title: Nõukogu direktiiv, 18. aprill 1983, teatavate loomasöötades kasutatavate toodete hindamissuuniste kinnitamise kohta (83/228/EMÜ)

text:
03/5. kd                ET                                 Euroopa Liidu Teataja                                                        261
31983L0228
L 126/23                                            EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA                                                     13.5.1983
                                                        NÕUKOGU DIREKTIIV,
                                                             18. aprill 1983,
                             teatavate loomasöötades kasutatavate toodete hindamissuuniste kinnitamise kohta
                                                              (83/228/EMÜ)
EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,                                               suunised on koostatud praeguste teadus- ja tehnikaalaste tead-
                                                                         miste alusel ning neid võib kohandada vastavalt edusammudele
võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,                kõnealuses valdkonnas,
võttes arvesse nõukogu 30. juuni 1982. aasta direktiivi
82/471/EMÜ teatavate loomasöötades kasutatavate toodete koh-
ta, (1) eriti selle artiklit 7,                                          ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
võttes arvesse komisjoni ettepanekut
                                                                                Artikkel 1
ning arvestades, et:                                                     Liikmesriigid näevad ette, et direktiivi 82/471/EMÜ lisa
direktiiviga 82/471/EMÜ sätestatakse, et teatavatesse rühmadesse         punktides 1.1 ja 1.2 loetletud toodete toimikud täidetakse
kuuluvaid tooteid tuleb uurida liikmesriikidele ja komisjonile           vastavalt käesoleva direktiivi lisas sätestatud suunistele.
ametlikult edastatud toimiku alusel;
                                                                                Artikkel 2
selliste toimikute abil peab olema võimalik kontrollida, et asja-
omased tooted vastavad kõnealuses direktiivis sätestatud üldpõ-          Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud
himõtetele seoses uute toodete lisamisega kõnealuse direktiivi           õigusnormid hiljemalt 13. juuliks 1984. Liikmesriigid teatavad
lisasse;                                                                 sellest viivitamata komisjonile.
on peetud vajalikuks sätestada toimikute täitmine ühiste suuniste
kohaselt, milles iga põhimõtte puhul määratletakse teaduslikud                                        Artikkel 3
andmed, mis võimaldavad asjaomaseid tooteid identifitseerida ja
iseloomustada, ning uuringud, mis on vajalikud toodete toite-            Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
omaduste ja bioloogiliste mõjude hindamiseks; kõnealused suu-
nised peavad olema kohaldatavad samal päeval, kui jõustub direk-         Luksemburg, 18. aprill 1983
tiiv 82/471/EMÜ;
                                                                                Nõukogu nimel
suunised on mõeldud eelkõige üldise juhendina; sõltuvalt toote
iseloomust või kasutustingimustest võib toote omaduste või                                                       eesistuja
mõjude uurimiseks vajalike uuringute ulatus olla erinev;                                                       I. KIECHLE
(1) EÜT L 213, 21.7.1982, lk 8.
 ---pagebreak--- 262     ET                                         Euroopa Liidu Teataja                                                     03/5. kd
                                                                LISA
              TEATAVATE LOOMASÖÖTADES KASUTATAVATE TOODETE HINDAMISSUUNISED
                                                              Üldosa
    Käesolevad suunised on juhendiks toimikute täitmisel selliste direktiivi 82/471/EMÜ lisa punktides 1.1 ja 1.2 loetletud
    toodete kohta, mis on saadud mikroobide kasvatamisel ja mida lubatakse tõenäoliselt kasutada valguallikana
    loomasöötades. Toimikute abil peaks olema võimalik hinnata selliseid tooteid olemasolevate teadmiste alusel ning
    tagada, et tooted vastavad nende kasutamise lubamiseks ettenähtud ja eespool nimetatud direktiivi artikli 6 lõikes 2
    sätestatud põhimõtetele.
    Nõuda võib kõiki käesolevas dokumendis kirjeldatud uuringuid ning vajaduse korral ka lisateavet. Üldreeglina tuleb
    esitada kogu teave, mis on vajalik mikroorganismi ja söötme koostise kindlakstegemiseks, samuti toote
    tootmisprotsess, omadused, esitus, kasutamistingimused, määramismeetodid ja toiteomadused. Sama kehtib teabe
    kohta, mis on vajalik selleks, et hinnata, kuidas sihtliigid toodet taluvad, ning samuti toote kasutamisest otseselt või
    kaudselt tulenevat ohtu inimestele ja keskkonnale. Sel eesmärgil nõutavad toksikoloogilised uuringud sõltuvad toote
    iseloomust, asjaomasest loomaliigist ja toote ainevahetusest katseloomades.
    Esitatavate dokumentide hulgas peaksid olema üksikasjalikud aruanded, mis esitatakse käesolevates suunistes
    sätestatud järjekorras ja numeratsiooniga ning millega peaks kaasas olema kokkuvõte. Ettenähtud uuringute
    puudumist tuleb põhjendada. Viidetena tsiteeritud trükised tuleks dokumentidele lisada.
                                                        Tähelepanekud
    Mõiste “toode” käesolevates suunistes kasutatuna tähendab valguainet sellises olekus, nagu see on esitatud söödana
    või sööda koostisosana.
    Toote tootmisprotsessi või kasutamistingimuste muutmise korral tuleb sellest teatada ning vajaduse korral esitada
    täiendavad dokumendid uueks hindamiseks.
                                                     Uuringute esitamine
    I.   Mikroorganism, sööde ja tootmisprotsess, toote omadused, esitus ja kasutamistingimused, määramismeetodid
    II. Toote toiteomaduste uurimine
    III. Toote loomasöödas kasutamise bioloogiliste tagajärgede uuringud
    IV. Muud asjakohased uuringud
                                                              I JAGU
             MIKROORGANISM, SÖÖDE JA TOOTMISPROTSESS, TOOTE OMADUSED, ESITUS JA
                                  KASUTAMISTINGIMUSED, MÄÄRAMISMEETODID
    1.    MIKROORGANISM
    1.1. Klassifikatsioon, päritolu, morfoloogia, bioloogilised omadused, geneetiline manipulatsioon.
    1.2. Ohutus, ellujäämisvõimalused väljaspool kääritajat ja võimalikud mõjud keskkonnale.
    1.3. Kasvatatud tüvede püsivus ja puhtus. Kõnealuste kriteeriumide kontrollimiseks kasutatavad meetodid.
    2.    SÖÖDE JA TOOTMISPROTSESS
    2.1. Substraadi koostis, lisaained jms.
    2.2. Tootmis-, kuivatamis- ja puhastamisprotsess. Mikroobide surmamine. Kultuuri koostise püsivuse kontrollimise
          meetodid ja keemilise, füüsikalise ja bioloogilise saastumise avastamine tootmise ajal.
    2.3. Kasutamiseks ettevalmistamise tehniline protsess.
 ---pagebreak--- 03/5. kd    ET                                          Euroopa Liidu Teataja                                                   263
         3.     TOOTE OMADUSED
         3.1.   Füüsikalised ning füüsikalis-keemilised omadused: makro- ja mikromorfoloogia, osakese suurus, tihedus,
                erikaal, hügroskoopsus, lahustuvus, elektrostaatilised omadused jms.
         3.2.   Keemiline koostis ja keemilised omadused.
         3.2.1. Niiskuse-, toorvalgu-, toorrasva-, toortselluloosi-, toortuha- ja süsivesikutesisaldus. Kõnealuste koostisosade
                sisalduse lubatud kõikumine.
         3.2.2. Üldammooniumi, amiidide, nitraatide ja nitritite, nukleiinhapete ning valkude sisaldus. Üld- ja vabade
                aminohapete ning puriin- ja pürimidiinaluste kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.
         3.2.3. Üldlipiidide kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis: rasvhapped, seebistumatud ained, lipiidides lahustuvad
                pigmendid, fosfolipiidid.
         3.2.4. Süsivesikute fraktsiooni koostis.
         3.2.5. Anorgaaniliste koostisosade kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.
         3.2.6. Vitamiinide kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.
         3.2.7. Muude koostisosade kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis: söödalisandid, substraadi ja lahustite jäägid, muud
                võimalikud substraadi ainevahetuse, söötme või tootmisprotsessi kahjulikud jäägid.
         3.3.   Toote mikrobioloogiline saastumine.
         3.4.   Toote toime ja stabiilsus algolekus ja ladustamise ajal segatuna tavaliselt kasutatavate söötadega.
         4.     ESITUS JA KASUTAMISTINGIMUSED
         4.1.   Toote turustamiseks kavandatavad nimed.
         4.2.   Kavandatavad toote turustamisviisid.
         4.3.   Toote kavandatav kasutus loomasöödas. Kavandatavad kontsentratsioonid täissöötades ja kavandatavad
                kogused asjaomase loomaliigi igapäevastes söödakogustes.
         5.     MÄÄRAMISMEETODID
                Kvalitatiivsed ja kvantitatiivsed meetodid toote määramiseks täis- ja täiendsöötades.
                NB: Kõnealuste meetodite kirjeldusele tuleb lisada teave, mis käsitleb spetsiifilisust, tundlikkust,
                      avastamispiire, vea ülemmäärasid ja teiste ainete võimalikku mõju. Kättesaadavad peaksid olema
                      erinevate kavandatud kontsentratsioonidega tootenäidised.
                                                                II JAGU
                                               TOOTE TOITEOMADUSTE UURIMINE
         1.     VALGU VÄÄRTUSE HINDAMINE
         1.1.   Keemilised, biokeemilised ja mikrobioloogilised uuringud.
         1.2.   Uuringud katseloomadega, võrrelduna võrdlusvalkudega.
         2.     SIHTLIIKIDE UURINGUD
                Järgnevad uuringud tuleks teha iga sihtliigiga, võrreldes tulemusi kontrollgrupiga, kes samades
                toitumistingimustes saavad tavapäraselt kasutatavat sööta, mis sisaldab samaväärseid koguseid valgulist
                lämmastikku, mäletsejaliste puhul üldlämmastikku.
         2.1.   Päevastes söödakogustes sisalduv toote valgu väärtus ja energia lisaväärtus kavandatavate kasutustingimuste
                puhul eri füsioloogilistes etappides (nt kasvuperiood, tiinus, munemine).
         2.2.   Toote mõju kasvule, söödaväärindusele, haigestumusele ja suremusele kavandatavate kasutustingimuste
                puhul.
         2.3.   Toote optimaalne kogus toiduratsioonis toitumuslikust seisukohast.
         2.4.   Toote mõju loomse päritoluga toiduainete tehnoloogilistele, organoleptilistele ja muudele omadustele
                kavandatavate kasutustingimuste puhul.
         3.     KATSETINGIMUSED KATSELOOMADE UURIMISEL
                Esitada tuleb tehtud katsete üksikasjalik kirjeldus ja järgmised andmed:
         3.1.   Loomade liik, tõug, vanus ja sugu ning kindlakstegemise kord.
 ---pagebreak--- 264    ET                                           Euroopa Liidu Teataja                                                    03/5. kd
    3.2.    Katse- ja kontrollrühmade arv; loomade arv igas rühmas (arv peaks olema piisavalt suur sobivate statistiliste
            parameetritega tehtava statistilise analüüsi jaoks).
    3.3.    Toote sisaldus, toiduratsiooni kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis ning ratsiooni analüüs.
    3.4.    Iga katse tegemise koht, füsioloogiline seisund ja loomatervishoiu nõuded, samuti pidamistingimused (peaksid
            kajastama ühenduses tegelikult kasutatavaid tingimusi).
    3.5.    Katsete täpne kestus ja tehtud analüüside kuupäevad.
    3.6.    Katsete ajal ilmnenud kahjulikud mõjud ja nende ilmnemise aeg.
                                                             III JAGU
             TOOTE LOOMASÖÖDAS KASUTAMISE BIOLOOGILISTE TAGAJÄRGEDE UURINGUD
    Käesolevas jaos kirjeldatud uuringud on ette nähtud selleks, et hinnata toote sihtliikides kasutamise ohutust ning
    samuti toote kasutamisest otseselt või kaudselt tulenevat ohtu inimestele ja keskkonnale. Sel eesmärgil nõutavad
    toksikoloogilised uuringud sõltuvad toote iseloomust, asjaomasest loomaliigist ja toote ainevahetusest katseloomades.
    1.      SIHTLIIKIDE UURINGUD
            Järgnevad uuringud tuleks teha iga sihtliigiga, võrreldes tulemusi kontrollgrupiga, kes samades
            toitumistingimustes saavad tavapäraselt kasutatavat sööta, mis sisaldab samaväärseid koguseid valgulist
            lämmastikku, mäletsejaliste puhul üldlämmastikku.
    1.1.    Toote maksimaalne sisaldus päevases toiduratsioonis, mille puhul ei ilmne kahjulikke mõjusid.
    1.2.    Vajaduse korral toote võimalik mõju viljakusele ja paljunemisele.
    1.3.    Toote manustamise mõju seedetrakti mikrofloorale ja patogeeniasustusele kavandatavate kasutustingimuste
            puhul.
    1.4.    Loomse päritoluga toiduainetes leiduvate toote võimalike jääkide (substraat, sööde, lahustid, saasteained)
            uurimine kavandatavate kasutustingimuste puhul.
    1.5.    Väljaheidetes leiduvate toote võimalike jääkide (substraat, sööde, lahustid, saasteained) uurimine
            kavandatavate kasutustingimuste puhul.
    2.      KATSELOOMADE UURINGUD
    2.1.    Ainevahetus
            Toote kulgemine loomas: absorptsioon, akumulatsioon, biotransformatsioon ja väljutamine.
    2.2.    Mutageensus
            Võimaliku saasteainetest (eelkõige mükotoksiinidest ja bakteritest) või tootejääkidest (substraadist, söötmest,
            lahustitest) tuleneva mutageensuse uurimine, sh in vitro lausteimimine metaboolsete aktiveerimissüsteemide
            abil.
    2.3.    Toksikoloogilised uuringud
            Järgnevad uuringud tuleks teha võrdluses kontrollgruppidega, kes samades toitumistingimustes saavad
            tavapäraselt kasutatavat sööta, mis sisaldab samaväärseid koguseid valgulist lämmastikku. Tuleks uurida
            toksilisi mõjusid, et selgitada nende põhjust ja põhimõtteid ning teha kindlaks, et mõjud ei tulene toitumusliku
            tasakaalu puudumisest või toote üledoseerimisest toidus.
    2.3.1. Subkrooniline mürgisus (vähemalt 90 päeva)
            Üldiselt tuleks need uuringud läbi viia kahe loomaliigiga, kellest üks on näriline. Toodet tuleks päevase
            söödakogusega anda vähemalt kahes sisalduses. Sisaldused tuleks valida nii, et võimaluse korral saaks määrata
            toksilist taset, mille puhul mõju puudub, ning taset, mille puhul ilmneb teatav kahjulik mõju. Loomarühmades
            peaks olema piisav arv kummastki soost isendeid. Alati peaks olema ka kontrollrühm.
 ---pagebreak--- 03/5. kd    ET                                           Euroopa Liidu Teataja                                                        265
                 Sobivate ajavahemike järel tuleks registreerida kõik asjakohased bioloogilised andmed, eelkõige kasvu kiirus,
                 sööda omastamine, hematoloogia, uriinianalüüsid, biokeemilised parameetrid, suremus, organite kaal ning
                 põhiorganite ja -kudede kogu patoloogia ning histopatoloogia. Tulemused tuleks esitada üksikasjalikult ning
                 võimaluse korral tuleks lisada statistiline hinnang.
         2.3.2. Krooniline mürgisus
                 Üldiselt tuleks kroonilise mürgisuse uuringud läbi viia kahe loomaliigiga, kellest üks on näriline. Toodet tuleks
                 päevase söödakogusega anda vähemalt kahes sisalduses. Katsed peaksid kestma vähemalt kaks aastat rottide
                 puhul ja 80 nädalat hiirte puhul. Loomarühmades peaks olema piisav arv kummastki soost isendeid. Alati
                 peaks olema ka kontrollrühm.
                 Punktis 2.3.1 nimetatud bioloogilised uuringud tuleks soovitavalt läbi viia väikese hulga katserühma
                 loomadega (rühm on põhirühmast eraldi ja sõltumatu) sobivate ajavahemike järel kogu katse vältel ning
                 elusolevate loomadega katse lõpul.
         2.3.3. Kantserogeensus
                 Kantserogeensuse hindamisel tuleks eelkõige tähele panna kasvajate tekkimise aega, nende histoloogilist tüüpi
                 ja esinemissagedust. Mis tahes mõju kasvajate esinemissagedusele ja/või haiguste esinemissagedusele või
                 kulule tuleks hinnata võrdluses kontrollrühmadega vastavalt punktile 2.3. Tulemused tuleks esitada
                 üksikasjalikult ning võimaluse korral tuleks lisada statistiline hinnang.
         2.4.    Muud uuringud
                 Sigimist käsitlevad uuringud peaksid hõlmama vähemalt kahte järjestikust põlvkonda ning uuringuid võib
                 kombineerida embrüotoksilisuse, sh teratogeensuse uuringutega. Eelkõige tuleks tähelepanu pöörata
                 viljakusele, sigivusele ja pesakondade sünnijärgse arengu jälgimisele. Võib kasutada mõnda teist meetodit, mis
                 on teaduslikult põhjendatud ning millega saadakse mõõdetavad tulemused (nt edasikanduva mürgisuse
                 uuringud).
         2.5.    Katsetingimused katseloomade uurimisel
                 Esitada tuleb tehtud katsete üksikasjalik kirjeldus ja järgmised andmed:
         2.5.1. Loomade liik, tõug, liin ja sugu.
         2.5.2. Katse- ja kontrollrühmade arv, loomade arv igas rühmas (arv peaks olema piisavalt suur sobivate statistiliste
                 parameetritega tehtava statistilise analüüsi jaoks).
         2.5.3. Toote sisaldus, toiduratsiooni kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis ning ratsiooni analüüs.
         2.5.4. Üldised pidamistingimused katseperioodil.
         2.5.5. Katsete täpne kestus ja tehtud uuringute kuupäevad.
         2.5.6. Erinevate katserühmade suremus ja surmade aeg.
         2.5.7. Katsete ajal ilmnenud kliinilised haigusnähud ja patoloogilised muutused ning nende ilmnemise aeg.
         3.      KESKKONNA UURINGUD
                 Sihtliigi väljaheidetes leiduvate võimalike tootejääkide (substraat, sööde, lahustid, saasteained) laadist sõltuvalt
                 võib nõuda andmeid kõnealuste jääkide kulgemise kohta sõnnikus, pinnases ja vees, samuti nende mõju kohta
                 pinnase bioloogiale, taimekasvule ja veeorganismidele.
                                                                 IV JAGU
                                                 MUUD ASJAKOHASED UURINGUD
         Sõltuvalt toote laadist ja kasutustingimustest võib nõuda andmeid allergilise toime kohta ning nahka ja silma,
         hingamisteede või seedetrakti limaskesti ärritava toime kohta, et hinnata ning vältida võimalikke ohte toote
         käitlemisel.


