title: Nõukogu direktiiv 2008/72/EÜ, 15. juuli 2008 , köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohta (kodifitseeritud versioon) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               1.8.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 205/28

      NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/72/EÜ,
   15. juuli 2008,
   köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   (kodifitseeritud versioon)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (1)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 28. aprilli 1992. aasta direktiivi 92/33/EMÜ köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise kohta (2) on korduvalt (3) oluliselt muudetud. Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune direktiiv kodifitseerida.

               (2)

               Köögiviljatootmisel on ühenduse põllumajanduses tähtis koht.

               (3)

               Rahuldavate tulemuste saavutamine köögiviljakasvatuses sõltub oluliselt mitte ainult köögiviljaseemne turustamist käsitleva nõukogu 13. juuni 2002. aasta direktiiviga 2002/55/EÜ (4) reguleeritud seemne, vaid ka köögiviljade paljundamiseks kasutatava istutusmaterjali kvaliteedist ja taimetervisest.

               (4)

               Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali erinev käsitlemine eri liikmesriikides loob tõenäoliselt kaubandustõkkeid ning takistab seega nende toodete vaba liikumist ühenduse piires.

               (5)

               Ühtlustatud tingimused ühenduse tasandil peaks tagama selle, et ühenduse kõikides osades pakutakse ostjatele tervet ja hea kvaliteediga köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali.

               (6)

               Nimetatud ühtlustatud tingimused peavad taimetervise osas olema kooskõlas nõukogu 8. mai 2000. aasta direktiiviga 2000/29/EÜ taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta. (5)

               (7)

               Ilma et see piiraks direktiivi 2000/29/EÜ taimetervist käsitlevate sätete kohaldamist, ei ole otstarbekas kohaldada ühenduse eeskirju köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise kohta, kui vastavad tooted on ette nähtud ekspordiks kolmandatesse riikidesse, kuna viimastes kohaldatavad eeskirjad võivad erineda käesolevas direktiivis sätestatutest.

               (8)

               Iga köögiviljataimede perekonna ja liigi taimetervise- ja kvaliteedistandardite kindlaksmääramine nõuab pikaajalist ja detailset tehnilist ja teaduslikku analüüsi. Järelikult tuleb sel eesmärgil kehtestada vastavasisuline menetlus.

               (9)

               Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali tarnijatel lasub esmane kohustus tagada, et nende tooted vastavad käesolevas direktiivis sätestatud tingimustele.

               (10)

               Liikmesriikide pädevad asutused peaksid kontrollimise ja inspekteerimise kaudu tagama, et tarnijad täidavad neid tingimusi.

               (11)

               Tuleks ette näha ühenduse kontrollmeetmed, et tagada käesolevas direktiivis sätestatud standardite ühtne kohaldamine kõikides liikmesriikides.

               (12)

               Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ostjate huvides on see, et sortide nimed oleksid teada ja nende sordiehtsus tagatud.

               (13)

               Sel eesmärgil tuleks võimalikult ulatuslikult kehtestada sätted, mis näevad ette köögiviljaseemne turustamise kohta kehtestatud eeskirjade kohaldamist sorte puudutavate aspektide suhtes.

               (14)

               Selleks et tagada köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali sordiehtsus ja nõuetekohane turustamine, tuleks kehtestada ühenduse eeskirjad partiide eraldamise ja märgistamise kohta. Kasutatavad etiketid peaksid sisaldama üksikasju, mis on vajalikud nii ametlikuks kontrolliks kui ka tarbija informeerimiseks.

               (15)

               Tuleks kehtestada eeskirjad, mis lubaksid ajutiste tarneraskuste korral sellise köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamist, mis vastab käesolevas direktiivis sätestatutest vähem rangetele nõuetele.

               (16)

               Liikmesriikidel peaks olema keelatud kehtestada II lisas märgitud taimeperekondade ja -liikide puhul, mille kohta koostatakse nimekirjad, uusi turustamistingimusi või -piiranguid, välja arvatud need, mis on sätestatud käesolevas direktiivis.

               (17)

               Tuleks kehtestada sätted kolmandates riikides toodetud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise lubamiseks ühenduse piires tingimusel, et selle kohta antakse alati samad tagatised kui ühenduses toodetud ja ühenduse eeskirjadele vastava köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali kohta.

               (18)

               Liikmesriikides kasutatavate tehniliste uurimismeetodite ühtlustamiseks ning ühenduses toodetud paljundus- ja istutusmaterjali ja köögiviljataimede võrdlemiseks nendega, mis on toodetud kolmandates riikides, tuleks teostada võrdluskatseid kontrollimaks selliste toodete vastavust käesoleva direktiivi nõuetele.

               (19)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. (6)

               (20)

               Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud III lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise ja kohaldamise tähtaegadega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, välja arvatud seemne turustamise suhtes ühenduse piires.
   2.   Artikleid 2–20 ja artiklit 23 kohaldatakse II lisas loetletud taimeperekondade ja -liikide ning nende hübriidide suhtes.
   Need artiklid kehtivad ka muude taimeperekondade ja -liikide või nende hübriidide pookealuste ja muude taimeosade suhtes, kui nende külge on poogitud või on tarvilik pookida mõne mainitud taimeperekonna või -liigi või selle hübriidi materjali.
   3.   Muudatused II lisas esitatud taimeperekondade ja -liikide nimekirjas võetakse vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 3 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 2
   Ilma et see piiraks direktiivis 2000/29/EÜ sätestatud sanitaareeskirjade kohaldamist, ei kohaldata käesolevat direktiivi paljundus- või istutusmaterjali suhtes, mis on ette nähtud ekspordiks kolmandatesse riikidesse, kui see on sellisena nõuetekohaselt märgistatud ja seda hoitakse piisavalt isoleerituna.
   Esimese lõigu rakendusmeetmed, eriti märgistamise ja isoleerituse kohta, võetakse vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 3
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

               „paljundusmaterjal” – taimeosad ja kogu taimne materjal, kaasa arvatud köögiviljade paljundamiseks ja tootmiseks ette nähtud pookealused;

               b)

               „istutusmaterjal” – terved taimed ja taimeosad, kaasa arvatud poogitud taimede poogitud osad, mis on ette nähtud istutamiseks köögiviljatootmise eesmärgil;

               c)

               „tarnija” – iga füüsiline või juriidiline isik, kes tegeleb seoses köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjaliga ametialaselt vähemalt ühega järgmistest tegevusaladest: paljundamine, tootmine, säilitamine ja/või töötlemine ning turustamine;

               d)

               „turustamine” – paljundus- või istutusmaterjali ükskõik millisel kujul kättesaadavana või laos hoidmine, väljapanemine või müügiks pakkumine, teisele isikule müümine ja/või kohaletoimetamine;

               e)

               „vastutav ametiasutus” –

                           i)

                           liikmesriigi poolt riigi valitsuse järelevalve all loodud või määratud keskasutus, mis vastutab kvaliteediga seotud küsimuste eest;

                           ii)

                           iga riigiasutus, mis on loodud:

                                       —

                                       riigi tasandil või

                                       —

                                       piirkondlikul tasandil riigi ametiasutuste järelevalve all vastavuses asjaomase liikmesriigi siseriiklike õigusaktide sätetega.

                     Alapunktides i ja ii märgitud asutused võivad vastavalt asjakohastele siseriiklikele õigusaktidele käesoleva direktiiviga neile määratud ning nende järelevalve all täidetavad ülesanded delegeerida mis tahes avalik-õiguslikule või eraõiguslikule juriidilisele isikule, kes ametlikult heakskiidetud põhikirja alusel täidab üksnes teatud kindlaid ülesandeid avalikes huvides, tingimusel, et sellisel juriidilisel isikul ja selle liikmetel puudub isiklik huvi võetavate meetmete tulemuste suhtes.
               Liikmesriigid tagavad, et alapunktides i ja ii viidatud asutuste vahel toimub tihe koostöö.
               Lisaks sellele võib kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega anda heakskiidu ka mõnele muule alapunktides i ja ii viidatud asutuste nimel moodustatud, nende alluvuses ja järelevalve all tegutsevale juriidilisele isikule, tingimusel, et sel isikul puudub isiklik huvi võetavate meetmete tulemuste suhtes.
               Liikmesriigid teatavad komisjonile oma vastutavatest ametiasutustest. Komisjon edastab selle teabe teistele liikmesriikidele;

               f)

               „ametlikud meetmed” – meetmed, mida võtab vastutav ametiasutus;

               g)

               „ametlik kontroll” – kontroll, mida teostab vastutav ametiasutus;

               h)

               „ametlik teatis” – teatis, mille annab välja vastutav ametiasutus või mis antakse välja selle ametiasutuse vastutusel;

               i)

               „partii” – ühe kauba ühikute arv, mida on võimalik identifitseerida koostise ühtluse ja päritolu järgi;

               j)

               „laboratoorium” – avalik-õiguslik või eraõiguslik üksus, mis teostab analüüsi ja nõuetekohast diagnoosimist, võimaldades tootjal teostada järelevalvet tootekvaliteeti üle.

         Artikkel 4
   Kooskõlas artikli 21 lõikes 3 nimetatud menetlusega luuakse I lisas nimekiri iga II lisas märgitud taimeperekonna ja -liigi kohta ning muude taimeperekondade ja -liikide pookealuste kohta, kui viimastele on poogitud või on tarvilik pookida mainitud taimeperekondade või -liikide materjali, koos viitega asjaomaste taimeperekondade ja -liikide suhtes kohaldatavatele direktiivis 2000/29/EÜ sätestatud taimetervise tingimustele, mis sätestab:

               a)

               tingimused, millele köögiviljade istutusmaterjal peab vastama, eriti need, mis on seotud põllukultuuride kvaliteedi ja puhtusega, ning kui see on asjakohane, ka sordiomadustega. Need tingimused lisatakse I lisa A osale;

               b)

               tingimused, millele paljundusmaterjal peab vastama, eriti need, mis on seotud rakendatava paljundussüsteemi ja kasvava põllukultuuri puhtusega, ning kui see on asjakohane, ka sordiomadustega. Need tingimused sätestatakse I lisa B osas.

