title: Nõukogu direktiiv 94/31/eü, 27. juuni 1994, millega muudetakse direktiivi 91/689/EMÜ ohtlike jäätmete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31994L0031

Euroopa Liidu Teataja L 168 , 02/07/1994 Lk 0028 - 0028 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0200  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0200

		Nõukogu direktiiv 94/31/EÜ,27. juuni 1994,millega muudetakse direktiivi 91/689/EMÜ ohtlike jäätmete kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 130s lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189c sätestatud korrasning arvestades, et:nõukogu direktiivi 75/442/EMÜ [3] artiklis 18 sätestatud komitee töö käigus on ilmnenud, et direktiiviga 91/689/EMÜ [4] ettenähtud tähtajaks ei ole võimalik koostada ohtlike jäätmete kohustuslikku nimistut, kuid direktiivi 91/689/EMÜ rakendamine sõltub komisjoni poolt koostatavast nimistust;tuleb tagada direktiivi 91/689/EMÜ rakendamine võimalikult lühikese aja jooksul;siiski tuleb koostada ühenduse ohtlike jäätmete nimistu direktiivi 91/689/EMÜ artikli 1 lõike 4 kohaselt;nõukogu 20. märtsi 1978. aasta direktiivi 78/319/EMÜ mürgiste ja ohtlike jäätmete kohta [5] kehtetuks tunnistamine tuleb seetõttu edasi lükata,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 91/689/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 10 lõige 1 asendatakse järgmisega:"Artikkel 101. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 27. juuniks 1995. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile."2. Artikkel 11 asendatakse järgmisega:"Artikkel 11Direktiiv 78/319/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 27. juunist 1995."Artikkel 2Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 27. juuni 1994Nõukogu nimeleesistujaC. Simitis[1] EÜT C 271, 7.10.1993, lk 16.[2] EÜT C 34, 2.2.1994, lk 7.[3] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 39. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/156/EMÜ (EÜT L 78, 26.3.1991, lk 32).[4] EÜT L 377, 31.12.1991, lk 20.[5] EÜT L 84, 31.3.1978, lk 43. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/692/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48).--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 18. september 1979, millega muudetakse kuuendat korda nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31979L0831

Euroopa Liidu Teataja L 259 , 15/10/1979 Lk 0010 - 0028 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 10 Lk 0118  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 9 Lk 0013  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 10 Lk 0118  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 10 Lk 0228  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 10 Lk 0228

		Nõukogu direktiiv,18. september 1979,millega muudetakse kuuendat korda nõukogu direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta(79/831/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:inimeste ja keskkonna kaitsmiseks uute ainete turustamisest tuleneda võivate ohtude eest on vaja sätestada asjakohased meetmed ja eelkõige tugevdada soovitusi, mis on antud nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivis ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, [3] viimati muudetud direktiiviga 75/409/EMÜ [4];nendel põhjustel on vaja muuta direktiivi 67/548/EMÜ, mis kaitseb praegu elanikkonda ja peamiselt neid aineid kasutavaid töötajaid ohtlike ainete adekvaatse liigitamise, pakendamise ja märgistamise abil;inimesele ja keskkonnale avalduvate toimete kontrollimiseks on soovitatav, et valmistaja või importija viiks läbi mis tahes uue turustatava aine osas eelneva uuringu ja teataks uuest ainest pädevatele asutustele, edastades kohustuslikus korras teatavat teavet; lisaks sellele on tähtis pingsalt jälgida uute turustatavate ainete arengut ja kasutusala, ning selleks on vaja rajada süsteem, mis võimaldab loetleda kõiki uusi aineid;lisaks sellele on direktiivi nõuetekohaseks kohaldamiseks vaja 18. septembriks 1981 koostada ühenduse turul olevate ainete loetelu;vaja on ette näha meetmed, et ühes liikmesriigis oleks võimalik kehtestada teatamise kord, mis on siis ühenduse suhtes kehtivaks; lisaks sellele on vaja sätestada, et ainete liigitamise ja märgistamisega seotud meetmed võib kehtestada ühenduse tasandil;direktiivi 67/548/EMÜ I lisas veel mitteesinevate ohtlike ainete pakendamiseks ja ajutiseks märgistamiseks on vaja kehtestada meetmed;viide ohutusteabele on vaja muuta kohustuslikuks;eespool nimetatud direktiivi artiklis 2 liigitatakse aineid ja valmistisi üldiste määratluste alusel mürgisteks, kahjulikeks, sööbivateks või ärritavateks; kogemused on näidanud, et käesolevat liigitust on vaja parandada; kuna ainete jaotamiseks nendesse klassidesse vajalikud spetsifikatsioonid praegu puuduvad, tundub täpsete liigitamise kriteeriumide sätestamine asjakohane; lisaks sätestatakse direktiivi artiklis 3 keskkonnaohtlikkuse hindamise kriteeriumid ja seepärast on vaja loendada teatavaid hinnatavaid omadusi ja parameetreid ning algatada järkjärguline uurimisprogramm,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga asendatakse direktiivi 67/548/EMÜ artiklid 1–8 järgmiste artiklitega:"Artikkel 11. Käesoleva direktiivi eesmärgiks on ühtlustada liikmesriikide õigus- ja haldusnorme:a) sellistest ohtlikest ainetest teatamise suhtes jab) selliste inimesele ja keskkonnale ohtlike ainete liigitamise, pakendamise ja märgistamise suhtes,mida turustatakse liikmesriikides.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata normidele, mis on seotud:a) ravimite, narkootiliste ainete ja radioaktiivsete ainetega;b) ohtlike ainete vedudega, mis toimuvad raudteel, maanteel, siseveekogudel, merel või õhus;c) toiduainete või söödaga;d) ainetega jäätmete kujul, mida on käsitletud nõukogu 15. juuli 1975. aasta jäätmetega seotud direktiivis 75/442/EMÜ [5] ja nõukogu 20. märtsi 1978. aasta mürgiste ja ohtlike jäätmetega seotud direktiivis 78/319/EMÜ [6];e) transiitkaubaks olevate ainetega, mis on tolli järelevalve all, tingimusel, et neid ei töödelda.3. Artikleid 15, 16 ja 17 ei kohaldata normidele, mis reguleerivad:a) mahuteid, mis on täidetud survestatud, veeldatud või rõhu all lahustatud gaasiga, välja arvatud aerosoolid, mis vastavad nõukogu 20. mai 1975. aasta direktiivi 75/324/EMÜ aerosoole käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [7] nõuetele;b) sõjamoona ja plahvatusohtlikke aineid, mida turustatakse eesmärgiga tekitada plahvatusega praktilist või pürotehnilist efekti.4. Artikleid 5, 6 ja 7, kuivõrd nendes käsitletakse teatamist, ei kohaldata:a) - kuni kuus kuud pärast artikli 13 lõikes 1 osutatud loetelu avamist ainetele, mis turustatakse enne 18. septembrit 1981;- kuus kuud pärast artikli 13 lõikes 1 osutatud loetelu avamist ainetele, mis esinevad kõnealuses loetelus;b) pestitsiididele ja väetistele, kuivõrd nendele on kehtestatud kinnitamise kord, mis on vähemalt samaväärne, ühenduse teatamise kord või veel ühtlustamata kord;c) ainetele, millele olemasolevate direktiivide alusel juba kehtivad sarnased katsetamise ja teatamise nõuded.Artikkel 21. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) ained – looduses esinevad või tööstuslikult saadud keemilised elemendid ja nende ühendid, kaasa arvatud kõik nende turustamiseks vajalikud lisandid;b) valmistised – kahest või enamast kemikaalist koostatud segud ja lahused;c) keskkond – vesi, õhk ja maa ning nende omavaheline mõju, samuti nende ning elusorganismide vaheline mõju;d) teatamine – dokumendid, millega valmistaja või mis tahes muu ühenduses asutatud isik, kes aine puhtal kujul või valmistisena turustab, esitab nõutava teabe liikmesriigi pädevale asutusele. Dokumendid esitanud isikut nimetatakse taotlejaks;e) turustamine – tarnimine või kättesaadavaks tegemine kolmandatele isikutele.Käesoleva direktiivi mõistes peetakse turustamiseks importi ühenduse tolliterritooriumile.2. Käesoleva direktiivi tähenduses peetakse ohtlikeks järgmisi aineid ja valmistisi:a) plahvatusohtlikud:ained ja valmistised, mis võivad leegi mõjul plahvatada või mis reageerivad löögile või hõõrdumisele tugevamini kui dinitrobenseen;b) oksüdeerivad:ained ja valmistised, mis põhjustavad kokkupuutel muude, eelkõige tuleohtlike ainetega äärmiselt eksotermilise reaktsiooni;c) eriti tuleohtlikud:vedelad ained ja valmistised, mille leekpunkt on alla 0 °C ja keemispunkt alla 35 °C või sellega võrdne;d) väga tuleohtlikud:- ained ja valmistised, mis võivad tavalisel temperatuuril kuumeneda ja süttida kokkupuutel õhuga ilma energia lisandumiseta, või- tahked ained ja valmistised, mis pärast lühiajalist kokkupuudet süüteallikaga võivad kergesti süttida ning jäävad põlema ka pärast süüteallika kõrvaldamist, või- vedelad ained ja valmistised, mille leekpunkt on alla 21 °C, või- gaasilised ained ja valmistised, mis süttivad õhus normaalrõhu juures, või- ained ja valmistised, mille kokkupuutel vee või niiske õhuga tekib ohtlikus koguses eriti tuleohtlikke gaase;e) tuleohtlikud:vedelad ained ja