Tähtis õiguslik teade

|

31991L0663

Komisjoni direktiiv 91/663/EMÜ, 10. detsember 1991, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 76/756/EMÜ, mis käsitleb mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamist

Euroopa Liidu Teataja L 366 , 31/12/1991 Lk 0017 - 0054 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 21 Lk 0211  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 21 Lk 0211  CS.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 ET.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 HU.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 LT.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 LV.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 MT.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 PL.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 SK.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69 SL.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 32  - 69

		Komisjoni direktiiv 91/663/EMÜ,10. detsember 1991,millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 76/756/EMÜ, mis käsitleb mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamistEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100 A,võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] viimati parandatud 25. juuni 1987. aasta direktiiviga 87/403/EMÜ, [2] eriti selle artiklit 11,võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/756/EMÜ, mis käsitleb mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamist, [3] muudetud 21. novembri 1979. aasta direktiiviga 80/233/EMÜ, [4] 17. märtsi 1982. aasta direktiiviga 82/244/EMÜ, [5] 26. mai 1983. aasta direktiiviga 83/276/EMÜ, [6] 14. detsembri 1983. aasta direktiiviga 84/8/EMÜ [7] ja 28. märtsi 1989. aasta direktiiviga 89/278/EMÜ, [8]ning arvestades, et:selguse huvides tuleb need direktiivid konsolideerida;tehnika arengut silmas pidades on tarvis kehtestada edaspidised muudatused, nimelt esilaternate värv võib olla ainult valge, küljeääretulelaternad määratakse kindlaks osadele sõidukitele ning liikuvatel osadel ja muudel osadel olevatele lampidele seatud nõuded saab välja selgitada;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas mootorsõidukisektoris tehniliste tõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arenguga kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 76/756/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklid asendatakse käesoleva direktiivi järgmiste artiklitega.2. Lisad asendatakse käesoleva direktiivi lisadega.Artikkel 2Käesoleva direktiivi mõistes tähendab "sõiduk" kõiki sõidukeid, mille suhtes rakendatakse direktiivi 70/156/EMÜ.Artikkel 31. Alates 1. jaanuarist 1993 ei tohi ükski liikmesriik:- keelduda sõidukitüübiga seoses EÜ tüübikinnituse andmisest, direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes nimetatud dokumendi väljastamisest või siseriikliku tüübikinnituse andmisest ega- keelata sõidukite kasutuselevõtmist kohustuslike või mitte-kohustuslike valgustus- või valgussignaalseadmete paigaldamisega seotud põhjustel, kui kõnealused seadmed on paigaldatud käesoleva direktiivi nõuete kohaselt.2. Alates 1. oktoobrist 1993 liikmesriigid:- ei väljasta enam direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes nimetatud dokumenti,- võivad keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisestsõidukitele, mille valgustus- või valgussignaalseadmed ei ole paigaldatud käesoleva direktiivi nõuete kohaselt.3. Alates 1. oktoobrist 1994 võivad liikmesriigid keelata sõiduki, mille nimetatud seadmed ei ole paigaldatud käesoleva direktiivi nõuete kohaselt, esmakordse kasutuselevõtmise.Artikkel 4EÜ tüübikinnituse väljastanud liikmesriik võtab vajalikud meetmed kindlustamaks, et teda informeeritakse kõigist I lisa punktis 1.1 viidatud osade või parameetrite suhtes tehtud muudatustest. Liikmesriigi pädevad asutused määravad muudetud sõiduki tüübi edaspidiste katsete ja uue aruande kirjutamise vajalikkuse. Kui selliste katsete käigus selgub, et käesoleva direktiivi nõuded ei ole täidetud, siis muudatust ei kinnitata.Artikkel 5Muudatused, mis on vajalikud käesoleva direktiivi lisa nõuete kohandamiseks tehnika arengule, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 ettenähtud korras.Artikkel 61. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 1. jaanuari 1993 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 10. detsember 1991Komisjoni nimelasepresidentMartin bangemann[1] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[2] EÜT L 220, 8.8.1987, lk 44.[3] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 1.[4] EÜT L 51, 25.2.1980, lk 8.[5] EÜT L 109, 22.4.1982, lk 31.[6] EÜT L 151, 9.6.1983, lk 47.[7] EÜT L 9, 12.1.1984, lk 24.[8] EÜT L 109, 20.4.1989, lk 38.--------------------------------------------------I LISAVALGUSTUS- JA VALGUSSIGNAALSEADMETE PAIGALDAMINE1. MÕISTEDKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1.1. sõidukitüüp vastavalt valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisele –sõidukid, mis ei erine punktides 1.1.1 kuni 1.1.4 esitatud oluliste näitajate poolest."Muud tüüpi sõidukite" hulka ei loeta ka järgmisi sõidukeid: sõidukid, mis erinevad punktide 1.1.1 kuni 1.1.4 tähenduses, ilma et see eeldaks kõnealusele sõidukitüübile ettenähtud laternate tüübi, arvu, asendi, geomeetrilise nähtavuse ja lähitule kalde muutmist, ning lisalaternatega või lisalaternateta sõidukid;1.1.1. seadmete mõõtmed ja väliskuju;1.1.2. seadmete arv ja asetus;1.1.3. esilaternate kõrguse reguleerimise süsteem;1.1.4. vedrustussüsteem.1.2. Püsttasapind –sõiduki keskmise pikitasapinnaga risti asetsev vertikaaltasapind.1.3. Tühimassiga sõiduk –töökorras sõiduk direktiivi 70/156/EMÜ I lisa punktis 2.6 esitatud teatise näidise kohaselt, kuid ilma juhita.1.4. Täismassiga sõiduk –sõiduk, mille last vastab tootja poolt kindlaksmääratud suurimale tehniliselt lubatud massile; tootja määrab liites 1 kirjeldatud meetodil kindlaks ka kõnealuse massi jaotumise telgede vahel.1.5. Seade –element või elementide komplekt, mida kasutatakse ühe või enama funktsiooni täitmiseks.1.6. Valgusallikas vastavalt hõõglambile– hõõgniit. (Kui ühel lambil on mitu hõõgniiti, siis on iga hõõgniit eraldi valgusallikas).1.7. Latern –tee valgustamiseks või valgussignaali kiirgamiseks ettenähtud seade. Laternate hulka loetakse ka numbritulelaternad ja helkurid.1.7.1. Ekvivalentsed laternad –ühesuguse funktsiooniga laternad, mis on tüübikinnituse saanud riigis, kus sõiduk on registreeritud; selliste laternate karakteristikud võivad erineda sõidukile tüübikinnituse ajal paigaldatud laternate karakteristikutest tingimusel, et laternad vastavad käesolevas lisas esitatud nõuetele.1.7.2. Ühe funktsiooniga latern –seadme osa, mis täidab ühte valgustuse või valgussignaalseadme funktsiooni.1.7.3. Sõltumatud laternad [1]– laternad, millel on eraldi valgusavad, eraldi valgusallikad ja eraldi korpused.1.7.4. Grupeeritud laternad [2]– eraldi valgusavade ja eraldi valgusallikatega, kuid ühise korpusega seadmed.1.7.5. Kombineeritud laternad [3]– eraldi valgusavade, kuid ühise valgusallika ja korpusega seadmed.1.7.6. Vastastikku ühendatud laternad [4]– seadmed, millel on eraldi valgusallikad või erinevatel tingimustel töötav üks valgusallikas (nt optilised, mehaanilised või elektrilised erinevused), täielikult või osaliselt ühised valgusavad ja ühine korpus.1.7.7. Peitlatern– latern, mis on osaliselt või täielikult peidetav, kui seda ei kasutata. Laternat saab peita liikuva katte abil, esilaterna ümberpaigutamise teel või mis tahes muul sobival viisil. Mõistet "sissetõmmatav" kasutatakse eelkõige sellise peitlaterna puhul, mille saab ümberpaigutamise teel korpuse sisse lükata.1.7.8. Kaugtulelatern– latern, mida kasutatakse pika teeosa valgustamiseks sõiduki ees.1.7.9. Lähitulelatern– latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki ees, ilma et laterna ere tuli pimestaks vastassuunas liikuvate sõidukite juhte ja teisi liiklejaid ega tekitaks nendele muid ebamugavusi.1.7.10. Eesmine udutulelatern– latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks udus, lumesajus, vihmasajus või tolmupilvedes.1.7.11. Tagurdustulelatern– latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki taga ja teiste liiklejate hoiatamiseks, et kõnealune sõiduk tagurdab või hakkab tagurdama.1.7.12. Suunatulelatern– latern, mida kasutatakse teiste liiklejate informeerimiseks sõidukijuhi kavatsusest muuta suunda kas paremale või vasakule.1.7.13. Ohutuli– sõiduki kõigi suunatulelaternate samaaegne toimimine tähelepanu juhtimiseks asjaolule, et sõiduk kujutab ajutiselt teistele liiklejatele erilist ohtu.1.7.14. Piduritulelatern– latern, mida kasutatakse sõiduki taga olevate teiste liiklejate informeerimiseks sõidukijuhi kavatsusest kasutada sõidupidurit.1.7.15. Numbritulelatern– seade, mida kasutatakse tagumise registreerimismärgi jaoks ettenähtud ala valgustamiseks; see võib koosneda eri optilistest osadest.1.7.16. Eesmine ääretulelatern– latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks eestpoolt vaadatuna.1.7.17. Tagumine ääretulelatern– latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks tagantpoolt vaadatuna.1.7.18. Tagumine udutulelatern– latern, mille abil tehakse sõiduk tiheda udu korral tagantpoolt paremini märgatavaks.1.7.19. Seisutulelatern– latern, mida kasutatakse tähelepanu juhtimiseks pargitud sõidukile asulas. Sellisel juhul asendab see eesmisi ääretulelaternaid ja tagumisi ääretulelaternaid.1.7.20. Ülemised ääretulelaternad– laternad, mis on paigaldatud külgserva äärmisse punkti nii kõrgele kui võimalik ning mõeldud sõiduki kogulaiuse selgeks märgistamiseks. Kõnealune märgutuli on mõeldud täienduseks teatavate sõidukite ja haagiste eesmistele ja tagumistele ääretulelaternatele, juhtides eriti tähelepanu sõiduki mõõtmetele.1.7.21. Küljeääretulelatern– latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku märkimiseks küljelt vaadatuna.1.7.22. Helkur– seade, mis valguse peegeldumise abil sõidukiga ühendamata valgusallikalt näitab sõiduki kohalolekut vaatlejale, kes asub valgusallika lähedal.Käesolevas direktiivis ei loeta helkuriteks:- valgust tagasipeegeldavaid registreerimismärke/numbrimärke;- ADRis mainitud valgust tagasipeegeldavaid märke;- muid märke ja valgust tagasipeegeldavaid märke, mida liikmesriigis kehtivate nõuete kohaselt tuleb kasutada