title: Nõukogu direktiiv 2008/114/EÜ, 8. detsember 2008 , Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamise kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               23.12.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 345/75

      NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/114/EÜ,
   8. detsember 2008,
   Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamise kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 308,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
   võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               2004. aasta juunis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu palus ette valmistada üldise strateegia elutähtsate infrastruktuuride kaitseks. Vastusena sellele võttis komisjon 20. oktoobril 2004 vastu teatise „Kriitilise infrastruktuuri kaitse terrorismivastases võitluses”, milles esitati soovitused selle kohta, kuidas tõhustada elutähtsate infrastruktuuridega seotud terrorirünnakute ennetamist, nendeks valmisolekut ja nendele reageerimist Euroopas.

               (2)

               Komisjon võttis 17. novembril 2005 vastu rohelise raamatu Euroopa esmatähtsa infrastruktuuri kaitse programmi kohta, milles kirjeldati poliitilisi valikuid kõnealuse programmi ja elutähtsate infrastruktuuride hoiatusinfovõrgu loomiseks. Rohelisele raamatule saadetud vastused rõhutasid elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seoses ühenduse raamistiku lisandväärtust. Vastuste alusel tõdeti vajadust tõsta Euroopas elutähtsate infrastruktuuride kaitsevõimet ja aidata vähendada elutähtsate infrastruktuuride haavatavust. Lisaks sellele rõhutati subsidiaarsuse, proportsionaalsuse ja täiendavuse võtmetähtsusega põhimõtete ning sidusrühmadega peetava dialoogi tähtsust.

               (3)

               2005. aasta detsembris kokku tulnud justiits- ja siseküsimuste nõukogu kutsus komisjoni üles esitama Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse programmi ettepaneku ning otsustas, et kõnealuse programmi aluseks peaks olema kõiki ohte käsitlev lähenemisviis, kus suurimaks ohuallikaks oleks terrorism. Kõnealuse lähenemisviisi puhul tuleks elutähtsate infrastruktuuride kaitsmisel arvestada nii inimtegevusest tingitud ja tehnoloogilisi ohte kui ka loodusõnnetusi, kuid terrorismi tuleks käsitleda esmase ohuallikana.

               (4)

               Nõukogu võttis 2007. aasta aprillis vastu järeldused elutähtsate infrastruktuuride kaitse Euroopa programmi kohta, milles ta kordas taas, et liikmesriikidel lasub lõplik vastutus elutähtsate infrastruktuuride kaitsmise korraldamise eest oma territooriumil, tervitades samas komisjoni jõupingutusi Euroopa menetluse väljatöötamisel Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimiseks ja määramiseks ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamiseks.

               (5)

               Käesolev direktiiv on Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimiseks ja määramiseks ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamiseks võetud järkjärgulise lähenemisviisi esimeseks sammuks. Käesolev direktiiv keskendub praegusel kujul energeetika ja transpordi valdkonnale ning see tuleks vaadata läbi, et hinnata selle mõju ja vajadust lisada selle reguleerimisalasse teisi valdkondi, muu hulgas info- ja sidetehnoloogia valdkond.

               (6)

               Esmane ja lõplik vastutus Euroopa esmatähtsate infrastruktuuride kaitsmise eest lasub liikmesriikidel ja selliste infrastruktuuride omanikel/haldajatel.

               (7)

               Ühenduses on teatav arv elutähtsaid infrastruktuure, mille kahjustada saamisel või hävimisel oleks olulised piiriülesed mõjud. Need võivad hõlmata valdkondadevahelisi piiriüleseid mõjusid, mis tulenevad omavahel seotud infrastruktuuride vastastikustest mõjudest. Sellised Euroopa elutähtsad infrastruktuurid tuleks identifitseerida ja määrata ühise menetluse alusel. Selliste infrastruktuuride turvanõudeid tuleks hinnata ühise miinimumstandardi alusel. Elutähtsate infrastruktuuride kaitset käsitlevad liikmesriikide vahelised kahepoolsed koostöökavad moodustavad piiriüleste elutähtsate infrastruktuuridega tegelemisel hästitoimiva ja tõhusa vahendi. Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse programm peaks rajanema sellisel koostööl. Teave, mis käsitleb konkreetse infrastruktuuri määramist Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks, tuleks salastada asjakohasel tasemel vastavalt kehtivatele ühenduse ja liikmesriikide õigusaktidele.