valmistised, mille leekpunkt on 21 °C või suurem ning väiksem kui 55 °C või sellega võrdne;f) väga mürgised:ained ja valmistised, mis sissehingatuna, neelatuna või naha kaudu imendununa võivad põhjustada väga tõsiseid, ägedaid või kroonilisi terviseohte ja isegi surma;g) mürgised:ained ja valmistised, mis sissehingatuna, neelatuna või naha kaudu imendununa võivad põhjustada tõsiseid, ägedaid või kroonilisi terviseohte ja isegi surma;h) kahjulikud:ained ja valmistised, mis sissehingatuna, neelatuna või naha kaudu imendununa võivad põhjustada piiratud terviseohte;i) sööbivad:ained ja valmistised, mis kokkupuutel eluskudedega võivad neid hävitada;j) ärritavad:mittesööbivad ained ja valmistised, mis vahetul, pikaajalisel või korduval kokkupuutel naha või limaskestaga võivad tekitada põletikku;k) keskkonnaohtlikud:ained ja valmistised, mille kasutamine põhjustab või võib põhjustada vahetuid või hilisemaid ohte keskkonnale;l) kantserogeensed:ained ja valmistised, mis sissehingatuna, neelatuna või naha kaudu imendununa võivad põhjustada inimesele vähki või suurendada vähki haigestumise sagedust;m) teratogeensed;n) mutageensed.Artikkel 31. Ainete ja valmististe füüsikalis-keemilised omadused määratakse vastavalt V lisa lõikes A täpsustatud meetoditele; nende mürgisus määratakse vastavalt V lisa lõikes B täpsustatud meetoditele ja nende ökotoksilisus vastavalt V lisa lõikes C täpsustatud meetoditele.2. Tegelikku või võimalikku keskkonnaohtu hinnatakse vastavalt VII ja VIII lisas sätestatud omadustele mis tahes olemasolevate rahvusvaheliselt tunnustatud parameetrite alusel.3. Ainete ja valmististe liigitamise ja märgistamise üldpõhimõtteid kohaldatakse vastavalt VI lisas sisalduvatele kriteeriumidele, välja arvatud juhul, kui eraldi direktiivides on nimetatud vastupidiseid nõudeid ohtlikele valmististele.Artikkel 41. Ohtlike ainete liigitamine vastavalt ohuastmele ja kaasnevate ohtude konkreetsele laadile põhineb artikli 2 lõikes 2 sätestatud kategooriatel. Kooskõlas artikli 16 lõikega 4 liigitatakse kategooriate a–j suhtes aineid vastavalt suurimale ohuastmele.2. I lisas loetletud ohtlikele ainetele antakse vajaduse korral liigitus, mis võimaldab hinnata valmististe terviseohtu. Liigitused määratakse kooskõlas edasises nõukogu direktiivis kehtestatud kriteeriumidega.Artikkel 51. Ilma et see piiraks artikli 8 kohaldamist, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed tagamaks, et aineid ei saa puhtal kujul või valmististena turustada, kui nende puhul ei ole tehtud järgmist:- ainetest ei ole teatatud ühe liikmesriigi pädevale asutusele kooskõlas käesoleva direktiiviga,- ained ei ole pakendatud ja märgistatud kooskõlas artiklitega 15–18 ja VI lisas sisalduvate kriteeriumidega ning kooskõlas artiklis 6 ettenähtud katsete tulemustega.2. Lõike 1 teises taandes osutatud meetmeid kohaldatakse seni, kuni aine on loetletud I lisas või kuni kooskõlas artiklis 21 sätestatud korraga on vastu võetud otsus ainet mitte loetleda.Valmistaja või tema esindaja peab kooskõlas artiklites 15–18 sätestatud eeskirjadega või VI lisa kriteeriumidega pakendama ja ajutiselt märgistama ohtlikke aineid, mida ei esine veel I lisas, kuid mis on artikli 13 lõikes 1 osutatud loetelus või mis on turul juba enne 18. septembrit 1981, kuivõrd on põhjust eeldada, et valmistaja, olenemata sellest, kas ta on asutatud ühenduses või mitte, peaks olema teadlik nende ainete ohtlikest omadustest.Artikkel 61. Ilma et see piiraks artikli 1 lõike 4 ja artikli 8 lõike 1 kohaldamist, esitab valmistaja või importija, kes toob ühendusse aineid käesoleva direktiivi tähenduses, vähemalt 45 päeva enne aine turustamist liikmesriigis, kus ainet valmistatakse või kuhu seda ühenduses imporditakse, artiklis 7 osutatud pädevale asutusele järgmised materjalid:- tehnilise toimiku, milles esitatakse teave, mis on vajalik aine prognoositavate (vahetute või hilisemate), inimesi või keskkonda mõjutavate ohtude hindamiseks ning mis sisaldab vähemalt teavet VII lisas osutatud uuringute kohta ja nende tulemusi, samuti tehtud uuringute ja kasutatud meetodite üksikasjalikku ja täielikku kirjeldust või bibliograafilisi viiteid nendele,- avalduse, mis käsitleb aine kahjulikku toimet seoses erinevate kavandatavate kasutusaladega,- aine kavandatud liigituse ja märgistamise kooskõlas käesoleva direktiiviga,- ettepanekud aine ohutu kasutamisega seotud soovitatavate ettevaatusabinõude kohta.2. Aine puhul, millest on juba teavitatud, võib pädev asutus siiski nõustuda, et aine taotleja osutab tehnilise toimiku eesmärgil ühe või mitme eelneva taotleja tehtud uuringute tulemustele, tingimusel, et viimased on andnud oma kirjaliku nõusoleku.3. Kui aine on juba I lisas loetletud, ei ole taotlejal vaja esitada avaldust, mis käsitleb aine kahjulikku toimet, kavandatavat liigitust või ettepanekuid aine ohutu kasutamisega seotud soovitatavate ettevaatusabinõude kohta. Kui ainest teatati esmakordselt vähemalt 10 aastat varem, ei pea taotleja esitama tehnilise toimiku jaoks VII lisas nõutud teavet, välja arvatud kõnealuse lisa punktid 1 ja 2.4. Mis tahes aine taotlejalt, kes on ainest juba teatanud, nõutakse, et ta teavitaks pädevat asutust järgmisest:- muutustest aastases või summaarses koguses, mida taotleja turustab, kooskõlas VII lisa punktis 2.2.1 sätestatud tonnaaži vahemikuga,- uutest teadmistest aine toime kohta inimesele ja/või keskkonnale, kui on põhjust eeldada, et ta peaks nendest toimetest teadlik olema,- uutest kasutusaladest, milleks ainet turustatakse (VII lisa punkti 2.1.2 tähenduses), kui on põhjust eeldada, et ta peaks nendest teadlik olema,- mis tahes muutustest aine omadustes, mis tuleneb VII lisa punktis 1.3 osutatud aine modifitseerimisest.5. Taotlejalt nõutakse samuti pädeva asutuse teavitamist kooskõlas VIII lisaga läbiviidud uuringute tulemustest.Artikkel 71. Liikmesriigid määravad pädeva asutuse või pädevad asutused, kes vastutavad artiklis 6 ettenähtud teabe saamise eest ja teabe vastavuse analüüsimise eest direktiivi nõuetele, eriti aga järgmise eest:- taotleja väljapakutud leiud mis tahes prognoositavate ohtude kohta, mis võivad ainega kaasneda,- liigitus ja märgistamine,- taotleja esitatud ettepanekud mis tahes aine ohutu kasutamisega seotud soovitatavate ettevaatusabinõude kohta.Lisaks, kui on võimalik tõestada, et see on aine poolt põhjustatava ohu hindamiseks vajalik, võivad pädevad asutused:- nõuda lisateavet ja/või kontrollkatseid ainete kohta, millest neile on teatatud; see võib hõlmata ka VII lisas osutatud teabe nõudmist lisas sätestatust varem,- võtta kontrollimise eesmärgil vajalikke proove,- võtta asjakohaseid aine ohutu kasutamisega seotud meetmeid kuni ühenduse sätete kehtestamiseni.2. Artiklis 21 sätestatud korda tuleb järgida, kinnitades või muutes ettepanekuid järgmise kohta:- liigitamine,- märgistamine ja- VII lisa punktides 2.3, 2.4 ja 2.5 ettenähtud soovitatavad ettevaatusabinõud.3. Liikmesriigid ja komisjon tagavad, et teavet ärieesmärgil kasutamise või valmistamise kohta ei avalikustata.Artikkel 81. Allpool loetletud aineid käsitletakse nii, nagu neist oleks juba käesoleva direktiivi tähenduses teatatud, kui on täidetud järgmised tingimused:- polümerisaadid, polükondensaadid ja polüaduktid, välja arvatud need, mis sisaldavad ühendite kujul 2 % või enam mis tahes monomeeri, mida ei ole enne 18. septembrit 1981 turustatud,- ained teadustöö ja analüüsimise jaoks, kuivõrd neid turustatakse nende omaduste kindlaksmääramise eesmärgil kooskõlas käesoleva direktiiviga;- ained, mida turustatakse teadustöö ja analüüsimise jaoks kogustes, mis on väiksemad kui üks tonn aastas valmistaja või importija kohta ja mis on ette nähtud ainult laboratooriumidele,- ained, mida turustatakse kogustes, mis on väiksemad kui üks tonn aastas valmistaja kohta, tingimusel, et valmistaja teatab nende määratluse, märgistamise andmed ja koguse nende liikmesriikide pädevatele asutustele, kus ainet turustatakse, samuti peavad ained vastama nende asutuste poolt kehtestatud tingimustele.Ained, mis turustatakse uurimis- või arendusetapis piiratud arvu registreeritud klientide jaoks ja kogustes, mis piirduvad teadus- ja arendustegevuse eesmärgiga, kuid mille kogus on suurem kui üks tonn aastas valmistaja kohta, on siiski erandiks üheaastase ajavahemiku jooksul, tingimusel, et valmistaja teatab nende määratluse, märgistamise andmed ja koguse iga sellise liikmesriigi pädevatele asutustele, kus toimub valmistamine, teadus- või arendustöö, samuti peavad ained vastama nende asutuste kehtestatud tingimustele seoses teadus- ja arendustegevusega; pärast käesolevat ajavahemikku tuleb nendest ainetest teatada. Valmistaja tagab samuti, et ainet või valmistist, milles aine sisaldub, käitlevad ainult kliendi töötajad kontrollitud tingimustel ja see teave ei ole inimestele kättesaadav.2. Kui on põhjust eeldada, et valmistaja peaks ainete ohtlikest omadustest teadlik olema, peab valmistaja või tema esindaja pakendama ja ajutiselt märgistama lõikes 1 osutatud ained kooskõlas artiklites 