teatavat liiki sõidukite või nendega seotud toimingute puhul.1.8. Valgust kiirgav pind– sellise valgust läbilaskva materjali kogu välispind või selle osa, mis aitab valgusele anda selle spetsiifilised fotomeetrilised ja kolorimeetrilised omadused. Kui ainult osa välispinnast on valgusava, määrab kahtluse korral peale sõiduki ja/või komponendi tootjaga konsulteerimist laterna valgust kiirgava pinna pädev asutus.1.9. Valgusavad1.9.1. Valgustusseadme valgusava (1.7.8–1.7.11)– peegeldi täisava ortogonaalprojektsioon püsttasapinnal. Kui valgustusseadmel ei ole peegeldit, siis kohaldatakse punkti 1.9.2 mõistet. Kui ainult laterna valgust kiirgava pinna osa ulatub üle peegeldi täisava, siis võetakse valgusavana arvesse ainult selle osa projektsioon.Lähitulelaterna puhul piirneb valgusava valguse ja varju piirjoone projektsiooniga laternaklaasidel. Teineteise suhtes reguleeritava peegeldi ja laternaklaasi puhul reguleeritakse need keskasendisse.1.9.2. Muu märgutulelaterna kui helkuri valgusava (1.7.12–1.7.21)– laterna ortogonaalprojektsioon pinnal, mis asetseb risti laterna nullteljega ning on kokkupuutes laterna välise valgust kiirgava pinnaga, ning mis piirneb kõnealusel tasandil paiknevate ekraanide servadega, millest igaüks laseb läbi ainult 98 % kogu valgustugevusest nulltelje suunas.Valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult horisontaalsete ja vertikaalsete servadega ekraane.1.9.3. Helkuri valgusava (1.7.22)– helkuri valgusava, mis asetseb nullteljega risti ning mida ümbritsevad helkuri valgust peegeldava pinna välisservadega kokkupuutuvad ja nullteljega paralleelsed pinnad. Helkuri valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult vertikaalseid ja horisontaalseid pindu.1.10. Nähtav pind– väline valgust kiirgav pind, mis teatavas vaatlussuunas on valgust kiirgava pinna ortogonaalprojektsioon vaatlussuunaga ristloodsele tasapinnale (vt 2. liite joonist) ja kokkupuutes laternaklaaside kõige välimise punktiga.1.11. Nulltelg– valgussignaalile iseloomulik telg, mille määrab kindlaks tootja ning mida kasutatakse võrdlussuunana (H = 0º, V = 0º) fotomeetrilistel mõõtmistel ning laterna kinnitamisel sõidukile.1.12. Nullkese– nulltelje ja välise valgust kiirgava pinna lõikepunkt, mille määrab kindlaks laterna tootja.1.13. Geomeetrilise nähtavuse nurgad– nurgad, mis määravad kindlaks miinimumruuminurga välja, mille ulatuses laterna väline valgust kiirgav pind peab nähtav olema. See ruuminurga väli määratakse kera segmendi abil, mille kese langeb ühte laterna nullkeskmega ning mille ekvaator on paralleelne maapinnaga. Segmendid määratakse vastavalt nullteljele. Horisontaalnurgad β vastavad pikkusele ja vertikaalnurgad α vastavad laiusele.Geomeetrilise nähtavuse nurkade sees ei tohi olla ühtegi takistust laterna välise valgust kiirgava pinna mis tahes osalt lähtuva valguse levikule.Kui mõõtmised tehakse laternale lähemal, peab sama täpsuse saamiseks vaatlussuunda paralleelselt nihutama.Arvesse ei võeta geomeetrilise nähtavuse nurkade sees olevaid takistusi, kui need olid olemas juba laterna tüübikinnituse saamise ajal.Kui mõni sõiduki osa varjab paigaldatud laterna nähtava pinna mis tahes osa, siis tuleb tõendada, et takistusest varjamata laterna osa vastab laterna optilise osa tüübikinnitusel ettenähtud fotomeetrilistele väärtustele (vaata joonist).+++++ TIFF +++++1.14. Külgserva äärmine punkt– tasapind sõiduki kummalgi küljel, mis on paralleelne sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning langeb ühte selle külgserva äärmise punktiga, välja arvatud projektsioon, mille tekitavad:1.14.1. rehvid maapinnaga kokkupuutepunkti lähedal ning rehvi rõhumanomeetrite ühendused;1.14.2. ratastele paigaldatavad libisemisvastased vahendid;1.14.3. tahavaatepeeglid;1.14.4. külgmised suunatulelaternad, ülemised ääretulelaternad, eesmised ja tagumised ääretulelaternad ja seisutulelaternad, helkurid ja küljeääretulelaternad;1.14.5. sõidukile kinnitatud tollitõkendid ning nende kinnitus- ja kaitsevahendid.1.15. Kogulaius– kahe punktis 1.14 määratletud vertikaaltasapinna vaheline kaugus.1.16. Üksiklatern– seade või seadme osa, millel on üks funktsioon ja üks valgusava ning üks või mitu valgusallikat. Sõidukile paigaldamisel tähendab üksiklatern ka koostu, mis koosneb kahest või mitmest identsest või mitteidentsest sõltumatust või grupeeritud laternast, millel on sama funktsioon, juhul kui need on paigaldatud nii, et laternate valgusavade projektsioon teataval püsttasapinnal moodustab vähemalt 60 % kõnealuste valgusavade projektsioone ümbritseva kõige väiksema ristküliku pindalast.Sellisel juhul, kui tüübikinnitust on vaja, antakse igale kõnealusele laternale D-tüübi kinnitus. Sellist kombinatsiooni ei kasutata kaugtulelaternate, lähitulelaternate ja eesmiste udutulelaternate puhul.1.17. Kaks laternat või paarisarv laternaid– üks ribakujuline valgust kiirgav pind, kui see asetseb sümmeetriliselt sõiduki keskmise pikitasapinnaga, ulatub mõlemal küljel vähemalt 400 mm kaugusele sõiduki külgserva äärmisest punktist ning on vähemalt 800 mm pikk. Sellise pinna valgustamiseks on vaja vähemalt kahte valgusallikat, mis on paigutatud võimalikult lähedale selle pinna piiridele. Valgust kiirgav pind võib koosneda mitmest kõrvutiasetsevast osast tingimusel, et mitme üksiku valgust kiirgava pinna projektsioonid samal püsttasapinnal hõlmavad vähemalt 60 % nende üksikute valgust kiirgavate pindade projektsioone ümbritseva väikseima ristküliku pindalast.1.18. Laternatevaheline kaugus– kahe samasuunalise laterna puhul lühim kaugus punkti 1.9 kohaselt määratletud kahe valgusava piirjoonte ortogonaalprojektsioonide vahel nullteljega risti asetseval tasapinnal. Lampidevahelist kaugust on siiski võimalik mõõta ka ilma valgusavade piirjooni täpselt määratlemata, juhul kui kaugus on selgelt direktiivi nõuetest väiksem.1.19. Lisalatern– latern, mille olemasolu on jäetud tootja otsustada.1.20. Töökorras oleku märgulamp– valgus- või heliseade, mille abil kontrollitakse sisselülitatud seadme töökorras olekut.1.21. Sisselülitatuse märgulamp– tuli, mis näitab seadme sisselülitatust, kuid mitte selle töökorras olekut.1.22. Maapind– pind, millel sõiduk seisab, ja mis on põhiliselt horisontaalne.1.23. Liikuvad osad– sõiduki korpuse need paneelid või osad, mille asendit saab muuta kallutades, pöörates või libistades ilma abivahendeid kasutamata. Siia alla ei kuulu kallutatavad juhikabiinid.1.24. Liikuva osa kasutamise tavaasend– liikuva osa tavaasend(id), mis on sõiduki tootja poolt sõiduki kasutamise ja seismise tavaasendiks määratud.1.25. Sõiduki kasutamise tavaasendtähendab:1.25.1. mootorsõiduki puhul seda, kui sõiduki mootor töötab ja liikuvad osad on punktis 1.24 määratletud tavaasendis ja sõiduk on valmis liikuma;1.25.2. ja haagise puhul seda, kui haagis on ühendatud vedukiga, mis on punktis 1.25.1 kirjeldatud olekus ja liikuvad osad on punktis 1.24 määratletud tavaasendis.1.26. Sõiduki seisuasendtähendab:1.26.1. mootorsõiduki puhul seda, kui sõiduk seisab paigal ja mootor ei tööta ja liikuvad osad on punktis 1.24 määratletud tavaasendis;1.26.2. ja haagise puhul seda, kui haagis on ühendatud vedukiga, mis on punktis 1.26.1 kirjeldatud olekus ja liikuvad osad on punktis 1.24 määratletud tavaasendis.2. EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE2.1. Sõidukitüübi valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega seotud EÜ tüübikinnitustaotluse esitab sõiduki tootja või tootja volitatud esindaja.2.2. Taotlusega koos tuleb esitada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised andmed:2.2.1. sõidukitüübi kirjeldus vastavalt punktile 1.1 ning koormuspiirangud, eelkõige pakiruumi suurim lubatud koormus;2.2.2. tootja poolt ettenähtud valgustus- ja valgussignaalseadmete loetelu. Loetelu võib sisaldada mitut tüüpi seadmeid iga toimingu jaoks. Iga tüüp peab olema nõuetekohaselt märgistatud (näiteks osa tüübikinnitusmärk, tootja nimi jne);2.2.3. valgustus- ja valgussignaalseadmeid tervikuna kujutav põhijoonis, millel on esitatud eri laternate asend sõidukil;2.2.4. vajadusel käesoleva direktiivi nõuetele vastavuse kontrollimiseks iga üksiklaterna põhijoonis(ed), millel on kujutatud punktides 1.9.1, 1.9.2 ja 1.9.3 määratletud valgusavad, punktis 1.8 määratletud valgust kiirgav pind, punktis 1.11 määratletud nulltelg ja punktis 1.12 määratletud nullkese. Numbritulelaterna puhul ei ole see teave vajalik (1.7.15).2.3. Tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüpi esindav tühimassiga sõiduk, millele on punkti 2.2.2 kohaselt paigaldatud valgustus- ja valgussignaalseadmed, tuleb esitada tüübikinnituskatsetuste eest vastutavale tehnilisele talitusele.2.4. II lisas ettenähtud dokument lisatakse tüübikinnitusdokumendile.3. ÜLDISED NÕUDED3.1. Ilma et see piiraks käesoleva lisa sätete kohaldamist, on lubatud paigaldada vaid punktides 1.7.8–1.7.22 määratletud valgustus- ja valgussignaalseadmeid. Kõikide muude valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamine on seetõttu keelatud.3.2. Valgustus- ja valgussignaalseadmed peavad olema paigaldatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes, nagu on määratletud punktides 1.25, 1.25.1 ja 1.25.2, olenemata võimalikust vibratsioonist, säiliksid nende käesolevas lisas ettenähtud karakteristikud sellisel määral, et sõiduk vastaks käesolevas lisas ettenähtud nõuetele. Eelkõige peab olema välistatud laternate tahtmatu reguleerimine.3.3. Punktides 1.7.8, 1.7.9 ja 1.7.10 kirjeldatud laternad peavad olema paigaldatud sellisel viisil, et nende reguleerimine oleks kerge.3.4. Kõigi, kaasa arvatud sõiduki külgedele paigaldatud valgussignaalseadmete puhul peab laterna nulltelg pärast laterna sõidukile paigaldamist olema paralleelne teel liikuva sõiduki kandetasapinnaga; peale selle peab nulltelg külgmiste helkurite ja küljeääretulelaternate puhul olema risti sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning muude signaalseadmete puhul kõnealuse tasapinnaga paralleelne. Igas suunas on lubatud hälve ± 3°. Peale selle tuleb täita kõik tootja poolt seoses paigaldamisega antud erinõuded.3.5. Erinõuete puudumise korral kontrollitakse laternate kõrgust ja reguleeritust vastavalt punktides 1.25, 1.25.1 ja 1.25.2 määratletud tingimustele tasasele horisontaalsele pinnale asetatud tühimassiga sõidukil.3.6. Erinõuete puudumise korral peab paarislatern