               (8)

               Kuna erinevates valdkondades omatakse erinevaid elutähtsate infrastruktuuride kaitse alaseid kogemusi, oskusi ja nõudeid, tuleks elutähtsate infrastruktuuride kaitse alase ühenduse lähenemisviisi väljatöötamisel ja rakendamisel arvesse võtta valdkondade iseärasusi ja olemasolevaid valdkondlikke meetmeid, sealhulgas ühenduse, riiklikul või piirkondlikul tasandil juba olemasolevaid meetmeid ning võimalusel ka elutähtsate infrastruktuuride omanike/haldajate vahel juba sõlmitud piiriüleseid vastastikuse abi kokkuleppeid. Arvestades erasektori märkimisväärset osalemist riskijärelevalves ja -juhtimises, äritegevuse järjepidevuse kavandamises ja katastroofijärgses taastamistöös, on vaja ühenduse lähenemisviisi abil julgustada täielikku erasektori osalemist.

               (9)

               Energeetikasektori ja eelkõige elektrienergia tootmise ja ülekandmise meetodite osas (seoses elektrienergia tarnimisega) on kokku lepitud, et kui seda peetakse asjakohaseks, võib elektrienergia tootmine hõlmata tuumaelektrijaamade elektrienergia ülekandmisega seotud osi, kuid jätta välja konkreetselt tuumaenergiaalased elemendid, mille kohta kehtivad vastavad tuumaenergiaalased õigusaktid, sealhulgas aluslepingud ja ühenduse õigus.

               (10)

               Käesoleva direktiiviga täiendatakse ühenduse tasandil ja liikmesriikides juba olemasolevaid valdkondlikke meetmeid. Kui ühenduse mehhanismid on juba paigas, tuleks nende kasutamist jätkata ning need aitavad kaasa käesoleva direktiivi üldisele rakendamisele. Vältida tuleks erinevate õigusaktide või sätete dubleerimist või vastuolu.

               (11)

               Haldaja turvalisuse tagamise kava või samaväärsed meetmed, mis hõlmavad oluliste varade identifitseerimist, riskihindamist, vastumeetmete ja menetluste kindlaksmääramist, valikut ja tähtsusjärjestust, peaks olema kehtestatud igas Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuuris. Tarbetu topelttöö ärahoidmiseks peaks iga liikmesriik kõigepealt hindama, kas Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuuri omanikel/haldajatel on vastav haldaja turvalisuse tagamise kava või samalaadsed meetmed. Kui sellist kava ei ole, peaks iga liikmesriik astuma vajalikke samme, et tagada asjakohaste meetmete võtmine. Iga liikmesriik otsustab ise, milline on kõige sobivam meetmete vorm haldaja turvalisuse tagamise kava kehtestamiseks.

               (12)

               Meetmeid, põhimõtteid ja juhiseid, sealhulgas ühenduse meetmeid ning kahepoolseid ja/või mitmepoolseid koostöökavu, milles on ette nähtud haldaja turvalisuse tagamise kavaga sarnane või võrdväärne kava või milles on ette nähtud turvalisuse kontaktametnik või võrdväärne ametnik, tuleks lugeda käesolevas direktiivis vastavalt haldaja turvalisuse tagamise kava või turvalisuse kontaktametnikuga seoses esitatud nõudeid rahuldavaks.

               (13)

               Igas Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuuris tuleks määrata turvalisuse kontaktametnik, et lihtsustada koostööd ja teabevahetust asjaomaste elutähtsate infrastruktuuride kaitsega tegelevate siseriiklike ametiasutustega. Tarbetu topelttöö ärahoidmiseks peaks iga liikmesriik kõigepealt hindama, kas Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuuri omanikel/haldajatel on juba turvalisuse kontaktametnik või võrdväärne ametnik. Kui sellist ametnikku ei ole, peaks iga liikmesriik astuma vajalikke samme, et tagada asjakohaste meetmete võtmine. Iga liikmesriik otsustab ise, milline on kõige sobivam meetmete vorm turvalisuse kontaktametniku määramiseks.