15–18 sätestatud eeskirjadega ja VI lisas kehtestatud kriteeriumidega.Kui märgistamine kooskõlas artiklis 16 sätestatud põhimõtetega ei ole veel võimalik, peaks etiketil olema järgmine hoiatus: "Hoiatus – ainet ei ole veel täielikult katsetatud."3. Kui lõikes 1 osutatud aine, mis on märgistatud kooskõlas artiklis 16 sätestatud põhimõtetega, on väga mürgine või mürgine, peab sellise aine valmistaja või importija edastama pädevale asutusele asjakohase teabe VII lisa punktide 2.3, 2.4 ja 2.5 osas.Artikkel 9Kui liikmesriik on saanud teavitamise tehnilise toimiku või artiklis 6 osutatud lisateabe, saadab ta viivitamata komisjonile toimiku koopia või toimiku kokkuvõtte koos asjakohaste märkustega; artikli 7 lõikes 1 osutatud edasise teabe ja VIII lisas sätestatud lisateabe või uuringute korral teavitab pädev asutus komisjoni valitud katsetest, sellise valiku põhjendustest ja katsete tulemuste hinnangust.Artikkel 101. Liikmesriigi saadetud teavitamise tehnilise toimiku koopia, toimiku kokkuvõtte või lisateabe saamisel edastab komisjon:- teavitamise tehnilise toimiku või selle kokkuvõtte teistele liikmesriikidele,- muu asjakohase teabe, mille ta on kogunud vastavalt käesolevale direktiivile, kõikidele liikmesriikidele.2. Liikmesriigi pädev asutus võib konsulteerida otse pädeva asutusega, kes on saanud toimiku originaaleksemplari, või komisjoniga andmete konkreetsete üksikasjade suhtes, mis sisalduvad käesoleva direktiivi alusel nõutud toimikus; samuti võib ta soovitada, et aine kohta nõutaks edasisi katseid või edasist teavet. Kui pädev asutus, kes on saanud toimiku originaaleksemplari, ei täida teiste asutuste soovitusi, mis on seotud VIII lisas sätestatud uurimisprogrammide edasise teabe või muudatustega, põhjendab ta seda teistele asjaomastele asutustele. Kui asjaomastel asutustel ei ole võimalik jõuda kokkuleppele ja kui üks asutus leiab, et üksikasjalikel põhjustel on uurimisprogrammide lisateave või muudatused siiski inimeste ja keskkonna kaitsmiseks vajalikud, võib ta taotleda, et komisjon võtaks vastu otsuse kooskõlas artiklis 21 sätestatud korraga.Artikkel 111. Kui taotleja peab teatavaid andmeid konfidentsiaalseks, võib ta artikli 6 kohaselt esitatavas teabes osutada, mida ta peab ärisaladuseks, mille avalikustamine võiks kahjustada tema tootmis- ja ärihuve ning mida ta tahab seetõttu kõigi eest peale pädevate asutuste ja komisjoni salajas hoida. Sellise juhtumi puhul tuleb esitada mõjuv põhjendus.Tootmis- ja ärisaladuseks ei peeta:- aine kaubanime,- aine füüsikalis-keemilisi andmeid seoses VII lisa punktiga 3,- aine võimalikke kahjutuks muutmise meetodeid,- toksikoloogiliste ja ökotoksikoloogiliste katsete tõlgendusi ja katsete eest vastutava asutuse nimetust,- VII lisa punktis 2.3 osutatud soovitatavaid meetodeid ja ettevaatusabinõusid ning VII lisa punktides 2.4 ja 2.5 osutatud erakorralisi meetmeid.Kui taotleja avaldab hiljem ise teavet, mis on varem olnud konfidentsiaalne, peab ta sellest teatama pädevale asutusele.2. Teate saanud pädev asutus otsustab omal vastutusel, millist teavet käsitleda lõike 1 kohaselt tootmis- ja ärisaladusena.3. Artikli 13 lõikes 2 ettenähtud loetelus esineva aine nimetuse võib lisada kodeeritud kujul, kui seda nõuab pädev asutus, kellele teade esitati, nime avaldamisest tekkida võivate konfidentsiaalsusega seotud probleemide tõttu, tingimusel, et ainet ei liigitata ohtlikuks.Aine võib lisada loetelusse kodeeritud kujul kuni kolmeks aastaks.4. Konfidentsiaalset teavet, millele on pööratud komisjoni või liikmesriigi tähelepanu, ei avalikustata.Igal juhul võib:- sellisele teabele pöörata vaid selliste asutuste tähelepanu, kelle vastutust on täpsustatud artikli 7 lõikes 1,- siiski juhul, kui turustatava aine kontrollimise eesmärgil kasutatakse haldus- või kohtumenetlust, millega kaasnevad sanktsioonid, ei avalikustata sellist teavet isikutele, kes on seotud sellise menetlusega.Käesoleva artikliga ja artikliga 12 ei kohustata liikmesriiki, kelle õigusaktides või halduspraktikas on tootmis- ja ärisaladuste kaitsmiseks kehtestatud rangemad piirangud, kui on sätestatud käesolevas artiklis, esitama teavet, kui asjaomane liikmesriik ei astu samme nende rangemate piirangute täitmiseks.Artikkel 12Kooskõlas artikliga 9 ja artikli 10 lõikega 1 esitatud andmed võib edastada komisjonile ja liikmesriikidele kokkuvõttena.Sellistel juhtudel ja artikli 10 lõike 2 kontekstis on liikmesriigi pädevatel asutustel ja komisjonil igal ajal ligipääs teavitamise tehnilisele toimikule ja lisateabele.Artikkel 131. Komisjon koostab eelkõige liikmesriikide esitatud teabe põhjal ühenduse turul olevate ainete loetelu 18. septembriks 1981.Seda tehes võtab ta arvesse artikli 1 lõiget 4 ja artiklit 8.Loetelus esitatakse keemiline nimetus rahvusvaheliselt tunnustatud keemilise nomenklatuuri alusel (eelistatavalt IUPAC), CASi number ja üldnimetus või ISO lühend, kui see on olemas.2. Komisjonil on kõikide käesoleva direktiivi alusel teatatud ainete loetelu.3. Teave ja selle esitamise viis loetelus ja nimistus koos kriteeriumidega, mis käsitlevad liikmesriikide nimistuga seotud teabe edastamist komisjonile, määratakse kooskõlas artiklis 21 sätestatud korraga.Artikkel 14I lisa sisaldab kooskõlas artikliga 4 liigitatud ainete loetelu ja aine ohutu kasutamisega seotud soovitusi.Artikkel 151. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et ohtlikke aineid ei saa turustada, kui nende pakend ei vasta järgmistele nõuetele:a) see on kujundatud ja valmistatud nii, et sisu ei pääseks välja; käesolevat nõuet ei kohaldata, kui on ette nähtud eriohutusseadmed;b) pakendi ja kinnituste materjalid ei tohi olla vastuvõtlikud sisu negatiivsele toimele ega moodustada koos sisuga kahjulikke või ohtlikke ühendeid;c) pakendid ja kinnitused peavad olema üleni tugevad ja usaldusväärsed tagamaks, et need ei lähe lahti ja vastavad ohutult normaalsele käsitsemissurvele ja venitamisele.d) asendatavate kinnitusseadistega varustatud pakendeid peab saama korduvalt sulgeda, ilma et sisu välja pääseks.2. Liikmesriigid võivad samuti ette näha järgmist:- pakendid on algselt sulguriga suletud sellisel viisil, et kui pakend esmakordselt avatakse, on sulgur parandamatult rikutud,- pakendid, mille maht ei ületa kolme liitrit ja mis sisaldavad koduseks kasutamiseks ettenähtud ohtlikke aineid, on lapsekindlate kinnitustega,- pakenditel, mille maht ei ületa ühte liitrit ja mis sisaldavad väga mürgiseid, mürgiseid või sööbivaid koduseks kasutamiseks ettenähtud vedelikke, peab olema kombatav ohumärk.3. Tehnilised spetsifikatsioonid, mis võivad vajalikuks osutuda lõikes 2 osutatud seadmete puhul, võetakse vastu vastavalt artiklis 21 ettenähtud korrale ja need esitatakse IX lisas, eelkõige:- lapsekindlaid kinnitusi käsitleva IX lisa lõikes A,- kombatavaid ohumärke käsitleva IX lisa lõikes B.Artikkel 161. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et ohtlikke aineid ei saa turustada, kui nende pakendi märgistamine ei vasta järgmistele nõuetele.2. Kõikidel pakenditel on selgelt ja kustutamatult järgmine teave:— aine nimetus,— aine päritolu,— ohutunnus, kui on ette nähtud, ja ohumärk, mis osutab aine kasutamisega kaasnevale ohule,— standardsed laused, mis osutavad sellistest ohtudest tulenevatele konkreetsetele ohtudele,— standardsed laused, mis osutavad aine kasutamisega seotud ohutusteabele.a) Aine nimi on üks I lisas loetletud mõistetest; kui see nii ei ole, tuleb aine nimetus esitada kooskõlas rahvusvaheliselt tunnustatud nomenklatuuriga.b) Päritolutähisel peab olema valmistaja, turustaja või importija nimi ja aadress.c) Kasutada tuleb järgmisi ohutunnuseid ja -märke:- plahvatusohtlik:plahvatav pomm (E)- oksüdeeriv:leegiga ümbritsetud ring (O)- eriti tuleohtlik:leek (F)- väga tuleohtlik:leek (F)- väga mürgine:surnupealuu ja ristatud kondid (T)- mürgine:surnupealuu ja ristatud kondid (T)- kahjulik:diagonaalrist (Xn)- sööbiv:mis tahes happe kahjustavat toimet näitav tunnus (C)- ärritav:diagonaalrist (Xi)Tunnused peavad vastama II lisas sisalduvatele tunnustele; need on trükitud musta tindiga oranžikaskollasele taustale.d) Ainete kasutamisega kaasnevatele konkreetsetele ohtudele osutatakse ühe või mitme standardse lausega, mis kooskõlas I lisas olevas loetelus sisalduvate viidetega on sätestatud III lisas. I lisas mitteesinevate ainete korral vastab ohtlikele ainetele omistatud konkreetsete ohtude viide III lisas esitatud asjakohasele tähisele.Fraasidele "eriti tuleohtlik" või "väga tuleohtlik" ei ole vaja osutada, kui need kordavad ohumärgi sõnastust, mida on kasutatud kooskõlas eespool nimetatud punktiga c.e) Ainete kasutamisega kaasnevale ohutusteabele osutatakse standardsete lausetega, mis kooskõlas I lisas olevas loetelus sisalduvate viidetega on sätestatud IV lisas.Pakendis on kaasas eespool nimetatud lõikes nõutud ohutusteave, kui selle esitamine etiketil või pakendil on võimatu.I lisas mitteesinevate ainete korral vastab ohtlike ainetega seotud ohutusteave IV lisas esitatud asjakohastele tähistele.f) Selliseid tähiseid nagu "mittetoksiline", "kahjutu" või muid sarnaseid tähiseid ei tohi esineda käesolevas direktiivis käsitletud ainete etiketil või pakendil.3. Ärritavate, väga tuleohtlike, tuleohtlike ja oksüdeerivate ainete korral ei ole vaja esitada konkreetsete ohtude märki ega ohutusteavet, kui pakend sisaldab ainet kuni 125 ml. Seda kohaldatakse samuti sama koguse kahjulike ainete korral, mida ei müüda elanikkonnale.4. Kui ainele on omistatud rohkem kui üks ohutunnus:- muudab kohustus osutada tunnusele T tunnuste X ja C kasutamise valikuliseks, kui I lisas ei ole vastupidist sätet,- muudab kohustus osutada tunnusele C tunnuse X kasutamise valikuliseks,- muudab kohustus osutada tunnusele E tunnuste F ja O kasutamise valikuliseks.Artikkel 171. Kui etiketil on artiklis 16 nõutavad üksikasjad, kinnitatakse kõnealune etikett pakendi ühele või mitmele küljele, et neid üksikasju saaks lugeda horisontaalsuunas, kui pakend on pandud normaalasendisse. Etiketi mõõtmed on järgmised:Pakendi maht | Mõõdud (millimeetrites) |—kuni kolm liitrit: | võimaluse korral vähemalt 52 × 74 |—rohkem kui kolm liitrit, kuid vähem kui 50 liitrit: | vähemalt 74 × 105 |—rohkem kui 50 liitrit, kuid vähem kui 500 liitrit: | vähemalt 105 × 148 |—üle 500 liitri: | vähemalt 148 × 210 |Iga tunnus katab vähemalt ühe kümnendiku etiketi pindalast, kuid ei ole väiksem kui 1 cm2. Kogu etikett kleebitakse viivitamata ainet sisaldavale pakendile.Need mõõdud on ette nähtud ainult käesolevas direktiivis nõutud teabe ja vajaduse korral tervise või ohutusega seotud täiendavate viidete esitamiseks.2. Etiketti ei ole vaja, kui üksikasjad on selgelt näidatud pakendil, nagu on täpsustatud lõikes 1.3. Etiketi või lõike 2 puhul pakendi värv ja esitus on selline, et ohutunnus ja selle taust paistab selgelt välja.4. Liikmesriigid võivad oma territooriumil turustada ohtlikke aineid, kasutades nende märgistamisel riigikeelt või -keeli.5. Käesoleva direktiivi kohaldamisel loetakse märgistamisnõuded täidetuks järgmistel juhtudel:a) kui üht või mitut sisepakendit sisaldav välispakend on märgistatud kooskõlas ohtlike ainete veo rahvusvaheliste eeskirjadega ja sisepakend või -pakendid on kooskõlas käesoleva direktiiviga;b) kui üksikpakend on märgistatud kooskõlas ohtlike ainete veo rahvusvaheliste eeskirjadega ja artikli 16 lõike 2 punktidega a, b, d ja e.Kui ohtlikke aineid ei viida liikmesriigi territooriumilt välja, võib lubada, et ohtlike ainete veo rahvusvahelistele eeskirjadele vastava märgistamise asemel kasutatakse siseriiklikele eeskirjadele vastavat märgistamist.Artikkel 181. Liikmesriigid võivad:a) lubada artikli 16 alusel nõutava märgistamise kohaldamist mõnel muul asjakohasel viisil, kui pakendid on liiga väikesed või muul viisil sobimatud, et märgistamine kooskõlas artikli 17 lõigetega 1 või 2 oleks võimalik;b) lubada erandina artiklitest 16 ja 17 jätta märgistamata selliste ohtlike ainete pakendid, mis ei ole plahvatusohtlikud, väga mürgised ega mürgised, või märgistada neid mingil muul viisil, kui need sisaldavad nii väikeseid koguseid, et kartus seoses ohuga neid aineid käitlevatele isikutele või muudele isikutele ei ole põhjendatud.2. Kui liikmesriik kasutab lõikes 1 ettenähtud valikuid, teatab ta sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 19Muudatused, mis on vajalikud lisade, välja arvatud VI lisa I osa ning VII ja VIII lisa, kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu kooskõlas artiklis 21 sätestatud korraga.Artikkel 201. Käesolevaga asutatakse ohtlike ainete ja valmististe tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevaid direktiive tehnika arenguga kohandav komitee (edaspidi "komitee"). Komitee koosneb liikmesriikide esindajatest, komitee eesistujaks on komisjoni esindaja.2. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 211. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab eesistuja omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel küsimuse komiteele.2. Komisjoni esindaja esitab komiteele võetavate meetmete eelnõu. Komitee esitab eelnõu kohta oma arvamuse tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest. Otsused võetakse vastu 41 hääle enamusega, liikmesriikide hääli arvestatakse asutamislepingu artikli 148 lõike 2 kohaselt. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei ole oma arvamust esitanud, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.c) Kui nõukogu ei ole otsust vastu võtnud kolme kuu jooksul alates ettepaneku tegemisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 22Liikmesriigid ei tohi keelata, piirata ega takistada liigitamise, pakendamise või märgistamisega seotud põhjustel käesoleva direktiivi tähenduses käesoleva direktiivi ja selle lisade nõuetele vastavate ohtlike ainete turustamist.Artikkel 231. Kui liikmesriigil on üksikasjalikud tõendid selle kohta, et teatav käesoleva direktiivi nõuetele vastav aine kujutab siiski selle liigutamise, pakendamise või märgistamise põhjusel ohtu inimesele või keskkonnale, võib ta ajutiselt keelata kõnealuse aine müümist või kohaldada selle suhtes oma territooriumil kehtivaid eritingimusi. Liikmesriik teatab sellest viivitamata komisjonile ja teistele liikmesriikidele ning põhjendab oma otsust.2. Komisjon konsulteerib kuue nädala jooksul asjaomaste liikmesriikidega ning esitab seejärel viivitamata oma arvamuse ja võtab asjakohased meetmed.3. Kui komisjon arvab, et käesolevas direktiivis on vaja teha tehnilisi muudatusi, võtab kas komisjon või nõukogu need muudatused vastu artiklis 21 sätestatud korras; sellisel juhul võib kaitsemeetmed võtnud liikmesriik need muudatuste jõustumiseni kehtima jätta."Artikkel 2Direktiivi 67/548/EMÜ artiklid 9, 10 ja 11 muudetakse käesolevaga artikliteks 24, 25 ja 26.Artikkel 3Direktiivi 67/548/EMÜ V lisa asendatakse käesoleva direktiivi V–IX lisadega.Artikkel 4Allpool loetletud direktiividesse viiakse sisse järgmised muudatused:a) Direktiiv 73/173/EMÜ:- artikli 5 lõike 2 punktis c asendatakse sõnad "artikkel 6" sõnadega "artikkel 16",- artikli 9 lõikes 2 ja artiklis 10 asendatakse sõnad "artikkel 8c" sõnadega "artikkel 21";b) Direktiiv 77/728/EMÜ:- artikli 6 lõike 2 punktis c asendatakse sõnad "artikkel 6" sõnadega "artikkel 16",- artikli 10 lõikes 3 ja artiklis 11 asendatakse sõnad "artikkel 8c" sõnadega "artikkel 21";c) Direktiiv 78/631/EMÜ:- artikli 6 lõike 2 punktis g asendatakse sõnad "artikkel 6" sõnadega "artikkel 16",- artikli 10 lõikes 3 ja artiklis 11 asendatakse sõnad "artikkel 8c" sõnadega "artikkel 21".Artikkel 51. Liikmesriigid rakendavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 67/548/EMÜ artiklite 1–4, artikli 5 lõike 1 ja artiklite 6–14 järgimiseks vajalikke õigus- ja haldusnorme hiljemalt 18. septembril 1981 ja teatavad sellest komisjonile. Liikmesriigid rakendavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 67/548/EMÜ artikli 5 lõike 2 järgimiseks vajalikke õigus- ja haldusnorme hiljemalt 18. septembril 1983 ja teatavad sellest komisjonile.2. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad hiljemalt 18. septembril 1981 käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 67/548/EMÜ artiklite 15–23 järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid, mis jõustuvad 18. septembril 1981.3. Üleminekuaja jooksul, kui käesolev direktiiv ei ole veel teatavates liikmesriikides jõustunud, kehtib teavitamise tehnilise toimiku ja muu teabe, mille on kogunud komisjon, nagu on ette nähtud käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 67/548/EMÜ artikli 10 lõikes 1, edastamine ainult selliste liikmesriikidel puhul, kus kohaldatakse käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 67/548/EMÜ teatamisega seotud artikleid 5–8.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 18. september 1979Nõukogu nimeleesistujaM. O’Kennedy[1] EÜT C 30, 7.2.1977, lk 35.[2] EÜT C 114, 11.5.1977, lk 20.[3] EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.[4] EÜT L 183, 14.7.1975, lk 22.[5] EÜT L 194, 15.7.1975, lk 39.[6] EÜT L 84, 31.3.1978, lk 43.[7] EÜT L 147, 9.6.1975, lk 40.--------------------------------------------------V LISAA. FÜÜSIKALIS-KEEMILISTE OMADUSTE MÄÄRAMISE MEETODIDB. TOKSILISUSE MÄÄRAMISE MEETODIDC. ÖKOTOKSILISUSE MÄÄRAMISE MEETODIDVt komisjoni direktiiv 88/302/EMÜ, EÜT L 133, 30.5.1988, lk 1, ja komisjoni direktiiv 92/69/EMÜ, EÜT L 383, 29.12.1992, lk 113.