         Artikkel 5
   1.   Liikmesriigid tagavad, et tarnijad võtavad tarvitusele kõik vajalikud meetmed tagamaks käesoleva direktiiviga kehtestatud standardite järgimise kõikidel köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali tootmise ja turustamise etappidel.
   2.   Lõike 1 kohaldamisel teostab mainitud tarnija ise või laseb akrediteeritud tarnijal või vastutaval ametiasutusel teostada kontrolli vastavalt järgmistele põhimõtetele:

               —

               kasutatavate tootmismeetodite põhjal probleemsete etappide kindlaksmääramine tootmisprotsessis;

               —

               meetodite väljatöötamine ja rakendamine esimeses taandes mainitud probleemsete etappide järelevalveks ja kontrolliks;

               —

               proovide võtmine analüüside teostamiseks vastutava ametiasutuse poolt akrediteeritud laboratooriumis kontrollimaks käesolevas direktiivis kehtestatud standardite järgimist;

               —

               esimeses, teises ja kolmandas taandes viidatud andmete kohta kirjaliku arvestuse või kustumatul kujul salvestatava arvestuse pidamine, samuti arvestuse pidamine paljundus- ja istutusmaterjali tootmise ja turustamise kohta, mida hoitakse vastutava ametiasutuse käsutuses. Neid dokumente ja registreid säilitatakse vähemalt ühe aasta jooksul.

         Tarnijatelt, kelle vastavasisuline tegevus piirdub üksnes mujal kui nende endi ruumides toodetud ja pakendatud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamisega, nõutakse kirjaliku arvestuse või kustumatul kujul salvestatava arvestuse pidamist siiski ainult vastavate toodete ostmise ja müümise ja/või kohaletoimetamise kohta.
   Käesolevat lõiget ei kohaldata tarnijate suhtes, kelle vastavasisuline tegevus piirdub väikeste koguste köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali tarnimisega sellega ametialaselt mittetegelevatele lõpptarbijatele.
   3.   Kui lõikes 1 viidatud tarnijate endi kontrolli tulemused või nende käsutuses olev teave näitavad ühe või enama direktiivis 2000/29/EÜ viidatud kahjuliku organismi olemasolu või standardite kohaselt tavaliselt lubatavast arvukamat esinemist või käesoleva direktiivi artikli 4 kohaselt kehtestatud nimekirjades toodud organismide olemasolu, teatab tarnija sellest viivitamatult vastutavale ametiasutusele ja võtab tarvitusele selle asutuse kehtestatud meetmed või mis tahes muud vajalikud meetmed, et vähendada vastavate kahjulike organismide levimise riski. Tarnija peab arvestust kahjulike organismide kõigi esinemisjuhtude kohta oma ruumides ja kõigi meetmete kohta, mida vastavate esinemisjuhtudega seoses on rakendatud.
   4.   Lõike 2 teise lõigu kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 6
   1.   Vastutav ametiasutus akrediteerib tarnijad pärast seda, kui on kontrollinud, et nende tootmismeetodid ja rajatised vastavad käesolevas direktiivis nende tegevuslaadi suhtes kehtestatud nõuetele. Akrediteeringut tuleb uuendada, kui tarnija otsustab teostada muid tegevusi kui need, mille osas ta on akrediteeritud.
   2.   Vastutav ametiasutus akrediteerib laboratooriumid pärast seda, kui on kontrollinud, et laboratooriumid, nende meetodid ja rajatised vastavad käesolevas direktiivis nende poolt teostatava katsetegevuse suhtes kehtestatud nõuetele, mis määratletakse vastavalt artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusele. Akrediteeringut tuleb uuendada, kui laboratoorium otsustab teostada muid tegevusi kui need, mille osas ta on akrediteeritud.
   3.   Kui lõigetes 1 ja 2 viidatud nõudeid enam ei täideta, võtab vastutav ametiasutus tarvitusele vajalikud meetmed. Selles osas võtab ta eriti arvesse mis tahes artikli 7 sätete kohaselt teostatud kontrolli tulemusi.
   4.   Tarnijate, ettevõtete ja laboratooriumide järelevalvet ja kontrolli teostatakse regulaarselt vastutava ametiasutuse poolt või selle vastutusel, kusjuures viimasele peab alati olema kindlustatud vaba juurdepääs ettevõtete kõikidele osadele tagamaks käesoleva direktiivi nõuete järgimine. Järelevalve ja kontrolli rakendusmeetmed võetakse vastavalt vajadusele vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Kui selline järelevalve ja kontroll näitab, et käesoleva direktiivi nõudeid ei täideta, võtab vastutav ametiasutus tarvitusele vajalikud meetmed.
   Artikkel 7
   1.   Komisjoni eksperdid võivad koostöös liikmesriikide vastutavate ametiasutustega teostada kontrolle kohapeal, kui see on vajalik käesoleva direktiivi ühtse kohaldamise tagamiseks ja eriti selleks, et kontrollida käesoleva direktiivi nõuete tegelikku järgimist tarnijate poolt. Liikmesriik, kelle territooriumil kontrolli läbi viiakse, osutab ekspertidele nende kohustuste täitmisel igakülgset vajalikku abi. Komisjon teavitab liikmesriike uuringute tulemusest.
   2.   Lõike 1 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 8
   1.   Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali võivad turustada ainult akrediteeritud tarnijad tingimusel, et see vastab artiklis 4 viidatud nimekirjas sätestatud nõuetele.
   2.   Ilma et see piiraks direktiivi 2000/29/EÜ sätete kohaldamist, ei kohaldata lõiget 1 köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali suhtes, mis on ette nähtud:

               a)

               katseteks või kasutamiseks teaduslikel eesmärkidel või

               b)

               aretustööks või

               c)

               geneetilise mitmekesisuse säilitamise meetmete rakendamiseks.

         3.   Lõike 2 punktide a, b ja c kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastavalt vajadusele vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 9
   1.   Ilma et see piiraks artikli 2 kohaldamist, ei turustata ühenduse piires köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, mis kuulub II lisas loetletud taimeperekondadesse või -liikidesse ning mida ühtlasi käsitletakse direktiivis 2002/55/EÜ, välja arvatud juhul, kui see kuulub selle direktiiviga heakskiidetud sorti.
   2.   Ilma et see piiraks artikli 2 ja käesoleva artikli lõike 3 kohaldamist, ei turustata ühenduse piires köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali, mis kuulub II lisas loetletud taimeperekondadesse või -liikidesse, kuid mida ei käsitleta direktiivis 2002/55/EÜ, välja arvatud juhul, kui see kuulub vähemalt ühes liikmesriigis ametlikult heakskiidetud sorti.
   Heakskiitmise tingimuste suhtes kohaldatakse direktiivi 2002/55/EÜ artiklite 4 ja 5 ning artikli 9 lõike 3 sätteid.
   Heakskiitmise ja sordi säilitamise menetluste ja formaalsuste suhtes kohaldatakse mutatis mutandis mainitud direktiivi artikli 3 lõikeid 2 ja 4, artikleid 6, 7, 8, artikli 9 lõikeid 1, 2 ja 4 ning artikleid 10–15.
   Iga juhtumi puhul võib võtta arvesse mitteametlike katsete tulemusi ja kasvatamise ajal kogutud praktilist teavet.
   3.   Kooskõlas lõikega 2 ametlikult heaks kiidetud sordid kantakse ühisesse köögiviljasortide kataloogi, millele viitab direktiivi 2002/55/EÜ artikkel 17. Käesoleva direktiivi artikli 16 lõiget 2 ning artikleid 17, 18 ja 19 kohaldatakse mutatis mutandis.
   Artikkel 10
   1.   Köögiviljade kasvatamise ja tõstmise või algmaterjalist eemaldamise ajal hoitakse paljundus- ja istutusmaterjali partiid teineteisest lahus.
   2.   Kui erineva päritoluga köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali selle pakendamise, ladustamise, transpordi või kättetoimetamise ajal kokku pannakse või segatakse, peab tarnija arvestust, mis hõlmab järgmisi andmeid: partii koostis ja selle üksikute komponentide päritolu.
   3.   Liikmesriigid tagavad lõigete 1 ja 2 nõuete järgimise ametliku kontrolli teostamise kaudu.
   Artikkel 11
   1.   Ilma et see piiraks artikli 10 lõike 2 kohaldamist, turustatakse köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ainult piisavalt ühtlike partiidena ja juhul, kui see on loetud vastavaks käesolevale direktiivile ning sellega on kaasas dokument, mille tarnija on koostanud kooskõlas artikli 4 kohaselt kehtestatud nimekirjas sätestatud tingimustega. Kui nimetatud dokumendis esineb ametlik teatis, hoitakse see dokumendi muust sisust selgelt lahus.
   Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali märgistamise ja/või sulgemise ja pakendamise nõuded sätestatakse artiklis 4 viidatud nimekirjas.
   2.   Kui jaemüüja tarnib köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali sellega ametialaselt mittetegelevale lõpptarbijale, võivad märgistamisnõuded piirduda asjakohase teabega toote kohta.
   Artikkel 12
   1.   Liikmesriigid võivad vabastada:

               a)

               artikli 11 kohaldamisest väiketootjad, kelle kogu köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali toodang ja müük on ette nähtud lõpptarbimiseks kohalikul turul isikute poolt, kes ei ole ametialaselt seotud taimede tootmisega („kohalik ringlus”);

               b)

               artiklis 18 nimetatud kontrollist ja ametlikust kontrollist eespool nimetatud vabastatud isikute poolt kohaliku ringluse tarbeks toodetud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali.

