolme- ja neljarattaliste mootorsõidukite kiirusmõõdikud ja läbisõidumõõdikud" asendatakse rubriigiga "Kiirusmõõdikud" ja termin "CONF" terminiga "SD".2. Lisa IIA muudetakse järgmiselt:a) punkt 4.7. "Kiirusmõõdik ja läbisõidumõõdik: jah/ei (1)" asendatakse sõnaga "Kiirusmõõdik";b) lisatakse järgmised punktid:"4.7.3. Kogu süsteemi fotod ja/või joonised4.7.4. Kiirusmõõdiku näidupiirkond4.7.5. Kiirusmõõdiku mõõtemehhanismi tolerants4.7.6. Kiirusmõõdiku tehniline konstant4.7.7. Käitusmehhanismi tööviis ja kirjeldus4.7.8. Käitusmehhanismi ülekandesuhe".3. Lisa IIIB rubriik 10.12 "Mootorrataste, kolme- ja neljarattaliste mootorsõidukite kiirusmõõdikud ja läbisõidumõõdikud" asendatakse rubriigiga "Kiirusmõõdikud" ja termin "CONF" terminiga "SD".Artikkel 61. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. jaanuariks 2001 ja teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate siseriiklike õigusaktide teksti.3. Alates 1. jaanuarist 2001 ei tohi liikmesriigid enam kiirusmõõdikutega seotud põhjustel keelata käesoleva direktiivi nõuetele vastavate sõidukite esmakasutuselevõttu.4. Liikmesriigid kohaldavad lõike 1 esimeses lõigus sätestatud nõudeid alates 1. juulist 2001, välja arvatud mopeedidele, mille suhtes kohaldatakse kõnesolevaid nõudeid alates 1. juulist 2002.Artikkel 7Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. märts 2000Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaJ. Gama[1] EÜT C 212, 8.7.1998, lk 7.[2] EÜT C 40, 15.2.1999, lk 1.[3] Euroopa Parlamendi 12. jaanuari 1999. aasta arvamus (EÜT C 104, 14.4.1999, lk 19), kinnitatud 27. oktoobril 1999, nõukogu 20. mai 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 232, 13.8.1999, lk 1) ja Euroopa Parlamendi 27. oktoobri 1999. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 225, 10.8.1992, lk 72. Direktiivi on muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[5] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 98/91/EÜ (EÜT L 11, 16.1.1999, lk 25).--------------------------------------------------LISA1. MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1.1. sõiduki tüüp kiirusmõõdiku suhtes 1.1.1. tavavarustusse kuuluvate rehvide suurustähistus;1.1.2. kiirusmõõdiku ülekandesuhe, k.a iga kohandusülekande oma;1.1.3. kiirusmõõdiku tüüp, mida iseloomustavad:1.1.3.1. kiirusmõõdiku mõõtemehhanismi tolerants,1.1.3.2. kiirusmõõdiku tehniline konstant,1.1.3.3. kiirusmõõdiku näidupiirkond.1.2. tavarehvid – rehvitüüp (-tüübid), mis on tootja poolt vastavale sõidukitüübile ette nähtud ja mis on märgitud direktiivi 92/61/EMÜ II lisas osutatud teatisele. Talverehve ei arvestata tavarehvide hulka.1.3. kasutusrõhk – sõiduki tootja määratud külm rehvirõhk, mida on suurendatud 0,2 bar võrra.1.4. kiirusmõõdik – kiiruse mõõtmise seadme osa, mis näitab sõiduki juhile sõiduki kiirust igal konkreetsel hetkel.1.4.1. kiirusmõõdiku mõõtemehhanismi tolerants – kiirusmõõdiku täpsus, väljendatuna kiirusnäidu alumise ja ülemise piirväärtusena erinevatel kiirustel.1.4.2. kiirusmõõdiku tehniline konstant – suhe pöörete või impulsside sageduse (arv minutis) ja konkreetse näidatava kiiruse vahel.1.5. sõidukorras sõiduki mass – direktiivi 92/61/EMÜ II lisa märkuses d2 määratletud mass.2. Nõuded2.1. Kiirusmõõdiku näidik peab asuma juhi otseses vaateväljas ja olema nii päeval kui öösel selgelt loetav. Näidupiirkond peab olema piisavalt suur, et hõlmata tootja poolt konkreetsele sõidukitüübile kindlaks määratud maksimumkiirust.2.2. Kui kiirusmõõdikul on numbrilise näidiku asemel skaala, peab see olema selgelt liigendatud.2.2.1. Mootorrataste või kolmerattaliste mootorsõidukite kiirusmõõdikutel peab skaala olema varustatud 1, 2, 5 või 10 km/h alajaotistega. Kiirust tuleb näidata järgmisel viisil:2.2.1.1. kui skaalal näidatav suurim kiirus ei ületa 200 