--------------------------------------------------VI LISAOHTLIKE AINETE LIIGITAMISE JA MÄRGISTAMISE ÜLDNÕUDEDI osaA. Kui ohtlike valmististe kohta ei ole eraldi direktiivides sätestatud teisiti, liigitatakse aineid ja valmistisi väga mürgisteks, mürgisteks või kahjulikeks vastavalt järgmistele kriteeriumidele:a) ainet liigitatakse väga mürgiseks, mürgiseks või kahjulikuks, määrates loomadel kaubandusliku aine või valmistise ägedat toksilisust, mida väljendatakse väärtustega LD50 või LC50 koos järgmiste parameetritega, mida arvestatakse kontrollväätustena:Rühm | Roti puhul suukaudselt manustatuna LD50 mg/kg | Roti või küüliku puhul nahakaudselt imendununa LD50 mg/kg | Roti puhul sissehingamisel manustatuna LD50 mg/liiter/neli tundi |Väga mürgine | ≤ 25 | ≤ 50 | ≤ 0,5 |Mürgine | 25–200 | 50–400 | 0,5–2 |Kahjulik | 200–2000 | 400–2000 | 2–20 |b) kui faktid on näidanud, et liigitamise eesmärgil on ebasoovitav võtta aluseks LD50 või LC50 väärtusi, sest ained või valmistised põhjustavad muid toimeid, liigitatakse aineid või valmistisi vastavalt nende toimete suurusjärgule.II osaB. - Sööbivuse kriteeriumid: tuleb koostada- Ärritava toime kriteeriumid: tuleb koostadaC. Kui faktid on näidanud, et ainetel ja valmististel esineb muid toimeid peale ägedate toimete, millele on osutanud katsed loomadega, nt kantserogeensed, mutageensed, allergilised, alaägedad või kroonilised toimed, liigitatakse aineid ja valmistisi vastavalt nende toimete suurusjärgule.D. Ohtlike ainete märgistamise juhend ja ohtlikele ainetele määratud konkreetsetele ohtudele (R-laused) ja ohutusteabele (S-laused) osutavate lausete valikukriteeriumid: tuleb koostada--------------------------------------------------VII LISAARTIKLI 6 LÕIKES 1 OSUTATUD TEHNILISE TOIMIKU ("PÕHIKOMPLEKT") JAOKS NÕUTAV TEAVETeatamise korral esitab valmistaja või muu ainet turustav isik allpool sätestatud teabe.Kui teabe esitamine ei ole tehniliselt võimalik või see ei ole vajalik, esitatakse selle põhjused.Katseid tuleb teha vastavalt pädevate rahvusvaheliste asutuste tunnustatud ja soovitatud meetoditele, kui selliseid soovitusi on esitatud.Katseid tegevad asutused järgivad kaasaegseid heade laboratooriumitavade põhimõtteid.Kui esitatakse täielikud uuringud ja saadud tulemused, märgitakse, et katsed tehti turustatava ainega. Proovi koostisele viidatakse samuti.Lisaks esitatakse tehnilises toimikus kasutatud meetodite kirjeldus või viited standardiseeritud või rahvusvaheliselt tunnustatud meetoditele, samuti uuringute tegemise eest vastutava asutuse nimi või vastutavate asutuste nimed.1. AINE MÄÄRATLUS1.1 Nimetus1.1.1. Nimetused IUPACi nomenklatuuris1.1.2. Muud nimetused (tavanimetus, kaubanimi, lühend)1.1.3. CASi number (olemasolu korral)1.2. Empiiriline ja struktuurivalem1.3 Aine koostis1.3.1. Puhtusaste (%)1.3.2. Lisandite laad, sealhulgas isomeerid ja kõrvalsaadused1.3.3. Peamiste (oluliste) lisandite protsendimäär1.3.4. Kui aine sisaldab stabilisaatorit, inhibeerivat lisandit või muid lisandeid, täpsustage järgmist: laad, suurusjärk:… ppm;… %1.3.5. Spektraalandmed (UV, IR, NMR)1.4. Avastamis- ja määramismeetodidKasutatud meetodite täielik kirjeldus või asjakohased bibliograafilised viited2. TEAVE AINE KOHTA2.1. Kavandatavad kasutusalad2.1.1. Kasutusala liigidKirjeldada: | aine funktsioon… |soovitud toimed… |2.1.2. Ligikaudse rühmitusega kasutusalada) kinnised süsteemid- tööstus…- talupidajad ja oskustöölised…- laiatarbekasutus…b) lahtised süsteemid- tööstus…- talupidajad ja oskustöölised…- laiatarbekasutus…2.2. Prognoositav toodang ja/või import iga eeldatava kasutusala kohta2.2.1. Kogutoodang ja/või import tonnide arvu järgi aastas 1, 10, 50, 100, 500, 1000 ja 5000- esimesed 12 kuud… tonni/aastas- seejärel… tonni/aastas2.2.2. Toodang ja/või import, mis on rühmitatud kooskõlas punktidega 2.1.1 ja 2.1.2 ja mida on väljendatud protsendimääraga- esimesed 12 kuud…- seejärel…2.3. Soovitatavad meetodid ja ettevaatusabinõud, mis käitlevad järgmist:2.3.1. käitlemine…2.3.2. hoiustamine…2.3.3. vedu…2.3.4. tulekahju (põlemisgaaside või pürolüüsi laad, kui see on põhjendatud kavandatud kasutusaladega)2.3.5. muud ohud, eelkõige keemiline reaktsioon veega2.4. Erakorralised meetmed avariilise mahasattumise või pihustumise korral2.5. Erakorralised meetmed inimese vigastuse korral(nt mürgistus)3. AINE FÜÜSIKALIS-KEEMILISED OMADUSED3.1. Sulamistemperatuur…°C3.2. Keemistemperatuur…°C…Pa3.3. Suhteline tihedus… (D420)3.4. Aururõhk…Pa…°C juures…Pa…°C juures3.5. Pindpinevus…M/m (…°C)3.6. Lahustuvus vees…mg/liitris (…°C)3.7. Lahustuvus rasvasLahusti – õli (täpsustada)…mg/100 g lahuse kohta (…°C)3.8. Jaotustegurn-oktanool/vesi3.9. Leekpunkt…°C+++++ TIFF +++++lahtises anumas+++++ TIFF +++++kinnises anumas3.10. Süttivus(artikli 2 lõike 2 punktides c, d ja e antud määratluste tähenduses)3.11. Plahvatavus(artikli 2 lõike 2 punktis a antud määratluse tähenduses)3.12. Isesüttivus…°C3.13. Oksüdeerimisvõime (artikli 2 lõike 2 punktis b antud määratluse tähenduses)4. TOKSIKOLOOGILISED UURINGUD4.1. Äge toksilisus4.1.1. Suukaudselt manustatunaLD50…mg/kgTäheldatud toimed, sealhulgas elunditele…4.1.2. Sissehingamise teel manustatunaLC50… (ppm) Kokkupuute kestus … tundiTäheldatud toimed, sealhulgas elunditele…4.1.3. Nahakaudselt manustatuna (nahakaudne imendumine)LD50…mg/kgTäheldatud toimed, sealhulgas elunditele…4.1.4. Peale gaaside manustatakse kõiki aineid vähemalt kahel viisil, millest üks peaks olema suukaudne. Teise manustamisviisi valik sõltub aine kavandatud kasutusalast ja füüsikalistest omadustest.Gaase ja lenduvaid vedelikke tuleks manustada sissehingamise kaudu (minimaalne manustamise periood neli tundi).Kõikidel juhtudel tuleks loomi jälgida vähemalt 14 päeva.Kui vastunäidustusi ei ole, on suukaudsel viisil ja sissehingamise kaudu tehtavate katsete eelistatavaks loomaliigiks rott.Punktides 4.1.1, 4.1.2 ja 4.1.3 nimetatud katsed tehakse nii isas- kui ka emasloomadega.4.1.5. Naha ärritusAinet tuleks peale kanda looma, eelistatavalt albiinoküüliku puhtaks pügatud nahale.Kokkupuute kestus … tundi4.1.6. Silmade ärritusEelistatavaks loomaks on küülik.Kokkupuute kestus …tundi4.1.7. Naha sensibiliseerimisvõimeMääratakse tunnustatud meetodi abil, kasutades merisiga.4.2. Alaägedat toksilisust põhjustav toime4.2.1. Alaäge toksilisus (28 päeva)Loomal ja elunditel täheldatud toimed vastavalt kasutatud kontsentratsioonidele, sealhulgas kliinilised ja laboratoorsed uuringud…Doos, mille puhul ei täheldatud toksilist toimet…4.2.2. Valida tuleks igapäevase manustamise periood (viis kuni seitse päeva nädalas), mis kestaks vähemalt neli nädalat. Võttes arvesse aine kavandatavat kasutusala, ägedat toksilisust ning füüsikalis-keemilisi omadusi, tuleks valida kõige asjakohasem manustamise viis.Kui vastunäidustusi ei ole, on suukaudsel viisil ja sissehingamise kaudu tehtavate katsete eelistatavaks loomaliigiks rott.4.3. Muud toimed4.3.1. Mutageensus (sealhulgas kantserogeenne eelnev sõeluuring)4.3.2. Ainet tuleks uurida kahest katsest koosnevas seerias, millest üks peaks olema bakteriaalne katse koos metaboolse aktiveerimisega ja ilma selleta ning teine mittebakteriaalne katse.5. ÖKOTOKSILISUSE UURINGUD5.1. Toimed organismidele5.1.1. Äge toksilisus kaladelLC50… (ppm) Kokkupuute kestus määratakse kooskõlas V lisa lõikega CValitud liigid (üks või mitu) …5.1.2. Äge toksilisus kiivrikutelLC50… (ppm) Kokkupuute kestus määratakse kooskõlas V lisa lõikega C5.2. Lagunemine- biootiline- abiootilineMinimaalse variandina tuleks määrata BHT ja BHT/KHT suhe6. AINE KAHJUTUKS MUUTMISE VÕIMALUS6.1. Tööstuse/oskustööliste puhul6.1.1. Regenereerimise võimalus…6.1.2. Neutraliseerimise võimalus…6.1.3. Hävitamise võimalus:- kontrollitud kõrvaldamine…- põletamine…- veepuhastusjaam…- muu…6.2. Laiatarbekasutuse puhul6.2.1. Regenereerimise võimalus…6.2.2. Neutraliseerimise võimalus…6.2.3. Hävitamise võimalus:- kontrollitud kõrvaldamine…- põletamine…- veepuhastusjaam…- muu…--------------------------------------------------VIII LISAARTIKLI 6 LÕIKE 5 ALUSEL NÕUTAVAD LISATEAVE JA -KATSEDKooskõlas käesoleva direktiivi artikliga 6 edastab ainest pädevale asutusele teatanud isik asutuse nõudmisel lisateavet ja viib läbi lisakatseid, nagu on ette nähtud käesolevas lisas.Kui teabe esitamine ei ole tehniliselt võimalik või see ei ole vajalik, esitatakse selle põhjused.Katseid viiakse läbi vastavalt pädevate rahvusvaheliste asutuste tunnustatud ja soovitatud meetoditele, kui selliseid soovitusi on esitatud.Katseid läbiviivad asutused järgivad kaasaegseid heade laboritavade põhimõtteid.Kui esitatakse täielikud uuringud ja saadud tulemused, märgitakse, et katsed viidi läbi turustatava ainega. Proovi koostisele viidatakse samuti.Lisaks esitatakse tehnilises toimikus kasutatud meetodite kirjeldus või viited standardiseeritud või rahvusvaheliselt tunnustatud meetoditele, samuti uuringute tegemise eest vastutava asutuse nimi või vastutavate asutuste nimed.1. TASEVõttes arvesse:- kaasaegseid teadmisi aine kohta,- teadaolevaid ja kavandatavaid kasutusalasid,- põhikomplekti kontekstis tehtud katsete tulemusi,võib pädev asutus nõuda järgmisi lisauuringuid, kui taotleja turustatud aine kogus jõuab 10 tonnini aastas või 50-tonnise summaarse koguseni ning kui kõnealuse aine puhul on täidetud pärast iga katset nimetatud tingimused.Toksikoloogilised uuringud- Fertiilsusuuring (üks liik, üks põlvkond, isas- ja emasloom, kõige sobivam manustamisviis)Kui esimese põlvkonna puhul esineb kahemõttelisi leide, on nõutav teise põlvkonna uuring.Samuti on käesoleva uuringu käigus võimalik saada tõendeid teratogeensuse kohta.Kui esineb viiteid teratogeensuse kohta, võidakse teratogeensuse esinemise võimalikkuse täieliku hinnangu alusel nõuda uuringut teise liigiga.