         2.   Rakendusmeetmed, mis on seotud käesoleva artikli lõikes 1 mainitud vabastusi puudutavate muude nõuetega, iseäranis „väiketootja” ja „kohaliku turu” mõistete osas, ning asjakohaste menetlustega, võetakse vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 13
   Ilma et see piiraks direktiivis 2000/29/EÜ sätestatud taimetervise eeskirjade kohaldamist, võib käesoleva direktiivi nõuetele vastava köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ajutiste tarneraskuste korral rakendada kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega meetmeid sellise köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamiseks, mis vastab vähem rangetele nõuetele.
   Artikkel 14
   1.   Käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi järgiva köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise kohta ei kehti tarnija, taimetervise, kasvusubstraadi ja kontrollmeetmete suhtes mingeid piiranguid peale nende, mis on sätestatud käesolevas direktiivis.
   2.   Nende köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise kohta, mille sort on kantud ühisesse köögiviljasortide kataloogi, ei kehti sordi suhtes mingeid piiranguid peale nende, mis on sätestatud või millele viidatakse käesolevas direktiivis.
   Artikkel 15
   II lisas nimetatud toodete puhul hoiduvad liikmesriigid nõuete või turustamispiirangute kehtestamisest, mis on rangemad kui artiklis 4 viidatud nimekirjades sätestatud, või nende mittekohaldatavuse korral 28. aprillil 1992 kehtivad nõuded või piirangud.
   Artikkel 16
   1.   Kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega otsustatakse, kas köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal, mis on toodetud kolmandas riigis ning mille puhul antakse tarnija kohustuste, sordiehtsuse, omaduste, taimetervise, kasvusubstraadi, pakendamise, kontrollimise korra, märgistamise ja sulgemise osas samad tagatised, on kõige eelnimetatu suhtes samaväärne ühenduses toodetud ning käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi järgiva köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjaliga.
   2.   Kuni lõikes 1 nimetatud otsuse vastuvõtmiseni võivad liikmesriigid kuni 31. detsembrini 2012 kohaldada kolmandatest riikidest köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali importimise suhtes tingimusi, mis on vähemalt samaväärsed käesoleva direktiivi artiklis 4 viidatud nimekirjades ajutiselt või püsivalt sätestatutega, ilma et see piiraks direktiivi 2000/29/EÜ sätete kohaldamist. Kui mainitud nimekirjades ei ole selliseid tingimusi sätestatud, peavad imporditingimused olema vähemalt samaväärsed asjaomase liikmesriigi toodangu suhtes kohaldatavate tingimustega.
   Kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega võib käesoleva lõike esimeses lõigus märgitud kuupäeva mitmete kolmandate riikide puhul edasi lükata kuni käesoleva artikli lõikes 1 viidatud otsuse vastuvõtmiseni.
   Köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali kohta, mida liikmesriik impordib kooskõlas antud liikmesriigi poolt vastavalt esimesele lõigule tehtud otsusega, ei kehti teistes liikmesriikides lõikes 1 märgitud aspektide suhtes mingeid turustamispiiranguid.
   Artikkel 17
   Liikmesriigid tagavad köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ametliku kontrollimise pistelise kontrolli teostamisega tootmise ja turustamise ajal eesmärgiga kontrollida käesoleva direktiivi nõuete ja tingimuste järgimist.
   Artikkel 18
   Artiklis 5 sätestatud kontrollide ning artiklites 10 ja 17 sätestatud ametliku kontrollimise, sealhulgas proovivõtumeetodite üksikasjalik rakenduskord võetakse vastavalt vajadusele vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 19
   1.   Kui artikli 6 lõikes 4 sätestatud järelevalve ja kontrolli, artiklis 17 sätestatud ametliku kontrollimise või artiklis 20 sätestatud katsete käigus ilmneb, et köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele, võtab liikmesriigi vastutav ametiasutus tarvitusele vajalikud meetmed selle vastavusse viimiseks käesoleva direktiivi sätetega või sellise võimaluse puudumisel vastava köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamise keelustamiseks ühenduses.
   2.   Kui ilmneb, et teatava tarnija turustatav köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal ei järgi käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi, tagab asjaomane liikmesriik vajalike meetmete rakendamise selle tarnija vastu. Kui tarnijal keelatakse köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali turustamine, teavitab liikmesriik sellest komisjoni ja liikmesriikide pädevaid riigiasutusi.
   3.   Lõike 2 alusel rakendatavad meetmed tühistatakse niipea, kui on piisava kindlusega tõestatud, et kõnesoleva tarnija turustamiseks ette nähtud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal järgib tulevikus käesoleva direktiivi nõudeid ja tingimusi.
   Artikkel 20
   1.   Vajaduse korral kontrollitakse ja uuritakse liikmesriikides proove, et tõestada köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali vastavus käesoleva direktiivi nõuetele ja tingimustele, sealhulgas taimetervist käsitlevatele nõuetele ja tingimustele. Komisjon võib saata katseid kontrollima liikmesriikide ja komisjoni esindajad.
   2.   Käesoleva direktiivi kohustuslike või mittekohustuslike sätete, sealhulgas taimetervisega seotud sätete kohaselt turule viidud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali proovide järelkontrolliks võib ühendusesiseselt läbi viia ühenduse võrdluskatseid. Võrdluskatsed võivad hõlmata järgmisi paljundus- ja istutusmaterjale:

               —

               kolmandates riikides toodetud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal;

               —

               mahepõllunduseks sobiv köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal;

               —

               köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal, mida turustatakse seoses meetmetega, mille eesmärk on säilitada geneetilist mitmekesisust.

         3.   Kõnealuseid võrdluskatseid kasutatakse selleks, et ühtlustada köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali kontrollimise tehnilisi meetodeid ja kontrollida kõnealuse materjali vastavust kehtestatud tingimustele.
   4.   Artikli 21 lõikes 2 osutatud korras võrdluskatsete läbiviimiseks kehtestatakse vajalik kord. Komisjon teavitab artikli 21 lõikes 1 nimetatud komiteed katsete läbiviimiseks vajalikust tehnilisest korrast ja katsete tulemustest. Taimetervisega seotud probleemide ilmnemisel teatab komisjon sellest alalisele taimetervise komiteele.
   5.   Komisjon võib anda lõigetes 2 ja 3 sätestatud võrdluskatsete läbiviimiseks rahalist toetust.
   Rahaline toetus ei või ületada eelarvepädevate institutsioonide määratud iga-aastaseid assigneeringuid.
   6.   Võrdluskatsed, mis võivad ühenduselt rahalist toetust saada, ja rahalise toetuse andmise üksikasjalikud reeglid kehtestatakse artikli 21 lõikes 2 nimetatud korras.
   7.   Lõigetes 2 ja 3 sätestatud võrdluskatseid võivad läbi viia üksnes riiklikud asutused või riigi vastutusel tegutsevad juriidilised isikud.
   Artikkel 21
   1.   Komisjoni abistab põllumajanduse, aianduse ja metsanduse ja paljundusmaterjali alaline komitee (edaspidi „komitee”).
   2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7.
   Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 ette nähtud tähtajaks kehtestatakse üks kuu.
   3.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7.
   Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 ette nähtud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.
   Artikkel 22
   Artiklis 4 viidatud nimekirjade ning käesoleva direktiivi rakendamiseks vastu võetud tingimuste ja üksikasjalike eeskirjade muudatused võetakse vastu kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 23
   1.   Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil toodetud ja turustamiseks ette nähtud köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjal vastab käesoleva direktiivi nõuetele.
   2.   Kui ametliku kontrollimise käigus leitakse, et köögiviljade paljundus- ja istutusmaterjali ei saa turustada, kuna see ei vasta mõnele taimetervisega seotud tingimusele, võtab asjaomane liikmesriik tarvitusele vajalikud ametlikud meetmed olukorrast tuleneva võimaliku taimeterviseriski kõrvaldamiseks.
   Artikkel 24
   Artiklite 5–11, 14, 15, 17, 19 ja 23 puhul määratakse nende kohaldamise kuupäev iga II lisas märgitud taimeperekonna või -liigi suhtes artiklis 4 viidatud nimekirja koostamise ajal kooskõlas artikli 21 lõikes 2 nimetatud menetlusega.
   Artikkel 25
   Direktiiv 92/33/EMÜ, mida on muudetud III lisa A osas loetletud õigusaktidega, tunnistatakse kehtetuks; see ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud III lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise ja kohaldamise tähtaegadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile kooskõlas IV lisas esitatud vastavustabeliga.
   Artikkel 26
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 27
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 15. juuli 2008

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. BARNIER

      (1)  11. märtsi 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  EÜT L 157, 10.6.1992, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/699/EÜ (ELT L 284, 30.10.2007, lk 33).

      (3)  Vt III lisa A osa.

      (4)  EÜT L 193, 20.7.2002, lk 33. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2006/124/EÜ (ELT L 339, 6.12.2006, lk 12).

      (5)  EÜT L 169, 10.7.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2008/64/EÜ (ELT L 168, 28.6.2008, lk 31).

      (6)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).

      I LISA
      Kooskõlas artikliga 4 sätestatavad tingimused
      A   OSA
      Tingimused, millele istutusmaterjal peab vastama.
      B   OSA
      Direktiivis 2002/55/EÜ nimetamata taimeperekondade ja -liikide nimekirjad, mis sisaldavad tingimusi, millele paljundusmaterjal peab vastama.

      II LISA
      Artikli 1 lõikes 2 viidatud taimeperekondade ja -liikide nimekiri

                  Allium cepa L.

                              —

                              var. Cepa

                  harilik sibul
                  värtensibul

                              —

                              var. Aggregatum

                  peasibul (e šalottsibul)

                     Allium fistulosum L.

                  rindeline sibul

                     Allium porrum L.

                  porrulauk

                     Allium sativum L.

                  küüslauk

                     Allium schoenoprasum L.

                  murulauk

                     Anthriscus cerefolium (L.) Hoffm.

                  aed-harakputk

                     Apium graveolens L.

                  aedseller
                  juurseller

                     Asparagus officinalis L.

                  spargel

                     Beta vulgaris L.

                  harilik peet, sh peet „Cheltenham”
                  lehtpeet

                     Brassica oleracea L.

                  lehtkapsas
                  lillkapsas
                  spragelkapsas (e asparkapsas e brokoli)
                  rooskapsas
                  kähar peakapsas
                  valge peakapsas
                  punane peakapsas
                  nuikapsas

                     Brassica rapa L.

                  hiina kapsas (e hiina lehtnaeris)
                  naeris

                     Capsicum annuum L.

                  harilik paprika (e punapipar)

                     Chicorium endivia L.

                  kähar endiiviasigur
                  sile endiiviasigur e eskariool

                     Chicorium intybus L.

                  salatsigur
                  punasigur e itaalia sigur
                  ööstuslik sigur

                     Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai

                  harilik arbuus

                     Cucumis melo L.

                  melon

                     Cucumis sativus L.

                  harilik kurk
                  kornišon

                     Cucurbita maxima Duchesne

                  suureviljaline kõrvits

                     Cucurbita pepo L.

                  harilik kõrvits

                     Cynara cardunculus L.

                  hispaania artišokk
                  kardi

                     Daucus carota L.

                  aedporgand

                     Foeniculum vulgare Mill.

                  harilik apteegitill

                     Lactuca sativa L.

                  aedsalat

                     Lycopersicon esculentum Mill.

                  harilik tomat

                     Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill

                  aedpetersell

                     Phaseolus coccineus L.