km/h, ei tohi numbritega märgitud skaalajaotise väärtus ületada 20 km/h,2.2.1.2. kui skaalal näidatav suurim kiirus on üle 200 km/h, ei tohi numbritega märgitud skaalajaotise väärtus ületada 30 km/h;2.2.2. mopeedide kiirusmõõdikute skaalal ei tohi skaalal näidatav suurim kiirus olla üle 80 km/h; alajaotise väärtus peab olema 1, 2, 5 või 10 km/h ja numbritega märgitud skaalajaotise väärtus ei tohi ületada 10 km/h.Lisaks peab skaala täpselt näitama kiirust 45 km/h (või väikese võimsusega mopeedide korral 25 km/h);2.2.3. sõidukite korral, mis on ette nähtud müügiks liikmesriikides, kus kasutatakse inglise mõõtühikute süsteemi, peab kiirusmõõdik olema gradueeritud ka mph-s (miili tunnis) skaala alajaotistega 1, 2, 5 või 10 mph. Numbritega märgitud skaalajaotise väärtus ei tohi ületada 20 mph ja esimeseks märgitud väärtuseks peab olema 10 mph või 20 mph;2.2.4. numbritega märgitud skaalajaotiste väärtus ei pea olema kogu skaalal ühesugune.2.3. Kiirusmõõdiku täpsust kontrollitakse vastavalt järgmisele menetlusele:2.3.1. sõidukil peavad olema all tavarehvid, nagu määratletud punktis 1.2. Katse tuleb sooritada kõigi kiirusmõõdikutüüpidega, mida tootjal on kavas paigaldada;2.3.2. kiirusmõõdiku spindlile rakendatav koormus peab vastama sõidukorras sõiduki massile;2.3.3. baastemperatuur kiirusmõõdiku asukohas peab olema 296 K ± 5 K;2.3.4. iga katse ajal peab rehvides olema kasutusrõhule vastav rõhk, nagu on määratletud punktis 1.3;2.3.5. sõidukit katsetatakse järgmistel kiirustel:Tootja poolt määratud suurim kiirus (Vmax) (km/h) | Katsetuskiirus (km/h) |Vmax ≤ 45 | 80 % Vmax |45 < Vmax ≤ 100 | 40 ja 80 % Vmax (kui katse resultantkiirus ≥ 55) |100 < Vmax ≤ 150 | 40, 80 ja 80 % Vmax (kui katse resultantkiirus ≥ 100) |150 < Vmax | 40, 80 ja 120 |2.3.6. sõiduki tegeliku kiiruse mõõtmiseks kasutatava kontrollmõõteriista veatolerants ei tohi olla suurem kui ± 0,5 %,2.3.6.1. kui mõõtmiseks kasutatakse katsetrassi, peab see olema tasane, kuiv ja piisavalt haarduva pinnaga,2.3.6.2. kui katsel kasutatakse rulldünamomeetrit, peab rullide läbimõõt olema vähemalt 2 m. Mopeedide kiirusmõõdikute katsetamiseks võib kasutada rulle läbimõõduga vähemalt 400 mm;2.3.7. mõõdetud kiirus ei tohi kunagi olla väiksem kui tegelik kiirus. Kiirusmõõdiku poolt näidatud kiiruse V1 ja tegeliku kiiruse V2 suhe peab punktis 2.3.5 nimetatud katsetuskiiruste korral olema:0 ≤ (V1 - V2) ≤ 0,1. V2 + 4 km/h.3. Toodangu vastavus3.1. Toote vastavust kontrollitakse direktiivi 92/61/EMÜ VI lisa sätete alusel.3.2. Tootemudeleid loetakse käesoleva direktiivi nõuetele vastavaks, kui punktides 2.3.1–2.3.6 osutatud tingimustel on kiirusmõõdiku näidatud kiiruse V1 ja tegeliku kiiruse V2 vahel järgmine seos:0 ≤ (V1 - V2) ≤ 0,1. V2 + 4 km/h mopeedide korral,ja0 ≤ (V1 - V2) ≤ 0,1. V2 + 8 km/h mootorrataste ja kolmerattaliste mootorsõidukite korral.--------------------------------------------------1. liideTEATISkahe- või kolmerattalise mootorsõiduki tüübi kiirusmõõdiku paigaldamise suhtes(lisatakse tüübikinnitustaotlusele, kui see esitatakse sõiduki tüübikinnituse taotlusest eraldi)Järjekorranumber (määrab taotleja)Tüübikinnitustaotlus kiirusmõõdiku paigaldamise suhtes kahe- või kolmerattalistele mootorsõidukitele peab sisaldama teavet, millele on osutatud direktiivi 92/61/EMÜ II lisa punkti A järgmistes punktides:0.1.0.2.0.5.0.6.2.1.2.1.1.4.7–4.7.8.5.2.5.2.2.--------------------------------------------------2. liideTÜÜBIKINNITUSTUNNISTUSkahe- või kolmerattalise mootorsõiduki tüübi kiirusmõõdiku paigaldamise suhtesNÄIDIS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2011/90/EL, 14. november 2011 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/48/EÜ I lisa II osa, milles sätestatakse lisaeeldused krediidi kulukuse aastamäära arvutamiseks EMPs kohaldatav tekst