olema:3.6.1. sõidukile paigaldatud sümmeetriliselt keskmise pikitasapinnaga (seda hinnatakse laterna välimise geomeetrilise vormi alusel, mitte punktides 1.9.1, 1.9.2 ja 1.9.3 osutatud valgusava serva alusel);3.6.2. üksteise ja keskmise pikitasapinna suhtes sümmeetriliselt asetatud; see nõue ei kehti laterna sisemise ülesehituse suhtes;3.6.3. ühesuguste kolorimeetriliste karakteristikutega;3.6.4. põhiliselt ühesuguste fotomeetriliste karakteristikutega.3.7. Ebasümmeetrilise väliskujuga sõidukite puhul peavad eespool nimetatud nõuded olema täidetud võimalikult suures ulatuses.3.8. Eri funktsioonidega laternad võivad olla sõltumatud või grupeeritud, kombineeritud või ühes seadmes vastastikku ühendatud tingimusel, et iga selline latern vastab sellele laternale ettenähtud nõuetele.3.9. Suurimat kõrgust maapinnast mõõdetakse valgusava kõige kõrgemast punktist ning väikseimat kõrgust valgusava kõige madalamast punktist.Esilaternate puhul mõõdetakse minimaalset kõrgust maapinna suhtes helkuri madalaimast servast.3.9.1. Laiuse osas määratakse asend selle valgusava servast, mis on sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal, kui viidatakse üldisele laiusele, ja valgusava sisemisest servast, kui viidatakse laternate vahelisele kaugusele.3.10. Erinõuete puudumisel tohivad vilkuvat tuld kiirata ainult suunatulelaternad ja ohutuled.3.11. Punane tuli, mis võiks tekitada segadust, ei tohi punktis 1.7 määratletud laternast olla nähtav sõiduki eest ning sõiduki taga ei tohi olla nähtav ühegi muu punktis 1.7 määratletud laterna kui tagurdustulelaterna valge tuli. Arvesse ei lähe sõiduki salongi paigaldatud valgustusseadmed. See nõue loetakse täidetuks järgmistel juhtudel:3.11.1. punase tule nähtavus eest: punane tuli ei ole eest otse nähtav vaatlejale, kes liigub 1. vööndis risttasapinnas 25 m kaugusel sõiduki ees (vt 3. liide, joonis 1);3.11.2. valge tule nähtavus tagant: valge tuli ei ole tagant otse nähtav vaatlejale, kes liigub 2. vööndis risttasapinnas 25 m kaugusel sõiduki taga (vt 3. liide, joonis 2).3.11.3. 1. ja 2. vöönd on vastavates tasapindades vaatleja poolt nähtuna piiratud järgmiselt:3.11.3.1. kõrgus: kahe vastavalt 1 m ja 2,2 m kõrgusel maapinnast asuva horisontaaltasapinnaga;3.11.3.2. laius: kahe vertikaaltasapinnaga, mis moodustavad vastavalt sõiduki eesmise ja tagumise tasapinnaga 15kraadise nurga ning läbivad keskmise tasapinna suhtes sõidukist väljaspool vertikaaltasapindade lõikumispunkti(d) ja on sõiduki keskmise pikitasapinnaga paralleelsed ja piiritlevad sõiduki gabariitlaiuse.Mitme lõikumispunkti puhul vastab eesmine kõige kaugem punkt sõiduki eesmisele tasapinnale ning tagumine kõige kaugem punkt sõiduki tagumisele tasapinnale.3.12. Elektriühendused peavad olema sellised, et eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid, ülemisi ääretulelaternaid (kui need on olemas) ning numbritulelaternat on võimalik sisse ja välja lülitada ainult samaaegselt.See nõue ei kehti, kui eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid ja ka nende laternatega kombineeritud või vastastikku ühendatud küljeääretulelaternaid kasutatakse seisutulelaternatena.3.13. Elektriühendused peavad olema sellised, et kaugtule- ja lähitulelaternaid ning eesmisi ja tagumisi udutulelaternaid on võimalik sisse lülitada ainult juhul, kui ka punktis 3.12 nimetatud laternad on sisse lülitatud. See nõue ei kehti siiski kaug- või lähitulelaternate kohta, kui nende hoiatavad valgussignaalid kujutavad endast kaugtulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaalide või lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale või vaheldumisi kaug- ja lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale.3.14. Laternate või helkurite kiiratava valguse värvus:—kaugtulelatern: | valge, |—lähitulelatern: | valge, |—eesmine udutulelatern: | valge või kollane, |—tagurdustulelatern: | valge, |—suunatulelatern: | merevaigukollane, |—ohutuli: | merevaigukollane, |—piduritulelatern: | punane, |—numbritulelatern: | valge, |—eesmine ääretulelatern: | valge, |—tagumine ääretulelatern: | punane, |—tagumine udutulelatern: | punane, |—seisutulelatern: | ees valge, taga punane, merevaigukollane juhul, kui seisutulelatern on ühendatud külgmiste suunatulelaternatega või küljeääretulelaternatega, |—küljeääretulelatern: | merevaigukollane; see võib siiski olla ka punane, kui kõige tagumine küljeääretulelatern on kombineeritud või vastastikku ühendatud tagatulega, tagumise ääretulelaternaga, tagumise udutulelaternaga, seisutulelaternaga või on kombineeritud või osa selle valgust kiirgavast pinnast on ühine tagumise helkuriga, |—ülemine ääretulelatern: | ees valge, taga punane, |—tagumine helkur, v.a kolmnurkne: | punane, |—tagumine helkur, kolmnurkne: | punane, |—eesmine helkur, v.a kolmnurkne: [5] | sama, mis pealelangeval valgusel, |—külgmine helkur, v.a kolmnurkne: | merevaigukollane; see võib siiski olla punane, kui tagumine külgmine helkur on grupeeritud või osa valgust kiirgavast pinnast on sama kui tagatulel, tagumisel ääretulelaternal, tagumisel udutulelaternal, piduritulelaternal või kõige tagumisel punasel küljeääretulelaternal. |3.15. Töökorras oleku märgulambid võivad täita sisselülitatuse märgulampide funktsiooni.3.16. Peitlaternad3.16.1. Laternate peitmine on keelatud. See ei kehti siiski kaugtulelaterna, lähitulelaterna ja eesmise udulaterna kohta, mille peitmine on lubatud juhul, kui neid ei kasutata.3.16.2. Peitseadme(te) tööd mõjutava rikke puhul peavad laternad jääma tööasendisse, kui nad töötavad, või peab neid ilma tööriistade abita saama tööasendisse panna.3.16.3. Laternaid peab saama tööasendisse panna ja sisse lülitada ka ühe lülitusseadise abil, välistamata võimalust panna seadmed tööasendisse neid sisse lülitamata.Grupeeritud kaug- ja lähitulelaternate puhul on eespool nimetatud lülitusseadist vaja ainult lähitulelaternate sisselülitamiseks.3.16.4. Juhiistmelt ei tohi olla võimalik tahtlikult peatada sisselülitatud esilaternate liikumist enne nende tööasendisse jõudmist. Kui on oht, et esilaternate liikumine pimestab teisi liiklejaid, siis võib neid sisse lülitada alles pärast lõppasendisse jõudmist.3.16.5. Temperatuuri –30 kuni +50 ºC puhul peab valgustusseade jõudma täielikult avatud asendisse kolme sekundi jooksul alates lülitusseadise esmakordsest käivitamisest.3.17. Laternate arvSõidukile paigaldatud laternate arv peab vastama punktide 4.1–4.18 teises taandes määratud arvule.3.18. Välja arvatud 3.19, 3.20 ja 3.22 sätestatud juhtudel võib laternaid paigaldada liikuvatele osadele.3.19. Tagumisi ääretulelaternaid, tagumisi suunatulesid ja tagumisi helkureid (nii kolmnurkseid kui mittekolmnurkseid) ei tohi paigaldada liikuvatele osadele. Kui eespool nimetatud funktsioone täidab kaks D-tüübi kinnitusega laternat (vt punkt 1.16), siis võib ainult üks nendest laternatest olla paigaldatud sõiduki mitteliikuvale osale.3.20. Ükski liikuv osa (olenemata sellest, kas sellele on paigaldatud valgussignaalseade) ei tohi üheski fikseeritud asendis katta rohkem kui 50 % eesmiste ääretulede ja tagatulede, eesmiste ja tagumiste suunatulede ning helkurite nähtavast pinnast vaadatuna paralleelselt sõiduki pikiteljega.Kui see ei ole teostatav, siis:3.20.1. informeeritakse teisi administratsioone II lisa dokumendi punktis 16 sätestatud märkuses, et liikuv osa võib katta rohkem kui 50 % nähtavast pinnast;3.20.2. punkti 3.20.1 puhul peab sõidukis olema märge, millega teavitatakse kasutajat, et liikuvate osade teatud asendi(te) puhul tuleb teisi liiklejaid sõiduki teelolemise kohta hoiatada; näiteks hoiatuskolmnurgaga või muude teeliikluse riiklike nõuetega sätestatud vahenditega.3.21. Kui liikuvad osad ei ole punktis 1.24 määratletud tavaasendis, siis ei tohi nendele paigaldatud seadmed põhjustada teistele liiklejatele põhjendamatut ebamugavust.3.22. Kui liikuvale osale on paigaldatud latern ja liikuv osa on kasutamise tavaasendis (vt punkt 1.24), peab latern alati tagasi viima tootja poolt vastavalt lisale määratud asendisse. Lähitulede ja eesmiste udutulelaternate puhul loetakse see nõue täidetuks, kui (peale liikuvate osade kümme korda edasi ja tagasi tavaasendisse liigutamist) nende laternate ühegi kalde nurga väärtus tugiosa suhtes mõõdetuna peale liikuva osa iga liikumist ei erine rohkem kui 0,15 % kümne mõõdetud väärtuse keskmisest.3.23. Laternaid võib grupeerida, kombineerida või vastastikku üksteisega ühendada eeldusel, et on täidetud kõik nõuded värvi, asukoha, reguleerituse, geomeetrilise nähtavuse, elektriühenduste ja "muude nõuete" osas.3.24. Laternat ei loeta töökorras olevaks, isegi siis, kui ta kannab kinnitusmärki (välja arvatud helkurid), kui ta ei hakka tööle peale hõõglambi esimest paigaldamist.4. ERINÕUDED4.1. Kaugtulelatern4.1.1. OlemasoluKohustuslik mootorsõidukitel.Keelatud haagistel.4.1.2. ArvKaks või neli.Kui sõidukile on paigaldatud neli peitkaugtulelaternat, siis on kahe täiendava kaugtulelaterna paigaldamine lubatud vaid päevavalguses valgussignaalide andmiseks (nagu määratletud punktis 3.13).4.1.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.1.4. Asend4.1.4.1. Laius:valgusava välisservad ei tohi ühelgi juhul olla lähemal sõiduki külgserva äärmisele punktile kui lähitulelaternate valgusava välisservad.4.1.4.2. Kõrgus:erinõuded puuduvad.4.1.4.3. Pikkus:sõiduki esiteljest ettepoole ning paigaldatud nii, et kiiratav valgus ei tekita sõidukijuhile otse ega kaudselt sõiduki tahavaatepeeglite ja/või muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.4.1.5. Geomeetriline nähtavusValgusava nähtavus, kaasa arvatud valgusava need alad, mis asjaomases vaatlussuunas on valgustamata, peab olema tagatud koonilises ruumis, mille määratlevad valgusava perimeetrilt lähtuvad ning esilaterna nullteljega vähemalt 5kraadise nurga moodustavad sirged. Geomeetrilise nähtavuse nurkade algpunktiks loetakse valgusava projektsiooni välisäär püsttasapinnal, mis puutub kokku kaugtulelaterna klaaside eesmise osaga.4.1.6. ReguleeritusEttepoole.Peale laitmatu reguleerituse säilitamiseks vajalike seadmete ning juhul, kui sõidukil on kaks paari esilaternaid, võib üks paar, mis koosneb ainult kaugtulelaternatena toimivatest esilaternatest, olla pööratav olenevalt roolipööramisnurgast, kusjuures pööramistelg peab olema peaaegu vertikaalne.4.1.7. Elektriühendused4.1.7.1. Kaugtulelaternad võivad olla sisse lülitatud kas samaaegselt või paarikaupa. Lähitule ümberlülitamisel kaugtuleks peab vähemalt üks paar kaugtulesid olema sisse lülitatud. Kaugtule ümberlülitamisel lähituleks peavad kõik kaugtulelaternad olema samaaegselt välja lülitatud.4.1.7.2. Lähituled võivad olla sisse lülitatud samaaegselt kaugtuledega.4.1.7.3. Kui päevavalguses valgussignaalide andmiseks (nagu määratletud punktis 3.13) on paigaldatud neli peitkaugtulelaternat, siis peab nende sisselülitamisel olema välistatud kõigi teiste paigaldatud kaugtulelaternate samaaegne töö.4.1.8. Sisselülitatuse märgulampKohustuslik.4.1.9. Muud nõuded4.1.9.1. Samaaegselt sisselülitatavate esilaternate valgusvihu suurim valgustugevus kokku ei tohi olla üle 225000 cd.4.1.9.2. Suurim valgustugevus saadakse osa tüübikinnituse ajal mõõdetud ja asjakohastele tüübikinnitustunnistustele märgitud üksikute suurimate valgustugevuste kokkuliitmise teel.4.2. Lähitulelaternad4.2.1. OlemasoluKohustuslik mootorsõidukitel.Keelatud haagistel.4.2.2. ArvKaks.4.2.