               (14)

               Riskide, ohtude ja haavatavuse tõhus identifitseerimine erinevates valdkondades nõuab teabevahetust nii Euroopa elutähtsate infrastruktuuride omanike/haldajate ja liikmesriikide kui ka liikmesriikide ja komisjoni vahel. Iga liikmesriik peaks koguma teavet oma territooriumil asuvate Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kohta. Komisjon peaks saama liikmesriikidelt üldist teavet riskide, ohtude ja haavatavuse kohta valdkondades, kus on identifitseeritud Euroopa elutähtsad infrastruktuurid, sealhulgas võimalusel Euroopa elutähtsates infrastruktuurides võimalike paranduste ja valdkondadevaheliste sõltuvuste kohta, mille alusel komisjon võiks vajadusel välja töötada konkreetsed ettepanekud Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse parandamiseks.

               (15)

               Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse parandamise lihtsustamise eesmärgil võib infrastruktuuride varasid ähvardavate riskide, ohtude ja haavatavuse identifitseerimiseks ja liigitamiseks välja töötada ühtse metoodika.

               (16)

               Euroopa elutähtsate infrastruktuuride omanikele/haldajatele tuleks eelkõige asjaomaste liikmesriikide ametiasutuste kaudu võimaldada juurdepääs elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud headele tavadele ja metoodikale.

               (17)

               Euroopa elutähtsate infrastruktuuride tõhus kaitse eeldab teabevahetust, kooskõlastamist ja koostööd siseriiklikul ja ühenduse tasandil. See on kõige paremini saavutatav, kui igas liikmesriigis määratakse Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse kontaktpunktid, kes peaksid kooskõlastama Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud küsimusi nii riigisiseselt kui ka liikmesriikide ja komisjoniga.

               (18)

               Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud toimingute kavandamiseks valdkondades, mis nõuavad teataval tasemel konfidentsiaalsust, on kohane tagada, et käesoleva direktiivi raames toimuks sidus ja turvaline teabevahetus. Elutähtsate infrastruktuuride varasid käsitlevate konkreetsete andmete puhul, mida võidakse kasutada elutähtsate infrastruktuuride rajatistele vastuvõetamatute tagajärgede kavandamiseks ja teostamiseks, on oluline järgida kohaldatava siseriikliku õiguse või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) (3) kohaseid konfidentsiaalsuse eeskirju. Salastatud teavet tuleks kaitsta kooskõlas asjakohaste ühenduse ja liikmesriikide õigusaktidega. Iga liikmesriik ja komisjon peaks pidama kinni asjakohasest salastatuse kategooriast, mille on määranud dokumendi koostaja.

               (19)

               Euroopa elutähtsaid infrastruktuure käsitleva teabe jagamine peaks toimuma usalduslikkuse ja turvalisuse õhkkonnas. Teabe jagamine eeldab usalduslikke suhteid, mille puhul äriühingud ja organisatsioonid võivad kindlad olla, et nende tundlik ja konfidentsiaalne teave on piisavalt kaitstud.

               (20)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, milleks on luua Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise menetlus ning selliste infrastruktuuride kaitse parandamise vajaduse hindamist käsitlev ühine lähenemisviis, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning meetme ulatuse tõttu on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (21)

               Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu
   Käesoleva direktiiviga kehtestatakse Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise menetlus ning kõnealuste infrastruktuuride kaitse parandamise vajaduse hindamist käsitlev ühine lähenemisviis eesmärgiga aidata kaasa inimeste kaitsele.
   Artikkel 2
   Mõisted
   Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

               „elutähtsad infrastruktuurid” – ELi liikmesriikides asuv vara, süsteem või nende osa, mis on hädavajalikud eluliselt tähtsate ühiskondlike toimingute, tervishoiu, turvalisuse, julgeoleku, inimeste majandusliku ja sotsiaalse heaolu toimimiseks ning mille kahjustada saamine või hävimine mõjutaks nimetatud toimingute toimimishäire tulemusena oluliselt liikmesriiki;

               b)

               „Euroopa elutähtsad infrastruktuurid” – liikmesriikides asuvad elutähtsad infrastruktuurid, mille kahjustada saamisel või hävimisel oleks oluline mõju vähemalt kahele liikmesriigile. Mõju olulisust hinnatakse valdkondadevahelisi kriteeriume silmas pidades. See hõlmab ka mõjusid, mis tulenevad valdkondadevahelisest sõltumisest teist liiki infrastruktuuridest;

               c)