                  õisuba

                     Phaseolus vulgaris L.

                  põõsasuba
                  lattuba

                     Pisum sativum L. (partim)

                  kortsteraline hernes
                  siledateraline hernes
                  suhkruhernes

                     Raphanus sativus L.

                  redis
                  must rõigas

                     Rheum rhabarbarum L.

                  harilik rabarber

                     Scorzonera hispanica L.

                  aed-mustjuur

                     Solanum melongena L.

                  baklažaan

                     Spinacia oleracea L.

                  aedspinat

                     Valerianelle locusta (L.) Laterr.

                  põldkännak

                     Vicia faba L. (partim)

                  põlduba

                     Zea mays L. (partim)

                  suhkrumais
                  lõhenev mais

      III LISA
      A   OSA
      Kehtetuks tunnistatud direktiiv koos muudatustega
      (artikkel 25)

                  Nõukogu direktiiv 92/33/ΕΜÜ
                  (EÜT L 157, 10.6.1992, lk 1)

                  Komisjoni otsus 93/400/EMÜ
                  (EÜT L 177, 21.7.1993, lk 27)

                  Komisjoni otsus 94/152/EÜ
                  (EÜT L 66, 10.3.1994, lk 33)

                  Komisjoni otsus 95/25/EÜ
                  (EÜT L 36, 16.2.1995, lk 34)

                  Komisjoni otsus 97/109/EÜ
                  (EÜT L 39, 8.2.1997, lk 21).

                  Komisjoni otsus 1999/29/EÜ
                  (EÜT L 8, 14.1.1999, lk 29)

                  Komisjoni otsus 2002/111/EÜ
                  (EÜT L 41, 13.2.2002, lk 43)

                  Nõukogu määrus (EÜ) nr 806/2003
                  (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1)

                  ainult II lisa punkt 6 ja III lisa punkt 27

                  Nõukogu direktiiv 2003/61/EÜ
                  (ELT L 165, 3.7.2003, lk 23)

                  ainult artikli 1 punkt 4

                  Komisjoni otsus 2005/55/EÜ
                  (ELT L 22, 26.1.2005, lk 17)

                  Komisjoni direktiiv 2006/124/EÜ
                  (ELT L 339, 6.12.2006, lk 12)

                  ainult artikkel 1 ja lisa

                  Komisjoni otsus 2007/699/EÜ
                  (ELT L 284, 30.10.2007, lk 33)

            B   OSA
      Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise tähtajad
      (artikkel 25)

                  Direktiiv

                  Ülevõtmise tähtaeg

                  Kohaldamise tähtaeg

                  92/33/EMÜ

                  31. detsember 1992

                  —

                  2003/61/EÜ

                  10. oktoober 2003

                  —

                  2006/124/EÜ

                  30. juuni 2007

                  1. juuli 2007 (1)

         (1)  Vastavalt direktiivi 2006/124/EÜ artikli 3 lõike 1 teisele lõigule: „Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. juulist 2007. Siiski võivad nad õigusnormide kohaldamise 31. detsembrini 2009 edasi lükata seoses järgmistesse taimeperekondadesse või -liikidesse kuuluvate sortide ametliku aktsepteerimisega: Allium cepa L. (var. Aggregatum), Allium fistulosum L., Allium sativum L., Allium schoenoprasum L., Rheum rhabarbarum L. ja Zea mays L.”

      IV LISA
      VASTAVUSTABEL

                  Direktiiv 92/33/EMÜ

                  Käesolev direktiiv

                  Artiklid 1, 2 ja 3

                  Artiklid 1, 2 ja 3

                  Artikli 4 sissejuhatav lause

                  Artikli 4 sissejuhatav lause

                  Artikli 4 punktid i ja ii

                  Artikli 4 punktid a ja b

                  Artiklid 5, 6 ja 7

                  Artiklid 5, 6 ja 7

                  Artikli 8 lõige 1

                  Artikli 8 lõige 1

                  Artikli8 lõike 2 esimene lõik

                  Artikli 8 lõige 2

                  Artikli 8 lõike 2 teine lõik

                  Artikli 8 lõige 3

                  Artikli9 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 9 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 9 lõige 3

                  —

                  Artikli 9 lõike 4 esimene lõik

                  Artikli 9 lõige 3

                  Artikli 9 lõike 4 teine lõik

                  —

                  Artiklid 10 ja 11

                  Artiklid 10 ja 11

                  Artikli 12 esimese lõigu sissejuhatav lause

                  Artikli 12 lõike 1 sissejuhatav lause

                  Artikli 12 esimese lõigu esimene ja teine taane

                  Artikli 12 lõike 1 punktid a ja b

                  Artikli 12 teine lõik

                  Artikli 12 lõige 2

                  Artiklid 13–20

                  Artiklid 13–20

                  Artikli 21 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 21 lõiked 1 ja 2

                  Artikli 21 lõige 3

                  Artikli 21 lõige 4

                  Artikli 22 lõige 1

                  —

                  Artikli 22 lõige 2

                  Artikli 21 lõige 3

                  Artikkel 23

                  Artikkel 22

                  Artikkel 24

                  Artikkel 23

                  Artikli 25 lõige 1

                  —

                  Artikli 25 lõige 2

                  Artikkel 24

                  —

                  Artikkel 25

                  —

                  Artikkel 26

                  Artikkel 26

                  Artikkel 27

                  I ja II lisa

                  I ja II lisa

                  —

                  III ja IV lisa


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/92/EÜ, 22. oktoober 2008 , ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks (uuestisõnastamine) (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               7.11.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 298/9

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/92/EÜ,
   22. oktoober 2008,
   ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks (uuestisõnastamine)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 285 lõiget 1,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, (1)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 29. juuni 1990. aasta direktiivi 90/377/EMÜ (ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks) (2) on korduvalt oluliselt muudetud. (3) Kuna kõnealusesse direktiivi tehakse uusi muudatusi, on selguse huvides soovitatav kõnealune direktiiv uuesti sõnastada.

               (2)

               Energiahinna läbipaistvus, kuivõrd see tugevdab tingimusi, mis tagavad, et ühisturul ei moonutata konkurentsi, on oluline energia siseturu väljakujundamiseks ja ladusaks toimimiseks.

               (3)

               Läbipaistvuse abil saab vältida kasutajate diskrimineerimist, suurendades nende vabadust valida eri energiaallikate ja eri tarnijate vahel.

               (4)

               Käesoleval ajal on läbipaistvuse ulatus energiaallikate ja liikmesriikide või ühenduse piirkondade kaupa erinev, mis muudab energia siseturu väljakujundamise küsitavaks.

               (5)

               Ühenduse tööstuses kasutatud energia eest makstud hind on siiski üks konkurentsi mõjutavatest teguritest ja seepärast peaks see jääma konfidentsiaalseks.

               (6)

               Standardtarbijate süsteem, mida Euroopa Ühenduste Statistikaamet Eurostat kasutab oma hinnaväljaannetes, ja suuremate tööstuslike elektritarbijate jaoks kehtestatav markeerimishindade süsteem tagab, et läbipaistvus ei ole takistuseks konfidentsiaalsusele.

               (7)

               On vaja laiendada Eurostati poolt määratletud tarbijate gruppe nii, et need esindaksid tarbijaid.

               (8)

               Sellisel viisil oleks võimalik saavutada lõpptarbijate hindade läbipaistvus lepingute vajalikku konfidentsiaalsust ohustamata. Selleks et hoida konfidentsiaalsust, peab kõnealuses tarbimisgrupis olema hinna avaldamiseks vähemalt kolm tarbijat.

               (9)

               Teave tööstuslike energia lõppkasutajate poolt kasutatud gaasi ja elektri kohta võimaldab võrdlusi teiste energiaallikatega (nafta, kivisüsi, fossiilkütus ja taastuvad energiaallikad) ja teiste tarbijatega.

               (10)

               Gaasi ja elektrienergiat tarnivate ettevõtjate ning tööstuslike gaasi- ja elektritarbijate suhtes jäävad käesoleva direktiivi kohaldamisest sõltumata kehtima asutamislepingu konkurentsieeskirjad ning komisjon saab nõuda hindade ja müügitingimuste edastamist.

               (11)

               Jõus olevate hinnasüsteemide andmed on üks osa hindade läbipaistvusest.

               (12)

               Andmed tarbijate jaotusest gruppide kaupa ja nende vastavate turuosade kohta on samuti üks osa hindade läbipaistvusest.

               (13)

               Eurostatile edastatud hinnad ja tarbijale ettenähtud müügitingimused ning kasutusel olevad hinnasüsteemid ja tarbijate jaotus tarbimisgruppide kaupa peaks andma komisjonile piisavalt teavet, et vajaduse korral otsustada asjakohaste meetmete või ettepanekute üle energia siseturu olukorda silmas pidades.

               (14)

               Eurostatile esitatavad andmed on usaldusväärsemad, kui ettevõtjad koostavad need ise.

               (15)

               Igas liikmesriigis kehtivate maksude ja muude lõivude tundmine on oluline hindade läbipaistvuse tagamiseks.

               (16)

               Eurostatile esitatud andmete usaldusväärsust peab olema võimalik kontrollida.

               (17)

               Hindade läbipaistvuse saavutamine eeldab hindade ja hinnasüsteemide võimalikult laialdast avaldamist ja levitamist tarbijate seas.