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.2.4. Asend4.2.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi sõiduki külgserva äärmisest punktist olla kaugemal kui 400 mm.Valgusavade siseservade vaheline kaugus peab olema vähemalt 600 mm.Kaugust võib vähendada 400 mm-le, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1300 mm.4.2.4.2. Kõrgus:maapinnast: mitte alla 500 mm ja mitte üle 1200 mm.4.2.4.3. Pikkus:sõiduki ees; see nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita sõidukijuhile sõiduki tahavaatepeeglite ja/või muude valgust peegeldavate pindade kaudu otse ega kaudselt ebamugavusi.4.2.5. Geomeetriline nähtavusMääratletakse nurkade α ja β abil punkti 1.13 kohaselt:α = 15° ülespoole ja 10° allapoole,β = 45° väljapoole ja 10º sissepoole,Kuna lähitulelaternatel nõutud fotomeetrilised väärtused ei kata kogu geomeetrilise nähtavuse ala, siis on ülejäänud alal tüübikinnituse eesmärkidel nõutav minimaalne väärtus 1 cd. Valguse lähedal asuvad paneelid või muud seadmeosad ei tohi tekitada peegeldusi, mis põhjustavad ebamugavusi teistele liiklejatele.4.2.6. Reguleeritus4.2.6.1. Peale algkalde reguleerimist mõõdetakse lähitule vertikaalkallet (väljendatuna protsentides) staatilistes tingimustes ja kõigis 1. liites määratletud koormustingimustes.Tühimassiga sõiduki puhul, kus üks isik on juhiistmel, peab allasuunatud algkalle olema vahemikus 0,1 % sõiduki tootja poolt määratletust ja olema iga sõiduki puhul tootja poolt selgesti kindlaks määratud ning märgitud liites 6 näidatud sümboliga kas lähitulelaternate lähedale või tootja plaadile.Allasuunatud kalde väärtus on määratletud punktis 4.2.6.1.1.4.2.6.1.1. Olenevalt lähitulelaterna valgusava alumise serva paigaldamise kõrgusest meetrites (h) mõõdetuna tühimassiga sõidukil, jääb lähitule vertikaalkalle kõikides 1. liites määratletud staatilistes tingimustes järgmisesse vahemikku ja algsel suunamisel on järgmised väärtused:h < 0,80vahemik: | –0,5 kuni –2,5 % |algne suunamine: | –1,0 kuni –1,5 %; |0,80 ≤ h ≤ 0,90vahemik: | –0,5 kuni –2,5 % |algne suunamine: | –1,0 kuni –1,5 %, |või tootja määratlusvahemik: | –1,0 kuni –3,0 % |algne suunamine: | –1,5 kuni –2,0 %; |sellisel juhul peab EÜ sõiduki tüübikinnituse taotlus sisaldama teavet selle kohta, kumba kahest alternatiivist kasutatakse;h > 0,90vahemik: | –1,0 kuni –3,0 % |algne suunamine: | –1,5 kuni –2,0 %. |Ülaltoodud vahemikud ja algse suunamise väärtused on esitatud järgmises diagrammis:+++++ TIFF +++++4.2.6.2. Eespool nimetatud tingimust saab täita seadme abil, mis mõõdab esilaterna suhtelist asendit sõiduki suhtes. Tõrke puhul ei tohi kõnealuse seadme valguskiirte kimp tagasi pöörduda väiksema allapoole kaldega asendisse, kui see oli tõrke toimumise hetkel.4.2.6.2.1. Punktis 4.2.6.2 mainitud seade peab olema automaatne.4.2.6.2.2. Pidevalt või astmeliselt käsitsi reguleeritavate seadmete kasutamine on sellest hoolimata lubatud tingimusel, et nendel on piirasend, millest on võimalik laternad tagasi viia punktis 4.2.6.1 määratletud algkaldesse tavaliste reguleerimiskruvide abil. Need käsitsi reguleeritavad seadmed peavad olema tööle rakendatavad juhiistmelt. Pidevalt reguleeritavatel seadmetel peavad olema kontrollmärgid, mille järgi saab kindlaks teha koormustingimused, mis nõuavad lähitule reguleerimist.Astmeliselt reguleeritavate seadmete astmete arv peab olema piisav tagamaks vastavuse punktis 4.2.6.1.1 määratletud väärtuste vahemikuga kõikide 1. liites määratletud koormustingimuste puhul.Ka nende seadmete 1. liites määratletud koormustingimused, mis nõuavad lähitule reguleerimist, peavad olema selgesti märgitud lülitusseadise lähedale (vt 7. liide).4.2.6.2.3. Lähitule kalde erinevuste kui koormuse funktsiooni mõõtmise peab läbi viima vastavalt 5. liites sätestatud korrale.4.2.7. ElektriühendusedLähituledele ümberlülitamisel peab lülitusseade välja lülitama samaaegselt kõik kaugtulelaternad.Lähitulelaternad ja kaugtulelaternad võivad olla korraga sisse lülitatud.4.2.8. Sisselülitatuse märgulampEi ole kohustuslik.4.2.9. Muud nõudedPunktis 3.6.2 esitatud nõuded ei kehti lähitulelaternate kohta.Lähitulelaternad ei ole pööratavad olenevalt roolipööramisnurgast.4.3. Eesmine udutulelatern4.3.1. OlemasoluEi ole kohustuslik mootorsõidukite puhul.Keelatud haagistel.4.3.2. ArvKaks.4.3.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.3.4. Asend4.3.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugema valgusava punkti kaugus sõiduki külgserva äärmisest punktist ei tohi olla üle 400 mm.4.3.4.2. Kõrgus:mitte alla 250 mm maapinnast.Ükski valgusava punkt ei tohi asuda kõrgemal lähitulelaterna valgusava kõrgeimast punktist.4.3.4.3. Pikkus:sõiduki ees: see nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita otse ega kaudselt sõidukijuhile sõiduki tahavaatepeeglite ja/ega muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.4.3.5. Geomeetriline nähtavusMääratletakse nurkade α ja β abil punkti 1.13 kohaselt:α = 5º üles- ja allapoole,β = 45º väljapoole ja 10º sissepoole4.3.6. ReguleeritusEesmiste udulaternate reguleeritus ei tohi muutuda olenevalt roolipööramisnurgast.Need peavad olema suunatud ette, ilma et need pimestaksid või häiriksid vastassuunas liikuvate sõidukite juhte ja teisi liiklejaid.4.3.7. ElektriühendusedUdutulelaternaid peab saama sisse ja välja lülitada sõltumata kaug- või lähitulelaternatest ja või mõnest nende laternate kombinatsioonist.4.3.8. Sisselülitatuse märgulampEi ole kohustuslik.4.4. Tagurdustulelaternad4.4.1. OlemasoluKohustuslik mootorsõidukitel.Ei ole kohustuslik haagistel.4.4.2. ArvÜks või kaks.4.4.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.4.4. Asend4.4.4.1. Laius:erinõuded puuduvad.4.4.4.2. Kõrgus:mitte alla 250 mm ja mitte üle 1200 mm üle maapinna.4.4.4.3. Pikkus:sõiduki taga.4.4.5. Geomeetriline nähtavusMääratletakse nurkade α ja β abil punkti 1.13 kohaselt:α = 15º ülespoole ja 5º allapoole,β = 45º paremale ja vasakule, kui laternaid on ainult üks,β = 45º väljapoole ja 30º sissepoole, kui laternaid on kaks.4.4.6. ReguleeritusTahapoole.4.4.7. ElektriühendusedTagurdustulelatern saab süttida ainult juhul, kui tagasikäik on sisse lülitatud ning kui mootori käivitamist või seiskamist juhtiv seadis on mootori tööd võimaldavas asendis.Latern ei tohi süttida või jääda põlema, kui üks eespool nimetatud nõuetest on täitmata.4.4.8. MärgulampEi ole kohustuslik.4.5. Suunatulelatern4.5.1. Olemasolu (vt 4. liide)Kohustuslik. Suunatulelaternate tüübid jagunevad kategooriatesse (1., 1.a, 1.b, 2.a, 2.b ja 5.), kusjuures sõidukile paigaldamisel on kindel järjestus (A ja B).Järjestus A kehtib kõigi mootorsõidukite suhtes.Järjestus B kehtib ainult haagiste suhtes.4.5.2. ArvSeadmete arv peab võimaldama anda signaale, mis vastavad ühele punktis 4.5.3 nimetatud järjestustest.4.5.3. JärjestusA: kaks eesmist suunatulelaternat järgmistest kategooriatest:- 1. või 1.a või 1.b,kui kaugus selle laterna valgusava serva ja lähitulelaterna valgusava serva ja/või esimese udutulelaterna vahel, kui viimane on paigaldatud, on vähemalt 40 mm,- 1.a või 1.b,kui kaugus selle laterna valgusava serva ja lähitulelaterna valgusava serva ja/või esimese udutulelaterna vahel, kui viimane on paigaldatud, on suurem kui 20 mm ja väiksem kui 40 mm,- 1.b,kui kaugus selle laterna valgusava serva ja lähitulelaterna valgusava serva ja/või esimese udutulelaterna, vahel, kui viimane on paigaldatud, on 20 mm või vähem.Kaks tagumist suunatulelaternat (2.a või 2.b kategooria);kaks külgmist suunatulelaternat (5. kategooria).Kui on paigaldatud mõni seade, mis ühendab esisuunatulelaterna (1., 1.a ja 1.b kategooria) ja külgmise suunatulelaterna (5. kategooria) funktsioonid, siis võib punkti 4.5.5 nähtavuse tingimuste täitmiseks paigaldada kaks lisa suunatulelaternat (5. kategooria).B: kaks tagumist suunatulelaternat (2.a või 2.b kategooria).4.5.4. Asend4.5.4.1. Laius:sõiduki keskpikitasapinnast kaugeim valgusava punkt ei tohi olla sõiduki äärmisest külgserva punktist kaugemal kui 400 mm.Kahe valgusava siseservade vaheline kaugus ei tohi olla alla 600 mm.Kaugust võib vähendada 400 mm-le, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1300 mm.4.5.4.2. Kõrgus maapinnast:4.5.4.2.1. valgust kiirgava pinna kõrgus ei tohi 5. kategooria suunatulelaternate puhul olla vähem kui 500 mm mõõdetuna madalamast punktist ega rohkem kui 1500 mm mõõdetuna kõrgeimast punktist,4.5.4.2.2. suunatulelaternate kõrgus ei tohi 1., 1.a, 1.b, 2.a ja 2.b kategooria suunatulelaternate puhul olla vähem kui 350 mm mõõdetuna vastavalt punktile 3.8 ega rohkem kui 1500 mm.4.5.4.2.3. Kui sõiduki ehitus ei võimalda mõõdetuna vastavalt ülal esitatule nimetatud maksimumväärtust kasutada, siis võib valgusava kõrgeim punkt olla 2300 mm kõrgusel maapinnast 5. kategooria suunatulelaternate puhul ning 2100 mm kõrgusel 1., 1.a, 1.b, 2.a ja 2.b kategooria suunatulelaternate puhul.4.5.4.3. Pikkus:kaugus 5. kategooria külgmise suunatulelaterna valgust kiirgava pinna nullkeskme ja sõiduki kogupikkuse eesmist piirjoont tähistava püsttasapinna vahel ei tohi olla üle 1800 mm.Kui sõiduki ehituse tõttu ei ole võimalik täita minimaalse nähtavusnurgaga seotud nõuet, siis võib kaugust suurendada 2500 millimeetrini.4.5.