- Teratoloogiline uuring (üks liik, kõige sobivam manustamisviis)Käesolev uuring on vajalik, kui eelneva fertiilsusuuringu käigus ei ole teratogeensust analüüsitud või hinnatud.- Subkroonilise ja/või kroonilise toksilisuse uuring, sealhulgas eriuuringud (üks liik, isas- ja emasloom, kõige sobivam manustamisviis)Kui VII lisas käsitletud alaägeda toksilisuse uuringu tulemused ja muu asjakohane teave on näidanud, et on vaja teha edasisi uuringuid, võib teatavaid toimeid üksikasjalikumalt analüüsida või pikendada kokkupuute kestust, nt 90 päevani või rohkem (isegi kuni kaks aastat).Sellise uuringu vajalikkusele osutavad toimed võiks hõlmata näiteks:a) tõsiseid või pöördumatuid kahjustusi;b) väga madalat täheldatavat toimet mitteavaldavat kontsentratsiooni või selle puudumist;c) selget seost uuritava aine ja teiste ainete, mille puhul on ohtlikkus tõestatud, keemilise struktuuri vahel.- Täiendavad mutageensuse uuringud (sealhulgas kartsinogeneesiga seotud sõeluuring)A. Kui mutageensuse katsete tulemused on negatiivsed, on mutageensust ja kartsinogeneesi sõeluuringut verifitseeriv katse kohustuslik.Kui mutageensuse verifitseerimise katse tulemused on samuti negatiivsed, ei ole käesoleval tasemel vaja teha edasisi mutageensuse katseid; kui tulemused on positiivsed, tuleb teha edasisi mutageensuse katseid (vt punkti B).Kui kartsinogeneesi sõeluuringut verifitseeriva katse tulemused on samuti negatiivsed, ei ole käesoleval tasemel vaja teha edasisi kartsinogeneesi sõeluuringu verifitseerimise katseid; kui tulemused on positiivsed, tuleb teha edasisi kartsinogeneesi sõeluuringu verifitseerimise katseid (vt punkti B).B. Kui mutageensuse katsete tulemused on positiivsed (üks positiivne katse annab positiivse tulemuse), on käesoleval tasemel vaja teha vähemalt kaks verifitseerimise katset veel. Siin tuleks kaaluda nii mutageensuse kui ka kartsinogeneesi sõeluuringu tegemist. Kartsinogeneesi sõeluuringu positiivne tulemus peaks käesoleval tasemel andma põhjust kartsinogeneesi uuringu tegemiseks.Ökotoksilisuse uuringud- Katse vetikatega: üks liik, kasvu inhibeerimise katse.- Hiidkiivrikuga tehtud pikaajaline toksilisuse uuring (21 päeva, niisiis peaks uuring hõlmama ka täheldatavat toimet mitteavaldava kontsentratsiooni määramist paljunemisvõime kohta ja täheldatavat toimet mitteavaldava kontsentratsiooni määramist aine surmava toime kohta).Tingimused, mille alusel käesolev katse tehakse, määratakse kooskõlas artiklis 21 kirjeldatud korraga, pidades silmas V lisa lõikes C sätestatud meetodeid, mida kasutatakse kiivrikutega tehtavate ägeda toksilisuse katsete puhul.- Katse kõrgemate taimedega.- Katse vihmaussidega.- Kaladega tehtav pikaajaline toksilisuse uuring (nt Oryzias, Jordanella jne; vähemalt 14-päevase ajavahemiku jooksul; niisiis peaks uuring hõlmama ka lävitaseme määramist).Tingimused, mille alusel käesolev katse tehakse, määratakse kooskõlas artiklis 21 kirjeldatud korraga, pidades silmas V lisa lõikes C alusel vastuvõetud meetodeid, mida kasutatakse kaladega tehtavate ägeda toksilisuse katsete puhul.- Liikides akumulatsiooniga seotud katsed; üks liik, eelistatavalt kalad (nt Poecilla reticulata).- Pikaajaline biolagundamise uuring, kui piisavat (bio)lagundamist ei ole VII lisas sätestatud uuringute käigus avastatud, valitakse teine katse (dünaamiline) madalamate kontsentratsioonide ja erinevate inokulaatidega (nt läbivoolusüsteem).Igal juhul teatab taotleja pädevale asutusele, kui turustatava aine kogus jõuab 100 tonnini aastas või 500 tonnise summaarse koguseni.Sellise teate saamisel ja kui nõutavad tingimused on täidetud, taotleb pädev asutus enda määratud tähtaja jooksul eespool nimetatud katsete tegemist, välja arvatud siis, kui erijuhul oleks eelistatav alternatiivne teaduslik uuring.2. TASEKui taotleja turustatava aine kogus jõuab 1000 tonnini aastas või 5000 tonnise summaarse koguseni, teatab taotleja sellest pädevale asutusele. Viimane koostab siis taotleja tehtavate katsete programmi, mis võimaldab pädeval asutusel hinnata ainega kaasnevaid ohte inimesele ja keskkonnale.Katsete programm hõlmab järgmisi aspekte, kui ei ole kindlaid vastupidiseid tõendusmaterjaliga kinnitatavaid põhjuseid selle kohta, et seda programmi ei tuleks järgida:- kroonilise toksilisuse uuring,- kantserogeensuse uuring,- fertiilsusuuring (nt kolme põlvkonna uuring); ainult juhul, kui 1. tasemel on avastatud toime fertiilsusele,- teratoloogiline uuring (muud liigid kui närilised), et kinnitada 1. tasemel tehtud teratoloogilist uuringut ja 1. taseme uuringule lisaks tehtud katset, kui on täheldatud toimet embrüole/lootele,- teisel liigil tehtud ägeda ja alaägeda toksilisuse uuring: ainult juhul, kui 1. taseme uuringute tulemused osutavad selle vajalikkusele. Samuti võivad biotransformatsiooni ja farmakokineetika uuringute tulemused tingida selliste uuringute vajalikkuse,- täiendavad toksikokineetilised uuringud.Ökotoksikoloogia- Täiendavad akumulatsiooni, lagunemise ja liikuvuse katsed.Käesoleva uuringu eesmärgiks peaks olema mis tahes akumulatsiooni määramine toiduahelas.Edasiste bioakumulatsiooni uuringute puhul tuleks erilist tähelepanu pöörata aine lahustuvusele vees ja aine n-oktanooli/vee jaotustegurile.1. taseme akumulatsiooniuuringu tulemused ning füüsikalis-keemilised omadused võivad tingida ulatusliku läbivoolukatse vajalikkuse.- Kaladega tehtav pikaajaline toksilisuse uuring (sealhulgas paljunemisvõime).- Lindudega (nt vutid) tehtav täiendav toksilisuse uuring (äge ja alaäge): kui akumulatsioonitegur on suurem kui 100.- Teiste organismidega tehtav täiendav toksilisuse uuring (kui see osutub vajalikuks).- Absorptsiooni-desorptsiooniuuring, kui aine eriti ei lagune.--------------------------------------------------IX LISAA. LAPSEKINDLATE KINNITUSTEGA SEOTUD SÄTTED: tuleb koostadaB. KOMBATAVATE HOIATUSMÄRKIDEGA SEOTUD SÄTTED: tuleb koostada--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 12. detsember 1991, veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31991L0676

Euroopa Liidu Teataja L 375 , 31/12/1991 Lk 0001 - 0008 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0192  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0192

		Nõukogu direktiiv,12. detsember 1991,veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest(91/676/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 130s,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:vee nitraadisisaldus liikmesriikide mõnedes piirkondades suureneb ja on juba kõrge võrreldes normidega, mis on sätestatud nõukogu 16. juuni 1975. aasta direktiivis 75/440/EMÜ liikmesriikides joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee nõutava kvaliteedi kohta, [4] muudetud direktiiviga 79/869/EMÜ, [5] ja nõukogu 15. juuli 1980. aasta direktiivis 80/778/EMÜ joogivee kvaliteedi kohta, [6] muudetud 1985. aasta ühinemisaktiga;Euroopa ühenduste neljandas keskkonnaalases tegevusprogrammis [7] on viidatud sellele, et komisjon kavatses teha ettepaneku direktiivi kohta, mis käsitleks loomakasvatuse heitmete jaotamisest või ärajuhtimisest ning väetiste ülemäärasest kasutamisest tingitud veereostuse kontrollimist ja vähendamist;komisjoni rohelises raamatus "Ühise põllumajanduspoliitika perspektiivid" on ühise põllumajanduspoliitika reformi puhul viidatud sellele, et kuigi ühenduse põllumajanduses on vaja kasutada lämmastikku sisaldavaid väetisi ja sõnnikut, kujutab väetiste ülemäärane kasutamine endast keskkonnale ohtu, et intensiivsest loomakasvatustootmisest tuleneva probleemi lahendamiseks on vaja ühismeedet ning et põllumajanduspoliitika peab rohkem arvestama keskkonnapoliitikaga;nõukogu 28. juuni 1988. aasta resolutsioonis Põhjamere ja teiste veekogude kaitsmise kohta ühenduses [8] kutsutakse komisjoni üles tegema ettepanekuid ühenduse tasandil võetavate meetmete kohta;hajureostusallikatest lähtuv reostus, mis mõjutab ühenduse veekogusid, on eelkõige tingitud põllumajandusest lähtuvatest nitraatidest;seepärast on inimeste tervise ja elusressursside ning veeökosüsteemide kaitsmiseks ja selleks, et tagada vee kasutamine muudel õiguspärastel viisidel, vaja vähendada põllumajandusest lähtuvatest nitraatidest põhjustatud või tingitud veereostust ning hoida ära selle reostuse suurenemist; selleks on tähtis võtta meetmeid, mis käsitlevad kõikide lämmastikuühendite hoiustamist ja põllumajandusmaal kasutamist ning teatavaid maaharimisviise;kuna ühe liikmesriigi veekogude nitraadireostus võib mõjutada teiste liikmesriikide veekogusid, tuleb vastavalt asutamislepingu artiklile 130r võtta meetmeid ühenduse tasandil;häid põllumajandustavasid soodustades võivad liikmesriigid pakkuda kõikidele veekogudele üldist kaitset tulevaste reostuste eest;teatavad alad, kust oma vee saavad lämmastikuühenditetundlikud veekogud, vajavad paremat kaitset;liikmesriikidel on vaja kindlaks teha tundlikud alad ning luua ja viia ellu tegevusprogramme lämmastikuühenditest tingitud veereostuse vähendamiseks nendel aladel;need tegevusprogrammid peaksid hõlmama meetmeid kõikide lämmastikväetiste kasutamise piiramiseks põllumajandusmaal ning eelkõige määrama konkreetselt kindlaks loomasõnniku kasutamise piirmäärad;meetmete tõhususe tagamiseks on vaja veekogusid jälgida ja kasutada lämmastikuühendite mõõtmiseks võrdlusmeetodeid;teatavate liikmesriikide hüdrogeoloogiline olukord on tunnistatud selliseks, et vee kvaliteedi paranemine tänu kaitsemeetmetele võib võtta aastaid;tuleks moodustada komitee, mis abistaks komisjoni käesoleva direktiivi rakendamisel ja selle kohandamisel teaduse ja tehnika edusammudega;liikmesriigid peaksid koostama ja esitama komisjonile aruandeid käesoleva direktiivi rakendamise kohta;komisjon peaks korrapäraselt aru andma käesoleva direktiivi rakendamisest liikmesriikides,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiivi eesmärgiks on:- põllumajandusest lähtuvatest nitraatidest põhjustatud või tingitud veereostuse vähendamine ning- hoida ära edasine veereostus.