               (18)

               Energiahindade läbipaistvuse rakendamiseks peaks süsteem põhinema andmete töötlemise, kontrollimise ja avaldamisega seotud tõendatud asjatundlikkusel ja meetoditel, mida Eurostat arendab ja kohaldab.

               (19)

               Energia siseturu väljakujundamiseks tuleks hindade läbipaistvuse süsteem võtta kasutusele niipea kui võimalik.

               (20)

               Käesoleva direktiivi ühtne rakendamine saab toimuda kõikides liikmesriikides üksnes siis, kui maagaasiturg on eelkõige infrastruktuuri osas saavutanud piisava arengutaseme.

               (21)

               Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. (4)

               (22)

               Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus kohandada selle direktiivi I ja II lisa, pidades silmas kindlaks tehtud eriprobleeme. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähem olulisi sätteid, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

               (23)

               Kuna direktiivi uued sätted käsitlevad üksnes komiteemenetlust, ei pea liikmesriigid neid üle võtma.

               (24)

               Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud III lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise tähtaegadega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et I ja II lisas määratletud tööstuslikele lõpptarbijatele gaasi või elektrienergiat tarnivad ettevõtjad edastavad Euroopa Ühenduste Statistikaametile (Eurostatile) artiklis 3 sätestatud vormis:

               1)

               gaasi- ja elektrihinnad ning müügitingimused tööstuslikele lõpptarbijatele;

               2)

               kasutatavad hinnasüsteemid;

               3)

               tarbijate ja vastavate mahtude jaotuse tarbimisgruppide kaupa, tagamaks nende gruppide representatiivsus siseriiklikul tasandil.

         Artikkel 2
   1.   Artiklis 1 osutatud ettevõtjad koguvad artikli 1 punktides 1 ja 2 ettenähtud andmed iga aasta 1. jaanuaril ja 1. juulil.
   Artiklis 3 osutatud sätetele vastavalt koostatud andmed saadetakse kahe kuu jooksul Eurostatile ja liikmesriikide pädevatele asutustele.
   2.   Lõikes 1 osutatud andmete põhjal avaldab EÜSA iga aasta mais ja novembris asjakohases vormis tööstuslike tarbijate suhtes liikmesriikides kehtivad gaasi- ja elektrihinnad ning sel eesmärgil kasutatud hinnasüsteemid.
   3.   Artikli 1 punktis 3 sätestatud teave saadetakse iga kahe aasta järel Eurostatile ja liikmesriikide pädevatele asutustele.
   Seda teavet ei avaldata.
   Artikkel 3
   Artiklis 1 sätestatud teabe vormi, sisu ja kõikide teiste tunnusjoontega seotud rakendussätted on sätestatud I ja II lisas.
   Artikkel 4
   Eurostat ei avalikusta talle vastavalt artiklile 1 esitatud andmeid, mis võivad oma olemuselt olla ärisaladused. Sellised Eurostatile edastatud konfidentsiaalsed statistilised andmed on kättesaadavad ainult Eurostati ametnikele ja nad võivad neid andmeid kasutada üksnes statistilistel eesmärkidel.
   Esimene lõik ei takista siiski nende andmete avaldamist kokkuvõtlikul kujul, mis ei võimalda teha kindlaks üksikuid äritehinguid.
   Artikkel 5
   Kui Eurostat täheldab käesoleva direktiivi alusel edastatud andmetes statistiliselt olulisi kõrvalekaldeid või vastuolusid, võib ta paluda riigiorganilt luba kontrollida asjakohaseid mittekokkuvõtlikke andmeid ning arvutus- ja hindamismeetodeid, millel kokkuvõtlikud andmed põhinevad, et hinnata või vajaduse korral muuta ebatavaliseks peetavaid andmeid.
   Artikkel 6
   Kui see on asjakohane, kohandab komisjon konkreetsetest probleemidest tulenevalt I ja II lisa, pidades silmas kindlaks tehtud eriprobleeme. Meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähem olulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 7 lõikes 2 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.
   Sellised muudatused hõlmavad üksnes I ja II lisa tehnilisi üksikasju ja need ei muuda olemuselt süsteemi üldstruktuuri.
   Artikkel 7
   1.   Komisjoni abistab komitee.
   2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1 kuni 4 ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.
   Artikkel 8
   Kord aastas esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele kokkuvõtva aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.
   Artikkel 9
   Maagaasi puhul ei rakendata käesolevat direktiivi liikmesriikides enne, kui selle energiaallika kasutuselevõtust kõnealusel turul on möödunud viis aastat.
   Selle energiaallika siseriiklikul turul kasutuselevõtu kuupäevast teatab asjaomane liikmesriik selgesõnaliselt ja viivitamata komisjonile.
   Artikkel 10
   Direktiiv 90/377/EMÜ, mida on muudetud III lisa A osas loetletud õigusaktidega, tunnistatakse kehtetuks; see ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud III lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise tähtaegadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile kooskõlas IV lisas esitatud vastavustabeliga.
   Artikkel 11
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 12
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 22. oktoober 2008.

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J.-P. JOUYET

      (1)  Euroopa Parlamendi 17. juuni 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 25. septembri 2008. aasta otsus.

      (2)  EÜT L 185, 17.7.1990, lk 16.

      (3)  Vt III lisa A osa.

      (4)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

      I LISA
      GAASIHINNAD
      Gaasihinnad tööstuslikele lõpptarbijatele (1) esitatakse ja määratakse vastavalt järgmisele metoodikale.

                  a)

                  Esitatavad hinnad on tööstusliku lõpptarbija poolt makstavad hinnad torustike kaudu nende oma tarbeks edastatava loodusliku gaasi eest.

                  b)

                  Arvesse on võetud kogu tööstuslikku gaasikasutust. Süsteemi alla ei kuulu tarbijad, kes kasutavad gaasi:

                              —

                              elektrienergia tootmiseks elektrijaamades või soojuse ja elektri koostootmise jaamades;

                              —

                              mitteenergeetilistel kasutusaladel (näiteks keemiatööstuses);

                              —

                              üle 4 000 000 gigadžauli (GJ) aastas.

                  c)

                  Registreeritud hinnad peavad põhinema standardsel tarbimisvahemike süsteemil, kus vahemiku määrab tarbitud gaasi kogus aastas.

                  d)

                  Hinnad esitatakse kaks korda aastas, kummagi kuuekuulise perioodi alguses (jaanuar ja juuli) ning need viitavad keskmistele hindadele, mida tööstuslikud lõpptarbijad viimase kuue kuu kestel gaasi eest maksnud on. Esimesed Euroopa Ühenduste Statistikaametile (Eurostat) esitatavad hinnaandmed käsitlevad olukorda 1. jaanuaril 2008.

                  e)

                  Hinnad tuleb esitada riigi omavääringus gigadžauli kohta. Kasutatud energiaühikut mõõdetakse brutokütteväärtuse (GCV) alusel.

                  f)

                  Hinnad peavad sisaldama kõiki tasumisele kuuluvaid makse: võrgukulud pluss tarbitud energia miinus mahahindlused või toetused, pluss teised kulud (arvestite rent, püsikulud jne). Hinnad ei tohi sisaldada liitumistasu.

                  g)

                  Hinnad tuleb registreerida riikliku keskmise hinnana.

                  h)

                  Liikmesriigid töötavad välja ja rakendavad kulutasuvaid menetlusi järgmistel reeglitel põhineva representatiivse andmekoostesüsteemi tagamiseks:

                              —

                              hinnad peegeldavad kaalutud keskmisi hindu, kasutades statistilise kaalumise teguritena uuritavate gaasitarneettevõtjate turuosasid. Hinnad esitatakse aritmeetilise keskmisena ainult siis, kui kaalutud hindu ei ole võimalik arvutada. Kummalgi juhul tagavad liikmesriigid, et uurimus hõlmab siseriikliku turu representatiivset osa;

                              —

                              turuosad peavad põhinema gaasi hulgal, mille kohta gaasitarneettevõtjad on tööstuslikele lõpptarbijatele arved esitanud. Võimaluse korral arvutatakse turuosad iga vahemiku kohta eraldi. Kaalutud keskmiste hindade arvutamiseks kasutatavat teavet haldab konfidentsiaalsusnõudeid arvestades liikmesriik;

                              —

                              konfidentsiaalsuse huvides edastatakse hindadega seotud andmed üksnes siis, kui asjaomases liikmesriigis on igas punktis j osutatud kategoorias vähemalt kolm lõpptarbijat.

                  i)

                  Esitatakse kolm hinnataset:

                              —

                              hinnad ilma maksude ja lõivudeta;

                              —

                              hinnad ilma käibemaksu ja teiste tagastatavate maksudeta;

                              —

                              hinnad koos kõigi maksude, lõivude ja käibemaksuga.

                  j)

                  Gaasihindu uuritakse järgmistes tööstuslike lõpptarbijate kategooriates:

                              Tööstuslik lõpptarbija

                              Aastane gaasitarbimine (GJ)

                              Madalaim

                              Kõrgeim

                              Vahemik I1

                              < 1 000

                              Vahemik I2

                              1 000

                              < 10 000

                              Vahemik I3

                              10 000

                              < 100 000

                              Vahemik I4

                              100 000

                              < 1 000 000

                              Vahemik I5

                              1 000 000

                              <= 4 000 000

                  k)

                  Kord kahe aasta tagant esitatakse Eurostatile koos jaanuarikuiste hindadega teave rakendatud koostamissüsteemi kohta ja eelkõige uuringu kirjeldus ja ulatus (uuritud tarneettevõtjate arv, esindatud turuosa koguprotsent jne) ning kaalutud keskmiste hindade, samuti iga vahemiku poolt esindatava üldise tarbimishulga arvutamiseks kasutatud kriteeriumid. Esimene andmete edastamine koostamissüsteemile käsitleb olukorda 1. jaanuaril 2008.

                  l)

                  Kord aastas esitatakse Eurostatile koos jaanuarikuise hindade esitamisega teave peamiste keskmiste näitajate ja tegurite kohta, mis mõjutavad iga tarbimisvahemiku kohta esitatud hindu.
                  Teave sisaldab järgmist:

                              —

                              igale tarbimisvahemikule vastav tööstuslike lõpptarbijate keskmine koormustegur, mis arvutatakse kogu tarnitud energia ja keskmise maksimaalse nõudmise alusel;