text:
               15.11.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 296/35

         KOMISJONI DIREKTIIV 2011/90/EL,
   14. november 2011,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/48/EÜ I lisa II osa, milles sätestatakse lisaeeldused krediidi kulukuse aastamäära arvutamiseks
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ, (1) eriti selle artikli 19 lõiget 5,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Liikmesriikide kogemus seoses direktiivi 2008/48/EÜ rakendamisega on näidanud, et kõnealuse direktiivi I lisa II osas esitatud eeldustest ei piisa krediidi kulukuse aastamäära ühetaoliseks arvutamiseks ning need eeldused ei ole ka enam vastavuses turul valitseva olukorraga.

               (2)

               Kõnealuseid eeldusi tuleks täiendada uute eeldustega krediidi kulukuse aastamäära arvutamise standardite kohta selliste krediitide puhul, millel ei ole kindlat tähtaega või mida tuleb korduvalt täies ulatuses tagasi maksta. Samuti tuleb esitada standardid esimese krediidisumma kättesaadavaks tegemise aja ja tarbija tehtavate maksete aegade kohta.

               (3)

               Seepärast tuleks direktiivi 2008/48/EÜ I lisa II osa vastavalt muuta.

               (4)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2008/48/EÜ artikli 25 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega ning ei Euroopa Parlament ega nõukogu ole vastuväiteid esitanud,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2008/48/EÜ I lisa II osa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2012. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid hakkavad neid norme kohaldama alates 1. jaanuarist 2013.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Taolise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 14. november 2011

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  ELT L 133, 22.5.2008, lk 66.

      LISA
      Direktiivi 2008/48/EÜ I lisa II osa asendatakse järgmisega.

                     „II.

                     Krediidi kulukuse aastamäära arvutamise lisaeeldused on järgmised.

                                 a)

                                 Kui krediidileping võimaldab tarbijal krediiti vabalt kasutusse võtta, käsitatakse krediidi kogusummat viivitamata ja täies mahus kasutusse võetuna.

                                 b)

                                 Kui krediidileping võimaldab tarbijal ise vabalt otsustada, millal ta krediidi kasutusse võtab, kuid kehtestab seoses krediidi kasutusse võtmise erinevate viisidega summa või ajavahemiku piirangu, käsitatakse krediidi kogusummat kasutusse võetuna varaseimal lepinguga ettenähtud kuupäeval ning piirangutega, mis vastavad krediidi kasutusse võtmisele.

                                 c)

                                 Kui krediidileping võimaldab krediiti kasutada mitmel viisil ning seejuures on krediidiga seotud tasud ja intressimäär erinevad, käsitatakse krediidi kogusummat kasutusse võetuna kõige kõrgemate tasude ja intressimääraga, mida rakendatakse seda liiki krediidilepingu puhul kõige levinuma krediidi kasutamise viisi puhul.