               „riskianalüüs” – asjakohaste ohustsenaariumitega arvestamine, eesmärgiga hinnata haavatavust ning elutähtsate infrastruktuuride kahjustada saamise või hävimise võimalikku mõju;

               d)

               „elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud tundlik teave” – elutähtsat infrastruktuuri käsitlevad andmed, mida võidakse nende avalikustamisel kasutada elutähtsate infrastruktuuride rajatiste kahjustamise või hävitamise kavandamiseks ja teostamiseks;

               e)

               „kaitse” – kõik tegevused, mille eesmärk on tagada elutähtsate infrastruktuuride funktsionaalsus, järjepidevus ja terviklikkus, et hoida ära, leevendada ja neutraliseerida ohtu, riski või haavatavust;

               f)

               „Euroopa elutähtsate infrastruktuuride omanikud/haldajad” – üksused, kes vastutavad käesoleva direktiivi kohaselt Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud konkreetsesse varasse, süsteemi või selle osasse investeerimise eest või sellise vara, süsteemi või selle osa igapäevase toimimise eest.

         Artikkel 3
   Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimine
   1.   Iga liikmesriik identifitseerib III lisas sätestatud menetluse kohaselt potentsiaalsed Euroopa elutähtsad infrastruktuurid, mis täidavad nii valdkondadevahelisi kui ka valdkondlikke kriteeriume ning vastavad artikli 2 punktides a ja b esitatud määratlustele.
   Komisjon võib liikmesriikide taotluse korral neid potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimisel aidata.
   Komisjon võib juhtida asjaomaste liikmesriikide tähelepanu selliste potentsiaalsete elutähtsate infrastruktuuride olemasolule, mida võib pidada Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määramise nõuetele vastavaks.
   Kõik liikmesriigid ja komisjon jätkavad järjekindlalt potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise menetlust.
   2.   Lõikes 1 nimetatud valdkondadevahelised kriteeriumid hõlmavad järgmist:

               a)

               kahjustuste kriteerium (hindamisel peetakse silmas surmajuhtude või raskete vigastuste potentsiaalset arvu);

               b)

               majandusliku mõju kriteerium (hindamisel peetakse silmas majandusliku kahju ja/või toodete või teenuste kättesaadavuse halvenemise ulatust; sealhulgas võimalikku keskkonnamõju);

               c)

               elanikkonnale avalduva mõju kriteerium (hindamisel peetakse silmas mõju üldsuse usaldusele, füüsilist kannatust ja igapäevaelu häirimist; sealhulgas põhiteenuste kadumist).