                              —

                              katkestatavate tarnete eest antavate allahindluste kirjeldus;

                              —

                              püsitasude, arvestite rendi või muude riiklikul tasandil oluliste tasude kirjeldus.

                  m)

                  Kord aastas esitatakse koos jaanuarikuiste hindadega määrad ja arvutamismeetod, samuti esitatakse tööstuslikele lõpptarbijatele müüdavale gaasile kehtestatud maksude kirjeldus. Kirjeldus peab sisaldama kõiki mittemaksustatavaid lõivusid, mis katavad süsteemikulusid ja avaliku teenindamise kohustusi.
                  Esitatav maksude kirjeldus sisaldab kolme selgelt eristuvat osa:

                              —

                              maksud, lõivud, mittemaksustatavad lõivud, tasud ja mis tahes muu maksukoormus, mis ei kajastu tööstuslikele lõpptarbijatele esitatud arvetel. Käesolevas punktis nimetatud maksud lisatakse esitatavatele arvudele hinnataseme „Hinnad ilma maksude ja lõivudeta” all;

                              —

                              maksud ja lõivud, mis kajastuvad tööstuslikele lõpptarbijatele esitatud arvetel ja mida peetakse tagastamatuteks. Käesolevas punktis nimetatud maksud lisatakse esitatavatele arvudele hinnataseme „Hinnad ilma käibemaksu ja teiste tagastatavate maksudeta” all;

                              —

                              käibemaks ja teised tagastatavad maksud, mis kajastuvad tööstuslikele lõpptarbijatele esitatud arvetel. Käesolevas punktis nimetatud maksud lisatakse esitatavatele arvudele hinnataseme „Hinnad koos kõigi maksude, lõivude ja käibemaksuga” all.

                        Kokkuvõte erinevatest kehtivatest maksudest, lõivudest, mittemaksustatavatest lõivudest, tasudest ja muust maksukoormusest on järgmine:

                              —

                              käibemaks;

                              —

                              kontsessioonitasud. See viitab tavaliselt litsentsidele ja tasudele maa ja riigi- või eraomandi kasutamise eest torustike või teiste gaasiseadmete jaoks;

                              —

                              keskkonnamaksud või -lõivud. See viitab tavaliselt kas taastuvate energiaallikate edendamisele või energia ja soojuse koostootmisele või CO2, SO2 või mõne muu kliimamuutusega seotud aine heidetele;

                              —

                              muud energiasektoriga seotud maksud või lõivud: avaliku teenindamise kohustused/tasud, lõivud energiaküsimusi reguleerivate asutuste finantseerimiseks jne;

                              —

                              muud energiasektoriga mitte seotud maksud või lõivud: riiklikud, kohalikud või piirkondlikud maksud tarbitud energiale, gaasijaotuse maksud jne.

                        Arvesse ei võeta tulumaksu, omandimaksu, sõidukite kütust, teemakse, makse telekommunikatsiooni-, raadio- ja reklaamilitsentside eest, litsentsitasusid, jäätmemakse jms ning need jäetakse käesolevast kirjeldusest välja, sest need on kahtlemata osa operaatorikuludest ja kehtivad ka teiste tööstusharude või tegevusalade kohta.

                  n)

                  Liikmesriikides, kus tööstusliku müügiga tegeleb ainult üks ettevõtja, võib teavet edastada kõnealune ettevõtja. Liikmesriikides, kus tegutseb rohkem kui üks ettevõtja, peaks teabe edastama sõltumatu statistikaasutus.

         (1)  Tööstuslik lõpptarbija võib hõlmata teisi mitte-kodutarbijaid.

      II LISA
      ELEKTRIHINNAD
      Elektrihinnad tööstuslikele lõpptarbijatele (1) esitatakse ja määratakse vastavalt järgmisele metoodikale.

                  a)

                  Esitatavad hinnad on tööstusliku lõpptarbija poolt makstavad hinnad nende oma tarbeks ostetava elektri eest.

                  b)

                  Arvesse on võetud kogu tööstuslikku elektrikasutust.

                  c)

                  Registreeritud hinnad peavad põhinema standardsel tarbimisvahemike süsteemil, kus vahemiku määrab tarbitud elektri kogus aastas.

                  d)

                  Hinnad esitatakse kaks korda aastas, kummagi kuuekuulise perioodi alguses (jaanuar ja juuli) ning need viitavad keskmistele hindadele, mida tööstuslikud lõpptarbijad viimase kuue kuu kestel elektri eest maksnud on. Esimesed Eurostatile esitatavad hinnaandmed käsitlevad olukorda 1. jaanuaril 2008.

                  e)

                  Hindu väljendatakse riigi omavääringus kWh kohta.

                  f)

                  Hinnad peavad sisaldama kõiki tasumisele kuuluvaid makse: võrgutasud pluss tarbitud energia miinus mahahindlused või toetused, pluss muud kulud (võimsustasud, kauplemine, arvestite rent jne). Hinnad ei tohi sisaldada liitumistasu.

                  g)

                  Hinnad tuleb registreerida riikliku keskmise hinnana.

                  h)

                  Liikmesriigid töötavad välja ja rakendavad kulutasuvaid menetlusi järgmistel reeglitel põhineva representatiivse andmekoostesüsteemi tagamiseks:

                              —

                              hinnad peegeldavad kaalutud keskmisi hindu, kasutades statistilise kaalumise teguritena uuritavate elektritarneettevõtjate turuosasid. Hinnad esitatakse aritmeetilise keskmisena ainult siis, kui kaalutud hindu ei ole võimalik arvutada. Kummalgi juhul tagavad liikmesriigid, et uurimus hõlmab siseriikliku turu representatiivset osa;

                              —

                              turuosad peavad põhinema elektri hulgal, mille kohta elektritarneettevõtjad on tööstuslikele lõpptarbijatele arved esitanud. Võimaluse korral arvutatakse turuosad iga vahemiku kohta eraldi. Kaalutud keskmiste hindade arvutamiseks kasutatavat teavet haldab konfidentsiaalsusnõudeid arvestades liikmesriik;

                              —

                              konfidentsiaalsuse huvides edastatakse hindadega seotud andmed üksnes siis, kui asjaomases liikmesriigis on igas punktis j osutatud kategoorias vähemalt kolm lõpptarbijat.

                  i)

                  Esitatakse kolm hinnataset:

                              —

                              hinnad ilma maksude ja lõivudeta;

                              —

                              hinnad ilma käibemaksu ja teiste tagastatavate maksudeta;

                              —

                              hinnad koos kõigi maksude, lõivude ja käibemaksuga.

                  j)

                  Elektrihindu uuritakse järgmistes tööstuslike lõpptarbijate kategooriates:

                              Tööstuslik lõpptarbija

                              Aastane elektritarbimine (MWh)

                              Madalaim

                              Kõrgeim

                              Vahemik IA

                              < 20

                              Vahemik IB

                              20

                              < 500

                              Vahemik IC

                              500

                              < 2 000

                              Vahemik ID

                              2 000

                              < 20 000

                              Vahemik IE

                              20 000

                              < 70 000

                              Vahemik IF

                              70 000

                              <= 150 000

                  k)

                  Kord kahe aasta tagant esitatakse Eurostatile koos jaanuarikuise hindade esitamisega teave rakendatud koostamissüsteemi kohta ja eelkõige uuringu kirjeldus ja ulatus (uuritud tarneettevõtjate arv, esindatud turuosa koguprotsent jne) ning kaalutud keskmiste hindade, samuti iga vahemiku poolt esindatava üldise tarbimishulga arvutamiseks kasutatud kriteeriumid. Esimene andmete edastamine koostamissüsteemile käsitleb olukorda 1. jaanuaril 2008.

                  l)

                  Kord aastas esitatakse Eurostatile koos jaanuarikuiste hindadega teave peamiste keskmiste näitajate ja tegurite kohta, mis mõjutavad iga tarbimisvahemiku kohta esitatud hindu.
                  Teave sisaldab järgmist:

                              —

                              igale tarbimisvahemikule vastav tööstuslike lõpptarbijate keskmine koormustegur, mis arvutatakse kogu tarnitud energia ja keskmise maksimaalse nõudmise alusel;

                              —

                              tabel riikide pingevahemikega;

                              —

                              püsitasude, arvestite rendi või muude riiklikul tasandil oluliste tasude kirjeldus.

                  m)

                  Kord aastas esitatakse koos jaanuarikuiste hindadega määrad ja arvutamismeetod, samuti esitatakse tööstuslikele lõpptarbijatele müüdavale elektrile kohaldatavate maksude kirjeldus. Kirjeldus peab sisaldama kõiki mittemaksustatavaid lõivusid, mis katavad süsteemikulusid ja avaliku teenindamise kohustusi.
                  Esitatav maksude kirjeldus sisaldab kolme selgelt eristuvat osa:

                              —

                              maksud, lõivud, mittemaksustatavad lõivud, tasud ja mis tahes muu maksukoormus, mis ei kajastu tööstuslikele lõpptarbijatele esitatud arvetel. Käesolevas punktis nimetatud maksud lisatakse esitatavatele arvudele hinnataseme „Hinnad ilma maksude ja lõivudeta” all;

                              —

                              maksud ja lõivud, mis kajastuvad tööstuslikele lõpptarbijatele esitatud arvetel ja mida peetakse tagastamatuteks. Käesolevas punktis nimetatud maksud lisatakse esitatavatele arvudele hinnataseme „Hinnad ilma käibemaksu ja teiste tagastatavate maksudeta” all;

                              —

                              käibemaks ja teised tagastatavad maksud, mis kajastuvad tööstuslikele lõpptarbijatele esitatud arvetel. Käesolevas punktis nimetatud maksud lisatakse esitatavatele arvudele hinnataseme „Hinnad koos kõigi maksude, lõivude ja käibemaksuga” all.