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurgad: | vt 4. liide. |Vertikaalnurgad: | horisontaaltasapinnast 15º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini, kui laternate kõrgus maapinnast ei ole üle 750 mm. |4.5.6. ReguleeritusKui tootja on ette näinud paigaldamisega seotud erinõuded, siis tuleb neid täita.4.5.7. ElektriühendusedSuunatulelaternad lülituvad sisse muudest laternatest sõltumatult. Kõik sõiduki ühel küljel asuvad suunatulelaternad lülitatakse sisse ja välja ühe lülitusseadise abil ning peavad vilkuma ühe ja sama intervalliga.4.5.8. Töökorras oleku märgulampKohustuslik kõigi suunatulelaternate puhul, mis ei ole otseselt sõidukijuhi vaateväljas. See võib olla optiline või helisignaal või mõlemad.Optiline märgulamp on vilkuv tuli, mis kõigi muude suunatulelaternate kui korduvate külgmiste suunatulelaternate talitlushäire puhul lülitub välja või on sisse lülitatud, kuid ei vilgu, või mille vilkumissagedus muutub märgatavalt suunatulelaternate talitlushäire puhul.Kui see on ainult helisignaal, siis peab see olema hästi kuuldav, ning selle sagedus peab märgatavalt muutuma vähemalt ükskõik millise esimese või tagumise suunatulelaterna talitlushäire puhul.Kui mootorsõiduk on varustatud haagisega, siis peab haagisel olema eri optiline töökorrasoleku märgulamp haagise suunatulelaternate jaoks juhul, kui haagist vedava sõiduki märgulamp ei võimalda näha sõiduki suunatulelaternate kombinatsiooni ükskõik millise laterna tõrget.4.5.9. Muud nõudedTuli peab olema vilkuv ning vilkuma sagedusega 90 ± 30 korda minutis.Tuli peab süttima kuni ühe sekundi jooksul ning esimest korda kustuma kuni pooleteise sekundi jooksul pärast valgussignaali lülitusseadise kasutamist. Kui mootorsõidukil on haagise vedamise luba, siis kasutatakse haagist vedava sõiduki suunatulelaternate lülitusseadist ka haagise suunatulelaternate puhul.Ühe suunatulelaterna tõrke puhul, v.a lühis, peavad teised edasi vilkuma, kuid sellisel juhul võib vilkumissagedus ettenähtust erineda.4.6. Ohutuli4.6.1. | Olemasolu Olemasolu Kohustuslik. |4.6.2. | Arv | Punkti 4.5 vastavate alapunktide kohaselt. |4.6.3. | Järjestus |4.6.4. | Asend |4.6.4.1. | Laius |4.6.4.2. | Kõrgus |4.6.4.3. | Pikkus |4.6.5. | Geomeetriline nähtavus |4.6.6. | Reguleeritus |4.6.7. | Elektriühendused Signaal lülitatakse sisse ja välja eraldiseisva lülitusseadise abil, millega pannakse kõik suunatulelaternad sama intervalliga vilkuma. |4.6.8. | Sisselülitatuse märgulamp Kohustuslik. Vilkuv ohutuli, mis võib toimida koos punktis 4.5.8 nimetatud märgulambiga (-lampidega). |4.6.9. | Muud nõuded Vastavalt punktile 4.5.9. Kui mootorsõiduki varustuses on haagis, siis peab ohutule lülitusseadise abil saama sisse lülitada ka haagise suunatulelaternaid. Ohutuli peab toimima ka juhul, kui mootorit käivitav või seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada. |4.7. Piduritulelaternad4.7.1. OlemasoluKohustuslik.4.7.2. ArvKaks.4.7.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.7.4. Asend4.7.4.1. Laius:laternatevaheline kaugus vähemalt 600 mm. Kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki gabariitlaius ei ületa 1300 mm.4.7.4.2. Kõrgus:maapinnast: vähemalt 350 mm, kuni 1500 mm või kuni 2100 mm, kui kere kuju ei võimalda rakendada piirväärtust 1500 mm.4.7.4.3. Pikkus:sõiduki taga.4.7.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 45º väljapoole ja sissepoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15º allapoole ja ülespoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini laternate puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.7.6. ReguleeritusSõiduki taha.4.7.7. ElektriühendusedPeavad süttima sõidupiduri sisselülitamisel. Nad ei pea toimima kui mootorit käivitav/seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootoril töötada.4.7.8. Töökorras oleku märgulampEi ole kohustuslik. Olemasolu korral peab see olema mittevilkuv ohutuli, mis süttib piduritulelaternate talitlushäire puhul.4.8. Numbritulelatern4.8.1. | Olemasolu Kohustuslik. |4.8.2. | Arv | Seade peab suutma valgustada numbrimärgi pinda. |4.8.3. | Järjestus |4.8.4. | Asend |4.8.4.1. | Laius |4.8.4.2. | Kõrgus |4.8.4.3. | Pikkus |4.8.5. | Geomeetriline nähtavus |4.8.6. | Reguleeritus |4.8.7. | Elektriühendused Erinõuded puuduvad. |4.8.8. | Sisselülitatuse märgulamp Ei ole kohustuslik. Olemasolu korral peaks selle ülesannet täitma eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate märgulamp. |4.8.9. | Muud nõuded Kui numbritulelatern on kombineeritud tagumise ääretulelaternaga, mis on vastastikku ühendatud piduritulelaternaga või tagumise udutulelaternaga, siis võib numbritulelaterna fotomeetrilisi omadusi piduritulelaterna või tagumise udutulelaterna töötamise ajal muuta. |4.9. Eesmised ääretulelaternad4.9.1. OlemasoluKohustuslik kõigil mootorsõidukitel.Kohustuslik haagistel laiusega üle 1600 mm.Ei ole kohustuslik haagistel laiusega kuni 1600 mm.4.9.2. ArvKaks.4.9.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.9.4. Asend4.9.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Haagise puhul ei tohi keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 150 mm. Lubatud väikseim kaugus kahe valgusava siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm.Kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki gabariitlaius ei ületa 1300 mm.4.9.4.2. Kõrgus:maapinnast: vähemalt 350 mm, kuni 1500 mm või kuni 2100 mm, kui kere kuju ei võimalda ette näha piirväärtust 1500 mm.4.9.4.3. Pikkus:erinõuded puuduvad.4.9.4.4. Kui eesmine ääretulelatern ja mõni muu latern on vastastikku ühendatud, siis peab paigutust käsitlevatele nõuetele vastavuse kontrollimisel kasutama selle teise laterna valgusava (punktid 4.9.4.1–4.9.4.3).4.9.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk kahe eesmise ääretulelaterna puhul:45° sissepoole ja 80º väljapoole.Haagistel võib sissepoole nurka vähendada kuni 5 kraadini.Vertikaalnurk:horisontaaltasapinnast 15º allapoole ja ülespoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mille kõrgus on alla 750 mm maapinnast.4.9.6. ReguleeritusEttepoole.4.9.7. ElektriühendusedErinõuded puuduvad.4.9.8. MärgulampKohustuslik. Kõnealune märgulamp ei ole vilkuv ning selle olemasolu ei ole vajalik juhul, kui armatuurlaua valgustuse saab sisse lülitada ainult samaaegselt eesmiste ääretulelaternatega.4.10. Tagatuled4.10.1. OlemasoluKohustuslik.4.10.2. ArvKaks.4.10.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.10.4. Asend4.10.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Kaugus kahe valgusava siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Seda kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1300 mm.4.10.4.2. Kõrgus:maapinnast: vähemalt 350 mm, kuni 1500 mm või kuni 2100 mm, kui kere kuju ei võimalda piirväärtust 1500 mm.4.10.4.3. Pikkus:sõiduki taga.4.10.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 45º sissepoole ja 80º väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.10.6. ReguleeritusTahapoole.4.10.7. ElektriühendusedErinõuded puuduvad.4.10.8. Sisselülitatuse märgulampKohustuslik. Peab olema kombineeritud eesmiste ääretulelaternatega.4.11. Tagumine udutulelatern4.11.1. OlemasoluKohustuslik.4.11.2. ArvÜks, teine ei ole kohustuslik.4.11.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.11.4. Asend4.11.4.1. Laius:kui on ainult üks udutulelatern, siis peab see asuma sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes sellel sõiduki küljel, mis on vastassuunaline sõiduki registreerimisriigis ettenähtud liiklussuunale; nullkese võib asuda ka sõiduki keskmisel pikitasapinnal.4.11.4.2. Kõrgus:vahemikus 250–1000 mm maapinnast.4.11.4.3. Pikkus:sõiduki taga.4.11.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 25º sissepoole ja väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 5º ülespoole ja allapoole. |4.11.6. ReguleeritusTahapoole.4.11.7. ElektriühendusedPeavad olema sellised, et tagumist udutulelaternat saab sisse lülitada ainult juhul, kui lähitulelaternad või kaugtulelaternad või eesmised udutulelaternad või nende laternate kombinatsioon on sisse lülitatud. Need peavad olema sellised, et kui tagumine udutulelatern on sisse lülitatud, siis peab olema võimalik, et see töötab koos kaugtulelaternate või lähitulelaternate või eesmiste udutulelaternatega.Kui tagumine udutulelatern on sisse lülitatud, siis ei lülita kaugtulerežiimilt lähitulerežiimile ümberlülitamine tagumist udutulelaternat välja.Kui on olemas eesmised udutulelaternad, siis peab olema võimalik tagumine udutulelatern välja lülitada eesmistest udutulelaternatest sõltumata.4.11.8. Sisselülitatuse märgulampKohustuslik. Sõltumatu, konstantse valgustugevusega ohutuli.4.11.9. Muud nõudedKõikidel juhtudel peab kaugus tagumise udutulelaterna ja piduritulelaterna vahel olema üle 100 mm.4.12. Seisutulelatern4.12.1. OlemasoluMootorsõidukitel pikkusega mitte üle kuue meetri ning laiusega mitte üle kahe meetri: ei ole kohustuslik;kõigi muude sõidukite puhul: keelatud.4.12.2. ArvOleneb järjestusest.4.12.3. Järjestus- kaks eesmist laternat ja kaks tagumist laternat või- üks latern kummalgi küljel.4.12.4. Asend4.12.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Peale selle tuleb ühe laternapaari puhul asetada laternad sõiduki külgedele.4.12.4.2. Kõrgus:maapinnast: | vähemalt 350 mm; kuni 1500 mm või 2100 mm juhul, kui sõiduki kere kuju ei võimalda piirväärtust 1500 mm. |4.12.4.3. Pikkus:erinõuded puuduvad.4.12.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 45º väljapoole, ettepoole ja tahapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini laternate puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.12.6. ReguleeritusLaternad peavad vastama erinõuetele seoses nähtavusega eest ja tagant.4.12.7. ElektriühendusedElektriühendused peavad võimaldama sõiduki samal küljel asuva(te) seisutulelaterna(te) sisselülitamist ühestki muust laternast sõltumata.Nad ei pea toimima kui mootorit käivitav/seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootoril töötada.4.12.8. MärgulampEi ole kohustuslik. Ühe märgulambi olemasolu korral ei tohi tekkida selle segamini ajamise võimalust eesmiste ääretulede ja tagatulede märgulambiga.4.12.9. Muud nõudedSeisutulelaterna saab sisse lülitada ka sõiduki samal küljel olevate eesmiste ääretulede ja tagatulede samaaegse sisselülitamise abil.4.13. Tagumine ääretulelatern4.13.1. OlemasoluKohustuslik sõidukite puhul laiusega üle 2,10 m.Sõidukitel laiusega mitte üle 2,10 meetri ning mitte alla 1,80 meetri: ei ole kohustuslik.