                                 d)

                                 Arvelduskrediidi korral käsitatakse krediidi kogusummat täies mahus ja kogu krediidilepingu kehtivusajaks kasutusse võetuna. Kui arvelduskrediidi kehtivusaeg ei ole teada, arvutatakse krediidi kulukuse aastamäär eeldades, et krediidi kestus on kolm kuud.

                                 e)

                                 Tähtajatu krediidilepingu korral, kui ei ole tegemist arvelduskrediidiga, eeldatakse et

                                             i)

                                             krediit on antud üheks aastaks alates esimese krediidisumma kasutuselevõtu kuupäevast ning tarbija tehtava viimase maksega korvatakse maksmata jäänud laenusumma, intressitasud ja muud tasud, kui neid on;

                                             ii)

                                             tarbija maksab laenusumma tagasi igakuiste ühesuuruste maksetena alates kuu aega pärast esimese krediidisumma kasutusele võtmist. Juhul kui laenusumma tuleb igal makseperioodil tagasi maksta täies ulatuses ühe maksena, eeldatakse, et tarbija võtab järgnevad krediidisummad kasutusele ja maksab kogu laenusumma tagasi ühe aasta jooksul. Intressitasusid ja muid tasusid kohaldatakse vastavalt kasutatud laenusummadele ja laenusumma tagasimaksetele ning kooskõlas krediidilepinguga.

                                       Käesoleva punkti tähenduses on tähtajatu krediidileping selline ilma tähtajata krediidileping, mis sisaldab krediite, mis tuleb täies ulatuses tagasi maksta teataval ajavahemikul või pärast teatava aja möödumist ning mille järel võib laenusumma taas kasutusele võtta.

                                 f)

                                 Selliste krediidilepingute puhul, mis ei ole punktides d ja e sätestatud eeldustele vastavad arvelduskrediidid või tähtajatud krediidid:

                                             i)

                                             kui ei saa kindel olla, millal või kui suure osa laenusummast tarbija tagasi maksab, eeldatakse, et tarbija maksab krediidilepingus näidatud kõige varasemal kuupäeval ja krediidilepingus näidatud kõige väiksema summa;

                                             ii)

                                             kui krediidilepingu sõlmimise kuupäev ei ole teada, eeldatakse, et esimese laenusumma kasutusele võtmise kuupäev on see kuupäev, millele vastab lühim ajavahemik kõnealuse kuupäeva ja tarbija tehtud esimese tagasimakse kuupäeva vahel.

                                 g)

                                 Kui tarbija makstavas summas ja maksekuupäevas ei saa krediidilepingu põhjal või punktides d, e ja f esitatud eelduste põhjal kindel olla, eeldatakse, et makse tehakse kooskõlas kreeditori esitatud tingimustega ja kuupäeval, kuid kui need ei ole teada, siis eeldatakse, et

                                             i)

                                             intressitasud makstakse laenusummaga koos;

                                             ii)

                                             ühekordne tasu, mis ei ole intressitasu, makstakse krediidilepingu sõlmimise päeval;

                                             iii)

                                             mitmekordsed korrapäraste ajavahemike järel makstavad tasud, mis ei ole intressitasud, makstakse alates esimese laenusumma maksmise kuupäevast, ning kui nende suurus ei ole teada, eeldatakse, et need on ühesuurused summad;

                                             iv)

                                             viimase maksega korvatakse maksmata jäänud laenusumma, intressitasud ja muud tasud, kui neid on.

                                 h)

                                 Kui krediidi ülemmäära suhtes ei ole veel kokku lepitud, eeldatakse, et ülemmäär on 1 500 eurot.

                                 i)

                                 Kui piiratud ajavahemiku jooksul pakutakse erinevaid intressimäärasid ja tasusid, siis loetakse intressimääraks ja tasudeks kõrgeim määr krediidilepingu kogu kestuse vältel.

                                 j)

                                 Tarbijakrediidilepingute puhul, mille jaoks on lepitud kokku fikseeritud intressimäär esialgseks ajavahemikuks, mille lõppedes määratakse uus intressimäär, mida seejärel kokkulepitud näitaja alusel korrapäraselt kohandatakse, lähtutakse krediidi kulukuse aastamäära arvutamisel eeldusest, et fikseeritud intressimääraga ajavahemiku lõpus on intressimäär sama kui krediidi kulukuse aastamäära arvutamise ajal, mis põhineb kokkulepitud näitaja väärtusel sel ajal.”