         Valdkondadevaheliste kriteeriumite künnised põhinevad konkreetse infrastruktuuri kahjustada saamise või hävimise tagajärgede tõsidusastmel. Konkreetse elutähtsa infrastruktuuriga seotud liikmesriigid määravad iga juhtumi puhul eraldi kindlaks valdkondadevaheliste kriteeriumite suhtes kohaldatavad täpsed künnised. Iga liikmesriik teatab komisjonile korra aastas iga valdkonna kohta nende infrastruktuuride arvu, mille üle on peetud valdkondadevaheliste kriteeriumite künniseid käsitlevaid arutelusid.
   Valdkondlikes kriteeriumites võetakse arvesse konkreetsete Euroopa elutähtsa infrastruktuuri valdkondade iseärasusi.
   Komisjon töötab koos liikmesriikidega välja suunised valdkondadevaheliste ja valdkondlike kriteeriumite kohaldamiseks ning ligikaudsed künnised Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimiseks. Kriteeriumid salastatakse. Selliste suuniste kasutamine on liikmesriikidele vabatahtlik.
   3.   Käesoleva direktiivi rakendamisel kasutatavad valdkonnad on energeetika- ja transpordivaldkond. Alamvaldkonnad on kindlaks määratud I lisas.
   Kui seda peetakse asjakohaseks ning seoses käesoleva direktiivi läbivaatamisega vastavalt artiklile 11 võib kindlaks määrata täiendavaid valdkondi, mida kasutatakse käesoleva direktiivi rakendamiseks. Eelistada tuleks info- ja sidetehnoloogia valdkonda.
   Artikkel 4
   Euroopa elutähtsate infrastruktuuride määramine
   1.   Iga liikmesriik teatab teistele liikmesriikidele, keda potentsiaalsed Euroopa elutähtsad infrastruktuurid võiksid oluliselt mõjutada, nende andmed ning põhjused, miks need on määratud potentsiaalseteks Euroopa elutähtsateks infrastruktuurideks.
   2.   Iga liikmesriik, kelle territooriumil asub potentsiaalne Euroopa elutähtis infrastruktuur, peab teiste liikmesriikidega, keda potentsiaalne Euroopa elutähtis infrastruktuur võiks oluliselt mõjutada, kahe- ja/või mitmepoolseid arutelusid. Komisjon võib nendest aruteludest osa võtta, kuid tal ei ole juurdepääsu üksikasjalikule teabele, mis võimaldaks konkreetset infrastruktuuri selgelt identifitseerida.
   Liikmesriik, kellel on alust arvata, et teda võib oluliselt mõjutada potentsiaalne Euroopa elutähtis infrastruktuur, keda aga liikmesriik, kelle territooriumil potentsiaalne Euroopa elutähtis infrastruktuur asub, ei ole sellisena identifitseerinud, võib teavitada komisjoni oma soovist osaleda seda küsimust käsitlevatel kahe- ja/või mitmepoolsetel aruteludel. Komisjon edastab viivitamata sellekohase soovi liikmesriigile, kelle territooriumil asub potentsiaalne Euroopa elutähtis infrastruktuur, ning püüab hõlbustada osapoolte vahelist kokkulepet.
   3.   Liikmesriik, kelle territooriumil asub potentsiaalne Euroopa elutähtis infrastruktuur, määrab selle Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks kokkuleppel liikmesriikidega, keda see võib oluliselt mõjutada.
   Selleks on nõutav selle liikmesriigi nõusolek, kelle territooriumil Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratav infrastruktuur asub.
   4.   Liikmesriik, kelle territooriumil asub Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuur, annab igal aastal komisjonile teada, mitu Euroopa elutähtsat infrastruktuuri on igas valdkonnas määratud ning mitu liikmesriiki sõltuvad igast Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuurist. Euroopa elutähtsa infrastruktuuri andmed on teada üksnes neile liikmesriikidele, keda see võib oluliselt mõjutada.
   5.   Liikmesriik, kelle territooriumil asub Euroopa elutähtis infrastruktuur, teavitab selle omanikku/haldajat infrastruktuuri määramisest Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks. Teabele, mis käsitleb infrastruktuuri määramist Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks, määratakse sobiv salastatuse tase.
   6.   Artikli 3 ja käesoleva artikli kohane Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise menetlus viiakse lõpule 12. jaanuariks 2011 ning see vaadatakse regulaarselt läbi.
   Artikkel 5
   Haldaja turvalisuse tagamise kavad
   1.   Haldaja turvalisuse tagamise kava menetluses identifitseeritakse Euroopa elutähtsate infrastruktuuride varad ning nende kaitseks olemasolevad või rakendatavad turvalahendused. Euroopa elutähtsate infrastruktuuride haldaja turvalisuse tagamise kava menetluses käsitletakse vähemalt II lisas esitatud küsimusi.
   2.   Iga liikmesriik hindab, kas igal tema territooriumil asuval Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuuril on haldaja turvalisuse tagamise kava või kas on kehtestatud võrdväärseid meetmeid, mille abil käsitletakse II lisas välja toodud küsimusi. Kui liikmesriik leiab, et selline haldaja turvalisuse tagamise kava või võrdväärne kava on olemas ning seda ajakohastatakse regulaarselt, ei ole edasised rakendusmeetmed vajalikud.