Šassii kabiinide korral ei ole tagumine ääretulelatern kohustuslik.4.13.2. ArvKaks eest nähtavat ja kaks tagant nähtavat laternat.4.13.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.13.4. Asend4.13.4.1. Laius:Eesmine ja tagumine: | võimalikult lähedal sõiduki külgserva äärmisele punktile. See nõue loetakse täidetuks, kui sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asetsev valgusava punkt ei ole sõiduki kõige välimisest servast rohkem kui 400 mm kaugusel. |4.13.4.2. Kõrgus:Ees: | Mootorsõidukid: valgusava ülemise ääre horisontaalne puutetasapind ei tohi olla madalamal kui esiklaasi läbipaistava piirkonna ülemise ääre horisontaalne puutetasapind. Haagised ja poolhaagised: suurimale sõiduki laiuse, kere ja operatiivnõuete ja laternate sümmeetrilisusega seotud nõuete kohasele kõrgusele. |Taga: | suurimale sõiduki laiuse, kere ja operatiivnõuete ja laternate sümmeetrilisusega seotud nõuete kohasele kõrgusele. |4.13.4.3. Pikkus:erinõuded puuduvad.4.13.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: 80° väljapoole.Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 5º ülespoole ja 20º allapoole.4.13.6. ReguleeritusLaternad peavad vastama nähtavusega eest ja tagant seotud erinõuetele.4.13.7. ElektriühendusedErinõuded puuduvad.4.13.8. MärgulampEi ole kohustuslik. Olemasolu korral peaks selle ülesannet täitma eesmiste ääretulede ja tagatulede märgulamp.4.13.9. Muud nõudedKui kõik muud tingimused on täidetud, siis võib tagant nähtava laterna ja eest nähtava laterna, mis asuvad sõiduki ühel ja samal küljel, kombineerida üheks seadmeks.Tagumise ääretulelaterna asend vastava tagatule suhtes peab olema selline, et kaugus mõlema kõnealuse kahe laterna valgusavade üksteisele kõige lähemal asuvate punktide projektsioonide vahel püsttasapinnal ei ole üle 200 mm.4.14. Tagumine mittekolmnurkne helkur4.14.1. OlemasoluKohustuslik mootorsõidukitel.Ei ole kohustuslik haagistel eeldusel, et nad on grupeeritud teiste tagumiste valgussignaalseadmetega.4.14.2. ArvKaks.Lubatud on suurem arv helkureid ja helkivaid materjale eeldusel, et nad ei vähenda kohustuslike valgustite ja valgussignaalseadmete efektiivsust.4.14.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.14.4. Asend4.14.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Kaugus helkurite siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Nimetatud kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki gabariitlaius ei ületa 1300 mm.4.14.4.2. Kõrgus:maapinnast: mitte vähem kui 350 mm, aga mitte rohkem kui 900 mm.4.14.4.3. Pikkus:sõiduki taga.4.14.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 30º sissepoole ja väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.14.6. ReguleeritusTahapoole.4.14.7. Muud nõudedHelkuri valgusaval võib olla ühiseid osi mis tahes muu tagalaterna valgusavaga.4.15. Tagumine kolmnurkne helkur4.15.1. OlemasoluKohustuslik haagistel.Keelatud mootorsõidukitel.4.15.2. ArvKaks.Lubatud on suurem arv helkureid ja helkivaid materjale eeldusel, et nad ei vähenda kohustuslike valgustite ja valgussignaalseadmete efektiivsust.4.15.3. JärjestusKolmnurga tipp on suunatud ülespoole.4.15.4. Asend4.15.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Kaugus helkurite siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Seda kaugust võib vähendada 400 millimeetrini, kui sõiduki gabariitlaius ei ületa 1300 mm.4.15.4.2. Kõrgus:maapinnast: mitte vähem kui 350 mm, aga mitte rohkem kui 900 mm.4.15.4.3. Pikkus:sõiduki tagaosas.4.15.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 30º sissepoole ja väljapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.15.6. ReguleeritusTahapoole.4.15.7. Muud nõudedKolmnurga sisse ei tohi asetada laternat.4.16. Eesmine mittekolmnurkne helkur4.16.1. OlemasoluKohustuslik haagistel.Ei ole kohustuslik mootorsõidukitel.4.16.2. ArvKaks.Lubatud on suurem arv helkureid ja helkivaid materjale eeldusel, et nad ei vähenda kohustuslike valgustite ja valgussignaalseadmete efektiivsust.4.16.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.16.4. Asend4.16.4.1. Laius:sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 400 mm.Haagise puhul ei tohi keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt olla sõiduki külgserva äärmisest punktist kaugemal kui 150 mm.Kaugus helkurite siseservade vahel peab olema vähemalt 600 mm. Seda kaugust võib vähendada 400 millimeetrini sõiduki puhul, mille gabariitlaius ei ületa 1300 mm.4.16.4.2. Kõrgus:maapinnast: vähemalt 350 mm ning kuni 900 mm või 1500 mm, kui sõiduki ehitus ei võimalda jääda 900 mm piiridesse.4.16.4.3. Pikkus:sõiduki ees.4.16.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 30º sissepoole ja väljapoole. Kui reguleeritavate tiislite tõttu ei ole võimalik saavutada 30º sissepoole nurka, siis võib seda vähendada 10 kraadini. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.16.6. ReguleeritusEttepoole.4.16.7. Muud nõudedHelkuri valgusaval võib olla ühiseid osi eesmise ääretulelaterna valgusavaga.4.17. Külgmine mittekolmnurkne helkur4.17.1. OlemasoluKohustuslik:- kõigil mootorsõidukitel pikkusega üle kuue meetri,- kõigil haagistel.Ei ole kohustuslik:- mootorsõidukitel pikkusega kuni kuus meetrit.4.17.2. Väikseim arv ühel küljelPeab vastama pikisuunalise asetuse reeglitele.Lubatud on suurem arv helkureid ja helkivaid materjale eeldusel, et nad ei vähenda kohustuslike valgustite ja valgussignaalseadmete efektiivsust.4.17.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.17.4. Asend4.17.4.1. Laius:erinõuded puuduvad.4.17.4.2. Kõrgus:maapinnast: mitte vähem kui 350 mm, kuid mitte rohkem kui 900 mm. Kui sõiduki ehitus ei võimalda maksimumkõrgust kasutada, siis võib piirväärtust suurendada 1500 millimeetrini.4.17.4.3. Pikkus:vähemalt üks helkur peab olema kinnitatud sõiduki keskmisele kolmandikule nii, et kõige eesmise helkuri kaugus sõiduki esiosast ei ole üle kolme meetri, haagiste puhul võetakse kauguse arvestamisel arvesse ka tiisli pikkust.Kaugus kahe järjestikuse helkuri vahel ei tohi olla üle kolme meetri.Kui sõiduki ehituse tõttu ei ole seda nõuet võimalik täita, siis võib kaugust suurendada nelja meetrini. Kaugus kõige tagapoolsema külgmise helkuri ja sõiduki tagaosa vahel ei tohi olla üle ühe meetri.Kuni kuue meetri pikkuste mootorsõidukite puhul on siiski piisav, kui üks külgmine helkur on esimesel kolmandikul sõiduki pikkusest ja üks viimasel kolmandikul sõiduki pikkusest.4.17.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 45º ettepoole ja tahapoole. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 15º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini helkuri puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.17.6. ReguleeritusHelkuri nulltelg peab olema horisontaalne ja rõhtne sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes ning väljapoole suunatud.4.17.7. Muud nõudedKülgmise helkuri valgusaval võib olla ühiseid osi mõne muu ääretulelaterna valgusavaga.4.18. Küljeääretulelatern4.18.1. OlemasoluKohustuslik:- kõigil mootorsõidukitel pikkusega üle kuue meetri, välja arvatud šassii kabiinidel;Ei ole kohustuslik:- mootorsõidukitel pikkusega kuni kuus meetrit.Haagise pikkuse sisse arvestatakse ka tiisli pikkus.4.18.2. Väikseim arv ühel küljelPeab vastama pikisuunalise asetuse reeglitele.4.18.3. JärjestusErinõuded puuduvad.4.18.4. Asend4.18.4.1. Laius:erinõuded puuduvad.4.18.4.2. Kõrgus:maapinnast: mitte vähem kui 350 mm, kuid mitte rohkem kui 1500 mm. Kui sõiduki ehitus ei võimalda maksimumkõrgust kasutada, siis võib piirväärtust suurendada 2100 millimeetrini.4.18.4.3. Pikkus:vähemalt üks küljeääretulelatern peab olema kinnitatud sõiduki keskmisele kolmandikule nii, et kõige eesmise küljeääretulelaterna kaugus sõiduki esiosast ei ole üle kolme meetri, haagiste puhul võetakse kauguse arvestamisel arvesse ka tiisli pikkust.Kaugus kahe järjestikuse küljeääretulelaterna vahel ei tohi olla üle kolme meetri.Kui sõiduki ehituse tõttu ei ole seda nõuet võimalik täita, siis võib kaugust suurendada 4 meetrini. Kaugus kõige tagapoolsema küljeääretulelaterna ja sõiduki tagaosa vahel ei tohi olla üle ühe meetri. Kuni kuue meetri pikkuste mootorsõidukite puhul on siiski piisav, kui üks küljeääretulelatern on esimesel kolmandikul sõiduki pikkusest ja üks viimasel kolmandikul sõiduki pikkusest.4.18.5. Geomeetriline nähtavusHorisontaalnurk: | 45º ettepoole ja tahapoole; kui sõidukile ei ole küljeääretulelaterna paigaldamine kohustuslik, siis võib seda vähendada kuni 30º. |Vertikaalnurk: | horisontaaltasapinnast 10º ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada viie kraadini küljeääretule puhul, mille kõrgus maapinnast on alla 750 mm. |4.18.6. ReguleeritusKülje poole.4.18.7. ElektriühendusedErinõuded puuduvad.4.18.8. Sisselülitatuse märgulampEi ole kohustuslik. Olemasolu korral peaks selle ülesannet täitma eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate märgulamp.4.18.9. Muud nõudedKui tagumine küljeääretulelatern on kombineeritud tagatulega, mis on vastastikku ühendatud tagumise udutulelaternaga või selle laternaga, siis võib küljeääretulelaterna fotomeetrilisi omadusi tagumise udutulelaterna töötamise ajal muuta.5. TOODANGU VASTAVUS5.1. Iga seeriatoodanguna valmistatud sõiduk peab vastama valgustus- ja valgussignaalseadmete ja nende omadustega seotud tüübikinnituse saanud sõiduki tüübile.[1] Tagumise numbrimärgi ja suunatulede valgustusseadmete puhul (5. kategooria) asendatakse "valgusava" valgusava puudumisel mõistega "valgust kiirgav pind".[2] Tagumise numbrimärgi ja suunatulede valgustusseadmete puhul (5. kategooria) asendatakse "valgusava" valgusava puudumisel mõistega "valgust kiirgav pind".[3] Tagumise numbrimärgi ja suunatulede valgustusseadmete puhul (5. kategooria) asendatakse "valgusava" valgusava puudumisel mõistega "valgust kiirgav pind".[4] Tagumise numbrimärgi ja suunatulede valgustusseadmete puhul (5. kategooria) asendatakse "valgusava" valgusava puudumisel mõistega "valgust kiirgav pind".[5] Kasutusel ka "valge" või "värvitu" helkur.--------------------------------------------------II LISANÄIDIS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2014/80/EL, 20. juuni 2014 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/118/EÜ (mis käsitleb põhjavee kaitset reostuse ja seisundi halvenemise eest) II lisa  EMPs kohaldatav tekst