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) põhjavesi – kogu vesi, mis asub maapinna all küllastusvööndis ja on otseses kokkupuutes pinnase või aluspinnasega;b) magevesi – looduslik vähese soolsusega vesi, mis sageli on sobiv magevee võtmiseks ja selle töötlemiseks joogivee saamise eesmärgil;c) lämmastikuühend – iga lämmastikku sisaldav aine peale gaasilise molekulaarlämmastiku;d) loomad – kõik kasutamiseks või kasu saamiseks peetavad loomad;e) väetis – iga lämmastikuühendit või lämmastikuühendeid sisaldav aine, mida kasutatakse põllumajandusmaal taimede kasvu edendamiseks; väetis võib olla loomasõnnik, kalakasvatusjäägid ja reoveesetted;f) keemiline väetis – igasugune tööstuslikult toodetud väetis;g) loomasõnnik – loomaheited või allapanu ja loomaheidete segu, ka töödeldud kujul;h) põllumajandusmaal kasutamine – ainete lisamine põllumajandusmaale kas pinnale laotamise, maasse pritsimise, pinna alla viimise või pinnakihtidega segamise teel;i) eutrofeerumine – vee rikastumine lämmastikuühenditega, mis kiirendab vetikate ja taimestiku kõrgemate vormide kasvu ning häirib seetõttu soovimatult vees esinevate organismide ja sama vee kvaliteedi tasakaalu;j) reostus – lämmastikuühendite vahetu või kaudne sattumine põllumajandusest veekeskkonda, mis ohustab inimeste tervist, kahjustab elusressursse ja veeökosüsteeme, halvendab keskkonna kasutamist puhkeaja veetmiseks või häirib vee teisi õiguspäraseid kasutusviise;k) tundlik ala – artikli 3 lõike 2 kohaselt määratud maa-ala.Artikkel 31. Liikmesriigid määravad I lisas sätestatud kriteeriumide põhjal kindlaks veekogud, mis on reostunud, ja veekogud, mida reostus võib mõjutada, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta.2. Liikmesriigid määravad kahe aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist tundlikeks aladeks kõik sellised maa-alad oma territooriumil, kust lõikes 1 määratletud veekogud saavad oma vee ja mis soodustavad nende veekogude reostumist. Nad teatavad sellest esmasest määramisest komisjonile kuue kuu jooksul.3. Kui ühest liikmesriigist otseselt või kaudselt tuleva vee reostumine mõjutab teise liikmesriigi poolt lõike 1 kohaselt kindlaks määratud veekogu, võivad sellisest reostusest mõjutatud liikmesriigid teavitada sellest teisi liikmesriike ja komisjoni.Asjaomased liikmesriigid korraldavad vajaduse korral koos komisjoniga kooskõlastamise, et selgitada välja reostuse allikad ning määrata kindlaks meetmed, mida tuleks võtta reostuvate veekogude kaitseks, et tagada vastavus käesolevale direktiivile.4. Liikmesriigid vaatavad läbi, muudavad või täiendavad tundlike alade nimistut, kui see on vajalik ja vähemalt üks kord nelja aasta jooksul, et võtta arvesse muutusi ja tegureid, mida nimistu eelmise läbivaatamise, muutmise või täiendamise ajal ei olnud võimalik ette näha. Nad teatavad komisjonile kõikidest nimistu muudatustest või täiendustest kuue kuu jooksul.5. Liikmesriigid on vabastatud tundlike alade kindlaksmääramise kohustusest, kui nad koostavad ja rakendavad artiklis 5 osutatud tegevusprogramme kooskõlas käesoleva direktiiviga kogu oma riigi territooriumil.Artikkel 41. Selleks et tagada kõikide veekogude üldine kaitse reostuse eest, teevad liikmesriigid kahe aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist järgmist:a) koostavad hea põllumajandustava eeskirja või eeskirjad, mida põllumajandustootjad täidavad vabatahtlikkuse alusel ning mille sätted hõlmavad vähemalt II lisa punktis A nimetatud punkte;b) koostavad vajaduse korral hea põllumajandustava eeskirja(de) täitmist edendava programmi, mis hõlmab põllumajandustootjate koolitamist ja teavitamist.2. Liikmesriigid esitavad oma hea põllumajandustava eeskirjade üksikasjad komisjonile ning komisjon lisab teabe nende eeskirjade kohta artiklis 11 osutatud aruandesse. Kui komisjon seda vajalikuks peab, võib ta saadud teabe põhjal teha nõukogule asjakohaseid ettepanekuid.Artikkel 51. Artiklis 1 määratletud eesmärkide saavutamiseks peavad liikmesriigid käivitama määratud tundlike alade suhtes tegevusprogrammid kahe aasta jooksul pärast artikli 3 lõikes 2 osutatud tundlike alade esmast määramist või ühe aasta jooksul pärast artikli 3 lõikes 4 osutatud iga järgmist määramist.2. Tegevusprogramm võib hõlmata kõiki tundlikke alasid liikmesriigi territooriumil või kui liikmesriik seda vajalikuks peab, tohib eri tundlike alade või nende osade suhtes käivitada erinevaid programme.3. Tegevusprogrammides võetakse arvesse järgmist:a) olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi andmeid eelkõige põllumajandusest ja muudest allikatest pärinevate lämmastikukoguste kohta;b) keskkonnatingimusi kõnealuse liikmesriigi asjakohastes piirkondades.4. Tegevusprogramme rakendatakse nelja aasta jooksul pärast käivitamist ning need koosnevad järgmistest kohustuslikest meetmetest:a) III lisas kirjeldatud meetmed;b) liikmesriikide poolt artikli 4 kohaselt kehtestatud hea põllumajandustava eeskirjades sätestatud meetmed, välja arvatud meetmed, mis on asendatud III lisas kirjeldatud meetmetega.5. Peale selle võtavad liikmesriigid tegevusprogrammide raames täiendavalt või tõhusamalt meetmeid, mida nad vajalikuks peavad, kui algusest peale on selge või tegevusprogrammide rakendamise käigus saab selgeks, et lõikes 4 osutatud meetmed ei ole artiklis 1 määratletud eesmärkide saavutamiseks küllaldased. Kõnealuseid meetmeid valides võtavad liikmesriigid arvesse nende tõhusust ja kulusid võrreldes muude võimalike ennetusmeetmetega.6. Liikmesriigid koostavad ja rakendavad käesoleva artikli alusel käivitatavate tegevusprogrammide tulemuslikkuse hindamiseks sobivaid seireprogramme.Liikmesriigid, kes kohaldavad artiklit 5 kogu oma territooriumil, jälgivad vee (pinna- ja põhjavee) nitraadisisaldust valitud mõõtepunktides, kus on võimalik põllumajandusnitraatidest tingitud veereostuse ulatust kindlaks määrata.7. Liikmesriigid vaatavad vähemalt üks kord nelja aasta jooksul oma tegevusprogrammid läbi ja vajaduse korral muudavad neid, sealhulgas lisades neisse lõike 5 kohaseid meetmeid. Nad teatavad komisjonile kõikidest oma tegevusprogrammide muudatustest.Artikkel 61. Tundlike alade määramiseks ja määratud tundlike alade nimistu muutmiseks teevad liikmesriigid järgmist:a) kahe aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist jälgivad nad ühe aasta nitraadikontsentratsiooni magevees:i) direktiivi 75/440/EMÜ artikli 5 lõikes 4 sätestatud pinnavee proovivõtukohtades ja/või muudes liikmesriigile tüüpilise pinnaveega proovivõtukohtades vähemalt üks kord kuus ja üleujutuste ajal sagedamini;ii) liikmesriigile tüüpilise põhjaveega proovivõtujaamades korrapäraselt ja arvestades direktiivi 80/778/EMÜ sätteid;b) kordavad punktis a kirjeldatud seireprogrammi vähemalt iga nelja aasta järel, välja arvatud nendes proovivõtujaamades, kus kõikide varasemate proovide nitraadikontsentratsioon on olnud alla 25 mg/l ja samuti ei ole ilmnenud ühtki uut tegurit, mille tõttu nitraadisisaldus võiks suureneda, millisel juhul on kõnealust seireprogrammi vaja korrata üksnes iga kaheksa aasta järel;c) iga nelja aasta tagant kontrollivad oma mageda pinna-, suudme- ja rannikuvee eutrofeerumist.2. Mõõtmine toimub IV lisas määratletud võrdlusmeetodite abil.Artikkel 7Artiklites 5 ja 6 osutatud seire suuniseid võib koostada artiklis 9 sätestatud korras.Artikkel 8Käesoleva direktiivi lisasid võib kohandada teaduse ja tehnika edusammudega artiklis 9 sätestatud korras.Artikkel 91. Komisjoni abistab komitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud EMÜ asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse kõnealuses artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.c) Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõukogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu, välja arvatud juhul, kui nõukogu on lihthäälteenamusega olnud kõnealuste meetmete vastu.Artikkel 101. Liikmesriigid esitavad komisjonile käesoleva direktiivi teatavakstegemisele järgneva nelja aasta ja pärast seda iga järgneva nelja aasta kohta V lisas kirjeldatud teavet sisaldava aruande.2. Käesoleva artikli kohane aruanne esitatakse komisjonile kuue kuu jooksul pärast käsitletava perioodi lõppu.Artikkel 11Komisjon avaldab vastavalt artiklile 10 saadud teabe põhjal kuue kuu jooksul pärast liikmesriikide aruannete kättesaamist kokkuvõtvad aruanded ning edastab need Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Komisjon esitab nõukogule 1. jaanuariks 1998 aruande käesoleva direktiivi ja eelkõige selle III lisa sätete rakendamise kohta ning lisab sellele vajaduse korral ettepanekud direktiivi läbivaatamiseks.Artikkel 121. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid kahe aasta jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest. [9] Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiivi reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 12. detsember 1991Nõukogu nimeleesistujaJ. G. M. Alders[1] EÜT C 54, 3.3.1989, lk 4 ja EÜT C 51, 2.3.1990, lk 12.[2] EÜT C 158, 26.6.1989, lk 487.[3] EÜT C 159, 26.6.1989, lk 1.[4] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 26.[5] EÜT L 271, 29.10.1979, lk 44.[6] EÜT L 229, 30.8.1980, lk 11.[7] EÜT C 328, 7.12.1987, lk 1.[8] EÜT C 209, 9.8.1988, lk 3.[9] Käesolev direktiiv tehti liikmesriikidele teatavaks19. detsembril 1991.--------------------------------------------------I LISAARTIKLI 3 LÕIKES 1 OSUTATUD VEEKOGUDE KINDLAKSMÄÄRAMISE KRITEERIUMIDA. Artikli 3 lõikes 1 osutatud veekogud määratakse kindlaks muu hulgas järgmiste kriteeriumide abil:1) kas mage pinnavesi ja eelkõige selline pinnavesi, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada joogivee võtmiseks, sisaldab või võib sisaldada direktiivis 75/440/EMÜ sätestatud nitraadikontsentratsioonist rohkem nitraate, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta;2) kas põhjavee nitraadisisaldus on või võib olla üle 50 mg/l, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta;3) kas looduslikud mageveejärved, muud mageveekogud, suudmealade vesi, rannikuvesi ja merevesi on eutrofeerunud või võib lähitulevikus eutrofeeruda, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta.B. Kõnealuseid kriteeriume kohaldades arvestavad liikmesriigid samuti järgmist:1) kõnealuste veekogude ja maapinna füüsilisi ja ökoloogilisi omadusi;2) praegusi teadmisi lämmastikuühendite käitumisest keskkonnas (vees ja maapinnas);3) praegusi teadmisi artikli 5 kohaselt võetavate meetmete mõju kohta.--------------------------------------------------II LISAHEA PÕLLUMAJANDUSTAVA EESKIRI (EESKIRJAD)A. Hea põllumajandustava eeskiri või eeskirjad, mille eesmärgiks on nitraadireostuse vähendamine, arvestades samal ajal ühenduse eri piirkondades valitsevaid tingimusi, peaksid sisaldama järgmistes punktides kirjeldatud sisuga sätteid, kuivõrd need on asjakohased:1) ajavahemikud, mil väetiste kasutamine põllumajandusmaal ei ole asjakohane;2) väetiste kasutamine tugeva kaldega maa-alal;3) väetiste kasutamine veega küllastunud, üleujutatud, külmunud või lumega kaetud maa-alal;4) väetiste kasutamise tingimused vooluveekogude lähedal;5) loomasõnnikumahutite mahutavus ja konstruktsioon, sealhulgas meetmed sellise veereostuse ärahoidmiseks, mis tekib loomasõnnikut sisaldavate vedelike ning hoiustatud taimsest materjalist nagu silost tekkiva heitvee põhja- ja pinnavette imbumise tõttu;6) nii keemiliste väetiste kui ka loomasõnniku põllumajandusmaal kasutamise kord, sealhulgas selle sageduse ja ühtluse tingimused, mille puhul jääb toitainete kadu vees aktsepteeritavale tasemele.B. Liikmesriigid võivad oma hea põllumajandustava eeskirja(desse) lisada ka järgmisi punkte:7) maakasutuse korraldus, sealhulgas külvikordade süsteemi kasutamine ning püsikultuuridele ja üheaastastele kultuuridele eraldatud maade vahekord;8) sellise minimaalse taimestiku säilitamine (vihma)perioodidel, mille ülesandeks on eraldada mullast lämmastik, mis muidu võib põhjustada vee nitraadireostuse;9) väetiste kasutamise planeerimine ja dokumenteerimine igas põllumajandusettevõttes;10) vee taimejuurtest allapoole voolamisest ja vajumisest tingitud veereostuste ärahoidmine niisutussüsteemides.--------------------------------------------------III LISAARTIKLI 5 LÕIKE 4 PUNKTIS a OSUTATUD TEGEVUSPROGRAMMIDESSE LISATAVAD MEETMED1. Kõnealused meetmed hõlmavad reegleid järgmise kohta:1) ajavahemikud, mil teatavat tüüpi väetiste kasutamine põllumajandusmaal on keelatud;2) loomasõnnikumahutite mahutavus; see peab olema suurem, kui nõutakse sellise pikima ajavahemiku puhul, mil sõnniku laotamine on tundlikel aladel keelatud, välja arvatud juhul, kui suudetakse pädevale asutusele tõestada, et sõnnikukogus, mis ületab mahutite tegelikku mahutavust, kõrvaldatakse viisil, mis ei kahjusta keskkonda;3) väetiste põllumajandusmaal kasutamise piirangud, mis on kooskõlas hea põllumajandustavaga ja arvestavad asjaomase tundliku ala omadusi ning eelkõige:a) mulla omadusi ja tüüpi ning maapinna kallet;b) kliimatingimusi, sademeid ja niisutamist;c) maakasutust ja põllumajandustavasid, sealhulgas külvikordade süsteeme;ning need piirangud põhinevad järgmises kahes punktis määratletu omavahelisel tasakaalul:i) põllukultuuride eeldatav lämmastikuvajadusningii) lämmastikukogus, mida põllukultuurid saavad mullast ja väetistest ning mis vastab:- lämmastikukogusele mullas sel hetkel, mil põllukultuur hakkab lämmastikku olulisel määral kasutama (suured kogused talve lõpus),- mullas oleva orgaanilise lämmastiku varude netomineralisatsiooni teel tekkinud lämmastikukogusele,- täiendavatele loomasõnnikust pärit lämmastikuühenditele,- täiendavatele keemilistest ja muudest väetistest pärit lämmastikuühenditele.2. Nende meetmetega tagatakse iga põllumajandusettevõtte või loomühiku puhul, et loomasõnniku hulk, mida igal aastal maale laotatakse, sealhulgas loomade enda poolt, ei ületa teatavat konkreetset kogust hektari kohta.See kogus ühe hektari kohta on sõnnikukogus, mis sisaldab 170 kg lämmastikku. Kuid:a) esimeses nelja-aastases tegevusprogrammis võivad liikmesriigid lubada sõnnikukogust, mis sisaldab 210 kg lämmastikku;b) esimese nelja-aastase tegevusprogrammi ajal ja pärast seda võivad liikmesriigid lubada eespool osutatud kogustest erinevaid koguseid. Need kogused peavad olema sellised, et nad ei piira artiklis 1 määratletud eesmärkide saavutamist, ning neid tuleb põhjendada objektiivsete kriteeriumide abil, nagu näiteks:- pikad kasvuperioodid,- suure lämmastikuvajadusega põllukultuurid,- sademete suur netohulk tundlikul alal,- erakordselt tugeva denitrifikatsiooniga mullad.Kui liikmesriik lubab punkti b alusel erinevat kogust, teavitab ta sellest komisjoni, kes kontrollib selle põhjendatust artiklis 9 sätestatud korras.3. Liikmesriigid võivad lõikes 2 osutatud kogused välja arvutada loomade arvu põhjal.4. Liikmesriigid teatavad komisjonile, kuidas nad lõike 2 sätteid kohaldavad. Kui komisjon seda vajalikuks peab, võib ta saadud teabe põhjal teha nõukogule asjakohaseid ettepanekuid artiklis 11 sätestatud korras.--------------------------------------------------IV LISAMÕÕTMISE VÕRDLUSMEETODIDKeemilised väetisedLämmastikuühendeid mõõdetakse meetodil, mida on kirjeldatud komisjoni 22. juuni 1977. aasta direktiivis 77/535/EMÜ väetiste proovivõtu- ja analüüsimeetodeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] muudetud direktiiviga 89/519/EMÜ [2].Magevesi, rannikuvesi ja merevesiNitraadikontsentratsiooni mõõdetakse kooskõlas nõukogu 12. detsembri 1977. aasta otsuse 77/795/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduses mageda pinnavee kvaliteedi alase teabevahetuse ühine kord, [3] muudetud otsusega 86/574/EMÜ, [4] artikli 4a lõikega 3.[1] EÜT L 213, 22.8.1977, lk 1.[2] EÜT L 265, 12.9.1989, lk 30.[3] EÜT L 334, 24.12.1977, lk 29.[4] EÜT L 335, 28.11.1986, lk 44.--------------------------------------------------V LISATEAVE, MIS PEAB SISALDUMA ARTIKLIS 10 OSUTATUD ARUANNETES1. Avaldus vastavalt artiklile 4 võetud ennetusmeetmete kohta.2. Kaart, millel on näha järgmine:a) artikli 3 lõike 1 ja I lisa järgi kindlaksmääratud veekogud ning iga sellise veekogu puhul see, millist I lisas loetletud kriteeriumidest kasutati selle veekogu kindlaksmääramiseks;b) määratud tundlike alade asukohad, eristades olemasolevad ja pärast eelmise aruande esitamist määratud alad.3. Artikli 6 alusel toimunud seire tulemuste kokkuvõte koos põhjendustega selle kohta, miks iga tundlik ala selleks määrati, ning tundlike alade nimistu muudatused või täiendused.4. Vastavalt artiklile 5 koostatud tegevusprogrammide kokkuvõte, mis sisaldab eelkõige järgmist:a) artikli 5 lõike 4 punktides a ja b nõutavad meetmed;b) III lisa punktis 4 nõutav teave;c) vastavalt artikli 5 lõikele 5 võetud mis tahes täiendavad või tõhusamad meetmed;d) vastavalt artikli 5 lõikele 6 toimunud seire tulemuste kokkuvõte;e) liikmesriikide oletused ajakava kohta, mille jooksul vastavalt artikli 3 lõikele 1 kindlaksmääratud veekogud eeldatavasti reageerivad tegevusprogrammi meetmetele, ning nende oletustega kaasneva ebakindluse määr.--------------------------------------------------