                        Kokkuvõte erinevatest kehtivatest maksudest, lõivudest, mittemaksustatavatest lõivudest, tasudest ja muust maksukoormusest on järgmine:

                              —

                              käibemaks;

                              —

                              kontsessioonitasud. See viitab tavaliselt litsentsidele ja tasudele maa ja riigi- või eraomandi kasutamise eest võrgu või teiste elektriseadmete jaoks;

                              —

                              keskkonnamaksud või -lõivud. See viitab tavaliselt kas taastuvate energiaallikate edendamisele või energia ja soojuse koostootmisele või CO2, SO2 või mõne muu kliimamuutusega seotud aine heidetele;

                              —

                              tuumaenergiamaks ja muud inspekteerimismaksud: tuumajaamade tegevuse lõpetamise kulud, tuumarajatiste inspekteerimine ja tasud jne;

                              —

                              muud energiasektoriga seotud maksud või lõivud: avaliku teenindamise kohustused/tasud, lõivud energiaküsimusi reguleerivate asutuste finantseerimiseks jne;

                              —

                              muud energiasektoriga mitte seotud maksud või lõivud: riiklikud, kohalikud või piirkondlikud maksud tarbitud energiale, elektrijaotuse maksud jne.

                        Arvesse ei võeta tulumaksu, omandimaksu, naftatoodete ja kütuse aktsiisimakse, välja arvatud elektri tootmiseks, sõidukite kütust, teemakse, makse telekommunikatsiooni-, raadio- ja reklaamilitsentside eest, litsentsitasusid, jäätmemakse jms ning need jäetakse käesolevast kirjeldusest välja, sest need on kahtlemata osa operaatorikuludest ja kehtivad ka teiste tööstusharude või tegevusalade kohta.

                  n)

                  Kord aastas esitatakse Eurostatile koos jaanuarikuiste hindadega elektrihinnad lahtikirjutatuna põhikomponentideks. Elektrihindade jaotus põhikomponentideks põhineb järgmisel metoodikal:
                  Elektri koguhinnaks tarbimisvahemiku kohta võib pidada võrguhindade, energia- ja tarnehindade üldsummat (st alates tootmisest kuni kauplemiseni, välja arvatud võrgud) ning makse ja lõive.

                              —

                              „Võrguhind” on ülekande ja jaotustariifidega seotud tulude ja (kui võimalik) vastava kWh hulga vaheline suhe tarbimisvahemiku kohta. Kui vahemike kohta eraldi ei ole kWh hulka teada, tuleb leida hinnangulised mahud.

                              —

                              „Energia- ja tarnehind” on koguhind miinus võrguhind ning kõik maksud ja lõivud.

                              —

                              Maksud ja lõivud. Selle komponendi jaoks on eraldi alajaotus:

                                          —

                                          maksud ja lõivud võrguhindadele;

                                          —

                                          maksud ja lõivud energia- ja tarnehindadele;

                                          —

                                          käibemaks ja muud tagastatavad maksud.

                        MÄRKUS: kui täiendavad teenused määratletakse eraldi, võib need paigutada ühe alla kahest põhikomponendist vastavalt järgmisele:

                              —

                              „võrguhind” sisaldab järgmisi kulusid: ülekande- ja jaotustariifid, ülekande- ja jaotuskahjud, võrgukulud, müügijärgne teenindus, süsteemi teenindamise kulud ja arvestite rent;

                              —

                              „energia- ja tarnehind” sisaldab järgmisi kulusid: energia tootmine, koondamine, tasakaalustamine, tarnitud energia maksumus, klienditeenindus, müügijärgne juhtimine, mõõtmine ja muud tarnekulud;

                              —

                              muud erikulud. See punkt sisaldab kulusid, mis ei ole ei võrgukulud ega energia- ja tarnekulud ega ka maksud. Kui sellised kulud on olemas, esitatakse need eraldi.

                  o)

                  Liikmesriikides, kus tööstusliku müügiga tegeleb ainult üks ettevõtja, võib teavet edastada kõnealune ettevõtja. Liikmesriikides, kus tegutseb rohkem kui üks ettevõtja, peaks teabe edastama sõltumatu statistikaasutus.

         (1)  Tööstuslik lõpptarbija võib hõlmata teisi mitte-kodutarbijaid.

      III LISA
      A   OSA
      Kehtetuks tunnistatud direktiiv koos muudatustega
      (osutatud artiklis 10)

                  Nõukogu direktiiv 90/377/EMÜ
                  (EÜT L 185, 17.7.1990, lk 16).

                  Komisjoni direktiiv 93/87/EMÜ
                  (EÜT L 277, 10.11.1993, lk 32).

                  1994. aasta ühinemisakti I lisa
                  (EÜT C 241, 29.8.1994, lk 21).

                  2003. aasta ühinemisakti II lisa punkti 12 A osa punkti 3 alapunktid a ja b
                  (ELT L 236, 23.9.2003, lk 33).

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1882/2003
                  (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

                  Ainult I lisa punkt 3

                  Nõukogu direktiiv 2006/108/EÜ
                  (ELT L 363, 20.12.2006, lk 414).

                  Ainult artikkel 1 ja I lisa punkti 1 alapunktid a ja b viite osas direktiivile 90/377/EMÜ

                  Komisjoni otsus 2007/394/EÜ
                  (ELT L 148, 9.6.2007, lk 11).

            B   OSA
      Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtpäevad
      (osutatud artiklis 10)

                  Direktiivid

                  Ülevõtmise tähtpäev

                  90/377/EMÜ

                  30. juuli 1991

                  93/87/EMÜ

                  —

                  2006/108/EÜ

                  1. jaanuar 2007

      IV LISA
      Vastavustabel

                  Direktiiv 90/377/EMÜ

                  Käesolev direktiiv

                  Artikkel 1

                  Artikkel 1

                  Artikli 2 lõike 1 esimene lause

                  Artikli 2 lõike 1 esimene lõik

                  Artikli 2 lõike 1 teine lause

                  Artikli 2 lõike 1 teine lõik

                  Artikli 2 lõige 2

                  Artikli 2 lõige 2

                  Artikli 2 lõike 3 esimene lause

                  Artikli 2 lõike 3 esimene lõik

                  Artikli 2 lõike 3 teine lause

                  —

                  Artikli 2 lõike 3 kolmas lause

                  Artikli 2 lõike 3 teine lõik

                  Artiklid 3 kuni 5

                  Artiklid 3 kuni 5

                  Artikli 6 esimene lause

                  Artikli 6 esimese lõigu esimene lause

                  —

                  Artikli 6 esimese lõigu teine lause

                  Artikli 6 teine lause

                  Artikli 6 teine lõik

                  Artikli 7 lõiked 1 ja 2

                  Artikkel 7

                  Artikli 7 lõige 3

                  —

                  Artikkel 8

                  Artikkel 8

                  Artikli 9 lõige 1

                  —

                  Artikli 9 teise lõigu esimene lause

                  Artikli 9 esimene lõik

                  Artikli 9 teise lõigu teine lause

                  Artikli 9 teine lõik

                  —

                  Artiklid 10 ja 11

                  Artikkel 10

                  Artikkel 12

                  I ja II lisa

                  I ja II lisa

                  —

                  III lisa

                  —

                  IV lisa


title: Komisjoni direktiiv 93/64/EMÜ, 5. juuli 1993, millega kehtestatakse tarnijate ja ettevõtete järelevalve ja kontrolli rakendusmeetmed vastavalt nõukogu direktiivile 92/34/EMÜ puuviljade tootmiseks ettenähtud viljapuude paljundusmaterjali ja viljapuude turustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0064

Euroopa Liidu Teataja L 250 , 07/10/1993 Lk 0033 - 0034 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 52 Lk 0261  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 52 Lk 0261