text:
               21.6.2014

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 182/52

         KOMISJONI DIREKTIIV 2014/80/EL,
   20. juuni 2014,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/118/EÜ (mis käsitleb põhjavee kaitset reostuse ja seisundi halvenemise eest) II lisa
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/118/EÜ, mis käsitleb põhjavee kaitset reostuse ja seisundi halvenemise eest, (1) eriti selle artiklit 8,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Direktiivi 2006/118/EÜ artikli 10 alusel tehtud esimene ülevaatus ei andnud piisavalt teavet selleks, et muuta kõnealuse direktiivi I lisas sätestatud põhjavee kvaliteedi standardeid mis tahes saasteainete puhul, kuid II lisa on vaja kohandada tehnika arenguga vastavalt kõnealuse direktiivi artiklile 8.

               (2)

               Et parandada läviväärtuste võrreldavust, on vaja taustanivoo määramiseks kohaldada ühiseid põhimõtteid.

               (3)

               On väga võimalik, et põhjavees esinev lämmastik ja fosfor võivad põhjustada põhjaveekoguga seotud pinnavee ja sellest otseselt sõltuvate maismaaökosüsteemide eutrofeerumist. Lisaks direktiivi 2006/118/EÜ I lisasse kantud nitraatidele ja sama direktiivi II lisasse kantud ammooniumile peaksid liikmesriigid läviväärtuste kehtestamisel arvesse võtma ka nitriteid, mis mõjutavad üldlämmastiku taset, ning üldfosforit, kas sellisel kujul või fosfaatidena.

               (4)

               Tuleks tunnistada vajadust hankida uut teavet muude riski põhjustavate ainete kohta ja vastavalt sellele tegutseda. Seepärast tuleks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ (2) ühise rakendusstrateegia raames koostada nimekiri jälgitavatest põhjavee saasteainetest, et suurendada seireandmete kättesaadavust selliste ainete puhul, mis kujutavad endast riski või võimalikku riski põhjaveekogumitele ning sellega lihtsustada ainete identifitseerimist; hõlmata tuleks ka hiljuti kindlakstehtud saasteained, millele tuleks kehtestada põhjavee kvaliteedi standardid või läviväärtused.

               (5)

               Teave, mille liikmesriigid esitasid selliste saasteainete ja näitajate kohta, millele on kehtestatud läviväärtused, eelkõige seoses põhjavee keemilise seisundi hindamise metoodikaga, osutus esimese veemajanduskava puhul ebapiisavaks, et tulemusi piisavalt hästi mõista ja võrrelda. Kõnealuse hindamise läbipaistvuse tagamiseks tuleks esitatava teabega seotud asjaomaseid nõudeid selgitada ja täiendada. Esitatav teave lihtsustaks kõigi liikmesriikide põhjavee keemilise seisundi hindamise tulemuste võrdlemist ning aitaks kaasa põhjavett käsitlevate läviväärtuste kehtestamise meetodite võimalikule ühtlustamisele tulevikus.

               (6)

               Seepärast tuleks direktiivi 2006/118/EÜ vastavalt muuta.

               (7)

               Käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas direktiivi 2006/118/EÜ artikli 9 kohaselt asutatud komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2006/118/EÜ II lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 24 kuud pärast jõustumise kuupäeva. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste õigus- ja haldusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 20. juuni 2014

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  ELT L 372, 27.12.2006, lk 19.

      (2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/60/EÜ, 23. oktoober 2000, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1).

      LISA
      Direktiivi 2006/118/EÜ II lisa muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  A osa punkt 3 asendatakse järgmisega:

                              „3)

                              kui ainete või ioonide või nende näitajate kõrgendatud taustanivood esinevad looduslikel hüdrogeoloogilistel põhjustel, võetakse läviväärtuste määramisel arvesse asjaomase põhjaveekogumi tausttasemeid. Taustanivoode määramisel tuleks võtta arvesse järgmisi põhimõtteid:

                                          a)

                                          taustanivoode määramisel tuleks lähtuda direktiivi 2000/60/EÜ II lisa kohaselt koostatud põhjaveekogumi kirjeldusest ja kõnealuse direktiivi V lisa kohase põhjaveeseire tulemustest. Seirestrateegias ja andmete tõlgendamisel tuleks arvesse võtta tõsiasja, et voolutingimused ja põhjavee keemiline koostis varieeruvad nii horisontaalsuunas kui ka vertikaalsuunas;

                                          b)

                                          kui olemasolevad põhjavee seireandmed on piiratud, tuleks koguda rohkem andmeid; vahepeal tuleks taustanivood määrata nimetatud piiratud andmete põhjal, vajaduse korral lihtsustatud viisil, kasutades proovide kogumit, mille puhul võib näitajate põhjal öelda, et inimtegevuse mõju puudub. Teavet geokeemiliste ülekannete ja protsesside kohta tuleks samuti arvesse võtta, kui selline teave on olemas;

                                          c)

                                          kui olemasolevad põhjavee seireandmed on ebapiisavad ning teave geokeemiliste ülekannete ja protsesside kohta puudulik, tuleks koguda rohkem andmeid ja teavet; vahepeal tuleks taustanivoosid hinnata, võttes vajaduse korral aluseks statistilised võrdlustulemused sama tüüpi põhjaveekihtide kohta muudes piirkondades, kus seireandmeid on piisavalt.”

                  2)

                  B osa punkti 1 lisatakse järgmised kanded:
                  „Nitritid
                  Üldfosfor/Fosfaadid (1)

                     (1)  Liikmesriigid võivad otsustada kehtestada läviväärtused kas üldfosforile või fosfaatidele.”"

                  3)

                  C osa asendatakse järgmisega:

                     „C osa

                     Liikmesriikide esitatav teave saasteainete ja nende näitajate kohta, millele on kehtestatud läviväärtused

                  Liikmesriigid lisavad direktiivi 2000/60/EÜ artikli 13 kohaselt esitatavasse vesikonna majandamiskavasse teabe selle kohta, kuidas on kinni peetud käesoleva lisa A osas sätestatud korrast.
                  Liikmesriigid esitavad eelkõige järgmise:

                              a)

                              teave iga ohustatuks peetava põhjaveekogu või põhjaveekogude rühma kohta, sealhulgas:

                                          i)

                                          põhjaveekogude suurus;

                                          ii)

                                          iga saasteaine või saastuse näitaja, mille alusel peetakse põhjaveekogu ohustatuks;

                                          iii)

                                          keskkonnakvaliteedi eesmärgid riskiga seotud valdkonnas, sealhulgas põhjaveekogu praegused või tulevased õiguspärased kasutusviisid või funktsioonid ning seos põhjaveekogude ja nendega seotud pinnavee ja nendest otseselt sõltuvate maismaaökosüsteemide vahel;

                                          iv)

                                          looduslike ainete puhul nende looduslikud taustanivood põhjaveekogudes;

                                          v)

                                          läviväärtuste ületamise korral teave sellise ületamise kohta;

                              b)

                              läviväärtused, kui neid kohaldatakse riiklikul tasandil, valglapiirkonna või liikmesriigi territooriumile jääva rahvusvahelise valglapiirkonna osa tasandil või põhjaveekogu või põhjaveekogude rühma tasandil;

                              c)

                              läviväärtuste suhe iga järgmise aspektiga:

                                          i)

                                          looduslikult esinevate ainete puhul nende taustanivood;

                                          ii)

                                          põhjaveekoguga seotud pinnaveed ja nendest otse sõltuvad maismaaökosüsteemid;

                                          iii)

                                          keskkonnakvaliteedi eesmärgid ja muud veekaitse standardid, mis kehtivad liikmesriigi, liidu või rahvusvahelisel tasandil;

                                          iv)

                                          mis tahes asjakohane teave, mis käsitleb saasteainete toksikoloogiat, ökotoksikoloogiat, püsivust, bioakumulatsiooni potentsiaali ja levikukalduvust.

                              d)

                              taustanivoode määramise metoodika, mis tugineb A osa punktis 3 sätestatud põhimõtetele;

                              e)

                              põhjused, miks mõne B osas nimetatud saasteaine ja näitaja kohta ei ole läviväärtusi kehtestatud;

                              f)

                              põhjavee keemilise seisundi hindamise peamised elemendid, sealhulgas seiretulemuste koondamise tase, meetod ja periood, standardite ületamise lubatud määr ja selle arvutamise meetod, vastavalt artikli 4 lõike 2 punkti c alapunktile i ja III lisa punktile 3.

                        Kui vesikonna majandamiskavas ei käsitleta mis tahes andmeid, millele on osutatud punktides a–f, peavad liikmesriigid esitama kõnealustes kavades selle põhjused.”