		Komisjoni direktiiv 93/64/EMÜ,5. juuli 1993,millega kehtestatakse tarnijate ja ettevõtete järelevalve ja kontrolli rakendusmeetmed vastavalt nõukogu direktiivile 92/34/EMÜ puuviljade tootmiseks ettenähtud viljapuude paljundusmaterjali ja viljapuude turustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 29. aprilli 1992. aasta direktiivi 92/34/EMÜ puuviljade tootmiseks ettenähtud viljapuude paljundusmaterjali ja viljapuude turustamise kohta, [1] eriti selle artikli 6 lõiget 4,ning arvestades, et:on asjakohane kehtestada järelevalve- ja kontrollimeetmed kõikide tarnijate ja nende ettevõtete suhtes, välja arvatud need, kelle tegevus piirdub paljundusmaterjali ja viljapuude turuleviimisega;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas puuviljade botaanilistesse perekondadesse ja liikidesse kuuluva paljundusmaterjali ja taimede alalise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse direktiivi 92/34/EMÜ artikli 6 lõikes 4 käsitletava järelevalve ja kontrolli rakendusmeetmed tarnijate ja nende ettevõtete kohta, kelle tegevus ei piirdu paljundusmaterjali ja viljapuude turuleviimisega ja kelle puhul viivad kõnealuse direktiivi artikli 5 lõikes 2 osutatud kontrolli läbi tarnijad ise või akrediteeritud tarnijad.Artikkel 2Vastutav ametiasutus teostab korrapäraselt, vähemalt kord aastas asjakohasel ajal tarnijate ja nende ettevõtete järelevalvet ja kontrolli, et tagada tarnija tegevusele või tegevuste eripära arvesse võttes direktiivis 92/34/EMÜ kehtestatud nõuete jätkuv järgimine, eelkõige selle artikli 5 lõike 2 esimeses kuni neljandas taandes sätestatud põhimõtete järgimine.Artikkel 3Direktiivi 92/34/EMÜ artikli 5 lõike 2 esimeses taandes osutatud tootmisprotsessi probleemsete kohtade kindlakstegemise ja artikli 5 lõike 2 neljandas taandes osutatud arvestuse pidamise puhul teostab vastutav ametiasutus tarnijate suhtes järelevalvet ja kontrolli, tagamaks, et tarnija:a) võtab vajaduse korral jätkuvalt arvesse järgmisi probleemseid asjaolusid:- tootmisprotsessi alustamiseks kasutatud paljundusmaterjali ja viljapuude kvaliteet,- paljundusmaterjali ja viljapuude külvamine, ümberistutamine, potti istutamine ja maha istutamine,- nõukogu direktiivi 77/93/EMÜ [2] artiklites 3, 4 ja 5 sätestatud tingimuste täitmine,- viljelemiskava ja -meetod,- üldine taimede hooldus,- paljundamine,- saagikoristus,- hügieen,- töötlemine,- pakendamine,- ladustamine,- transport,- haldusküsimused;b) peab arvestust, et mainitud vastutavatele ametiasutustele oleks võimalik anda kogu olemasolevat teavet:i) taimede või muude objektide kohta, mis on:- ostetud ladustamiseks või istutamiseks tarnija valduses,- tootmisesvõi- saadetud teistelejaii) taimede mistahes keemilise töötlemise kohta ning et tarnija säilitaks vastavaid dokumente vähemalt aasta;c) on isiklikult kättesaadav või määrab mõne muu taimekasvatuses tehniliselt kogenud ja taimetervise probleeme tundva isiku, et teha koostööd mainitud vastutavate ametiasutustega;d) viib vastavalt vajadusele ja sobival ajal mainitud vastutavate ametiasutuste poolt heakskiidetud viisil läbi visuaalset kontrolli;e) võimaldab mainitud vastutavaid ametiasutusi esindavatele isikutele juurdepääsu, eelkõige kontrollimiseks ja/või proovide võtmiseks, ning võimaldab juurdepääsu punktis b mainitud arvestustele ja nendega seotud dokumentidele;f) teeb igati koostööd mainitud vastutavate ametiasutustega.Artikkel 4Direktiivi 92/34/EMÜ artikli 5 lõike 2 teises taandes osutatud probleemsete asjaolude kontrollimeetodite sisseseadmisel ja rakendamisel jälgib ja kontrollib vastutav ametiasutus tarnijat, et vajaduse korral tagada selliste meetodite jätkuv elluviimine, võttes eriti arvesse:a) artiklis 3 nimetatud probleemsete asjaolude kontrollimeetodite kättesaadavust ja tegelikku kasutamist;b) kõnealuste meetodite usaldusväärsust;c) nende sobivust tootmise sisu ja turustamiskorralduste, sealhulgas haldusaspektide hindamiseks; jad) tarnija töötajate pädevuse kontrollimiseks.Artikkel 5Direktiivi 92/34/EMÜ artikli 5 lõike 2 kolmandas taandes osutatud akrediteeritud laboratooriumides analüüsimiseks proovide võtmisel teostab vastutav ametiasutus tarnija suhtes järelevalvet ja kontrolli, et vajaduse korral tagada, et:a) proove võetakse eri tootmisetappidel vastavalt akrediteerimise ajal tootmismeetodite kinnitamisel vastutavale ametiasutusele teatatud sagedusele;b) proove võetakse tehniliselt korrektsel viisil ja statistiliselt usaldusväärses korras, võttes arvesse tehtava analüüsi liiki;c) proove võtavad selleks pädevad isikud jad) proove analüüsitakse laboratooriumis, mis on vastavalt mainitud direktiivi artikli 6 lõikele 2 selleks akrediteeritud.Artikkel 61. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 30. juunil 1994. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise menetluse näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 5. juuli 1993Komisjoni nimelkomisjoni liigeRené Steichen[1] EÜT L 157, 10.6.1992, lk 1.[2] EÜT L 26, 31.1.1977, lk 20.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 84/424/EMÜ, 3. september 1984, millega muudetakse direktiivi 70/157/EMÜ mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Avis juridique important

|

31984L0424

Official Journal L 238 , 06/09/1984 P. 0031 - 0033 Finnish special edition: Chapter 13 Volume 13 P. 0204  Spanish special edition: Chapter 13 Volume 16 P. 0042  Swedish special edition: Chapter 13 Volume 13 P. 0204  Portuguese special edition Chapter 13 Volume 16 P. 0042

NÕUKOGU DIREKTIIV 84/424/EMÜ,3. september 1984,millega muudetakse direktiivi 70/157/EMÜ mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1],võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[2],võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust[3],ning arvestades, et:viimati direktiiviga 81/334/EMÜ[4] muudetud direktiivi 70/157/EMÜ[5] lisas sätestatakse mürataseme piirmäärad teel liiklemiseks ettenähtud, kerega või kereta, vähemalt neljarattalistele mootorsõidukitele, mille valmistajakiirus ületab 25 kilomeetrit tunnis, välja arvatud rööbastel liikuvad sõidukid, põllutöö- või metsatraktorid ja -masinad ning muud töösõidukid;elanikkonna kaitsmiseks müra eest linnapiirkondades on vaja võtta sobilikke meetmeid mootorsõidukite mürataseme vähendamiseks; tänu tehnika arengule mootorsõidukite ehitamise vallas on kõnealune vähendamine võimalikuks saanud;direktiivi 70/157/EMÜ I lisa tuleks vastavalt sellele muuta, vähendades iga selles nimetatud sõidukikategooria suhtes sätestatud, A-korrigeeritud detsibellides (dB(A)) väljendatud lubatud mürataseme väärtusi;selline vähendamine kujutab endast olulist edusammu keskkonnaseisundi parandamisel; sellest olenemata tuleb kõnealused sätted hiljem uuesti läbi vaadata, pidades silmas komisjoni tööd üldise lähenemise raames, mille puhul võetakse üheaegselt arvesse mootorsõidukisektoriga seotud ühenduse normide kõiki olulisi aspekte, eriti neid, mis on seotud turvalisuse, keskkonnakaitse ja energia säästmisega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 70/157/EMÜ I lisa punkt 5.2.2.1 sõnastatakse ümber järgmiselt:"5.2.2.1. PiirväärtusedKäesoleva lisa punktide 5.2.2.2-5.2.2.5 kohaselt mõõdetud müratase ei ületa järgmisi piirmäärasid:Sõidukikategooria Väärtused, väljendatuna A-korrigeeritud detsibellides (dB(A))5.2.2.1.1. Sõidukid, mis on ette nähtud reisijateveoks ning millel on koos juhiistmega kuni üheksa istekohta 775.2.2.1.2. Sõidukid, mis on ette nähtud reisijateveoks ning millel on koos juhiistmega üle üheksa istekoha ja mille lubatud täismass on üle 3,5 tonni ning:5.2.2.1.2.1. - mille mootori võimsus on alla 150 kW 805.2.2.1.2.2. - mille mootori võimsus on vähemalt 150 kW 835.2.2.1.3. Sõidukid, mis on ette nähtud reisijateveoks ja millel on koos juhiistmega üle üheksa istekoha, ning sõidukid, mis on ette nähtud kaubaveoks, ning:5.2.2.1.3.1. - mille lubatud täismass on kuni 2 tonni 785.2.2.1.3.2. - mille lubatud täismass on üle 2 tonni, kuid mitte üle 3,5 tonni 795.2.2.1.4. Sõidukid, mis on ette nähtud kaubaveoks ja mille lubatud täismass on üle 3,5 tonni ning:5.2.2.1.4.1. - mille mootori võimsus on alla 75 kW 815.2.2.1.4.2. - mille mootori võimsus on vähemalt 75 kW, kuid alla 150 kW 835.2.2.1.4.3. - mille mootori võimsus on vähemalt 150 kW 84Piirväärtusi tõstetakse siiski:- kategooriatesse 5.2.2.1.1 ja 5.2.2.1.3 kuuluvate sõidukite puhul 1 dB(A) võrra, kui need sõidukid on varustatud otsesissepritsega diiselmootoriga;- üle kahe tonnise lubatud täismassiga, maastikusõiduks ettenähtud sõidukite puhul 1 dB(A) võrra, kui nende sõidukite mootori võimsus on alla 150 kW, ja 2 dB(A) võrra, kui nende mootori võimsus on vähemalt 150 kW."Artikkel 21. Alates 1. jaanuarist 1985 ei tohi liikmesriigid lubatud mürataseme või heitgaasisüsteemiga seotud põhjustel:- keelduda mootorsõiduki tüübile EMÜ tüübikinnituse andmisest, viimati direktiiviga 80/1267/EMÜ[6]muudetud nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta)[7] artikli 10 lõike 1 kolmandas taandes nimetatud dokumendi väljastamisest ega siseriikliku tüübikinnituse andmisest ega- keelata sõidukite kasutuselevõtmist,kui kõnealuse sõidukitüübi või kõnealuste sõidukite müratase ja heitgaasisüsteem vastavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ sätetele.2. Alates 1. oktoobrist 1988:- ei anna liikmesriigid enam välja direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 kolmandas taandes nimetatud dokumenti mootorsõiduki tüübile, mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ nõuetele;- võivad liikmesriigid keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisest mootorsõiduki tüübile, mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ nõuetele.Artiklis 1 nimetatud kategooriasse 5.2.2.1.3 kuuluvate diiselmootoriga varustatud sõidukite puhul ja kategooriasse 5.2.2.1.4 kuuluvate sõidukite puhul asendatakse kuupäev "1. oktoober 1988" siiski kuupäevaga "1. oktoober 1989".3. Liikmesriigid võivad alates 1. oktoobrist 1989 keelata selliste sõidukite kasutuselevõtmise, mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ nõuetele.Artiklis 1 nimetatud kategooriasse 5.2.2.1.3 kuuluvate diiselmootoriga varustatud sõidukite puhul ja kategooriasse 5.2.2.1.4 kuuluvate sõidukite puhul asendatakse kuupäev "1. oktoober 1989" siiski kuupäevaga "1. oktoober 1990".Artikkel 3Nõukogu võtab hiljemalt 31. detsembril 1990 vastu otsuse direktiivi 70/157/EMÜ sätete edasise läbivaatamise kohta komisjoni aruande alusel, milles käsitletakse mootorsõidukisektori eeskirjadega seotud võimalikke uusi meetmeid ja mille koostamisel tuleb nõuetekohaselt arvestada turvalisust, keskkonnakaitset ja energia säästmist puudutavaid tegureid.Artikkel 4Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 1. jaanuari 1985. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 3. september 1984Nõukogu nimeleesistujaP. BARRY[1] EÜT C 200, 27.7.1983, lk 5.[2] EÜT C 172, 2.7.1984, lk 157.[3] EÜT C 358, 31.12.1983, lk 4.[4] EÜT L 131, 18.5.1981, lk 6.[5] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 16.[6] EÜT L 375, 31.12.1980, lk 34.[7] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.