   3.   Kui liikmesriik leiab, et sellist haldaja turvalisuse tagamise kava või võrdväärset kava ei ole koostatud, tagab ta mis tahes asjakohaseks peetavate meetmete abil II lisas välja toodud küsimusi käsitleva haldaja turvalisuse tagamise kava või võrdväärse kava koostamise.
   Iga liikmesriik tagab, et haldaja turvalisuse tagamise kavad või võrdväärsed kavad kehtestatakse ja et need vaadatakse regulaarselt läbi ühe aasta jooksul pärast elutähtsa infrastruktuuri määramist Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks. Seda ajavahemikku võib erakorralistel asjaoludel pikendada kokkuleppel liikmesriigi ametiasutusega, teavitades sellest komisjoni.
   4.   Kui Euroopa elutähtsa infrastruktuuri kohta on juba olemas järelevalve kord, ei mõjuta käesolev artikkel seda korda ning käesolevas artiklis nimetatud asjaomane liikmesriigi ametiasutus on selle olemasoleva korra kohaselt järelevalve teostajaks.
   5.   Kui järgitakse meetmeid, sealhulgas ühenduse meetmeid, mille kohaselt on nõutav või milles osutatakse vajadusele omada teatavas valdkonnas kava, mis on sarnane või võrdväärne haldaja turvalisuse tagamise kavaga, ning teostada selle kava järelevalvet asjaomase ametiasutuse poolt, loetakse kõik liikmesriikidele käesoleva artikli alusel esitatavad või selle kohaselt vastu võetud nõuded täidetuks. Artikli 3 lõikes 2 viidatud rakendussuunised sisaldavad selliste meetmete näitlikku loetelu.
   Artikkel 6
   Turvalisuse kontaktametnikud
   1.   Turvalisuse kontaktametniku ülesanne on olla turvaküsimustega tegelevaks kontaktpunktiks Euroopa elutähtsa infrastruktuuri omaniku/haldaja ja vastava liikmesriigi ametiasutuse vahel.
   2.   Iga liikmesriik hindab, kas igal tema territooriumil asuval Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuuril on turvalisuse kontaktametnik või võrdväärne ametnik. Kui liikmesriik leiab, et selline turvalisuse kontaktametnik või võrdväärne ametnik on olemas, ei ole edasised rakendusmeetmed vajalikud.
   3.   Kui liikmesriik leiab, et Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määratud infrastruktuuri puhul ei ole sellist turvalisuse kontaktametnikku või võrdväärset ametnikku, tagab ta mis tahes asjakohaseks peetavate meetmete abil sellise turvalisuse kontaktametniku või võrdväärse ametniku määramise.
   4.   Iga liikmesriik rakendab liikmesriigi asjaomase ametiasutuse ja turvalisuse kontaktametniku või võrdväärse ametniku vahel sobivat sidemehhanismi eesmärgiga vahetada asjaomast teavet tuvastatud riskide ja ohtude kohta seoses vastava Euroopa elutähtsa infrastruktuuriga. See sidemehhanism ei mõjuta riikide nõudeid seoses juurdepääsuga tundlikule ja salastatud teabele.
   5.   Kui järgitakse meetmeid, sealhulgas ühenduse meetmeid, mille kohaselt on nõutav või milles osutatakse vajadusele omada teatavas valdkonnas turvalisuse kontaktametnikku või võrdväärset ametnikku, loetakse kõik liikmesriikidele esitatavad käesoleva artikli või selle kohaselt vastu võetud nõuded täidetuks. Artikli 3 lõikes 2 viidatud rakendussuunised sisaldavad selliste meetmete näitlikku loetelu.
   Artikkel 7
   Aruandlus
   1.   Iga liikmesriik teostab Euroopa elutähtsa infrastruktuuri alamvaldkondade kohta ohuhinnangu ühe aasta jooksul pärast tema territooriumil asuva elutähtsa infrastruktuuri määramist Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks nimetatud alamvaldkondades.
   2.   Iga liikmesriik esitab iga kahe aasta järel komisjonile kokkuvõtlikult üldised andmed riskide, ohtude ja haavatavuse kohta igas Euroopa elutähtsa infrastruktuuri valdkonnas, milles on artikli 4 kohaselt määratud tema territooriumil asuvad Euroopa elutähtsad infrastruktuurid.
   Komisjon võib koostöös liikmesriikidega töötada kõnealuste aruannete jaoks välja ühtse vormi.
   Igale aruandele määratakse sobiv salastatuse tase nii, nagu aruande koostanud liikmesriik seda vajalikuks peab.
   3.   Komisjon ja liikmesriigid hindavad lõikes 2 nimetatud aruannete põhjal valdkondade kaupa, kas Euroopa elutähtsate infrastruktuuride jaoks tuleks kaaluda täiendavate kaitsemeetmete võtmist ühenduse tasemel. Nimetatud menetlus teostatakse koos käesoleva direktiivi läbivaatamisega vastavalt artiklile 11.
   4.   Komisjon võib koostöös liikmesriikidega töötada Euroopa elutähtsate infrastruktuuridega seonduvate riskianalüüside läbiviimiseks välja ühtsed metoodikasuunised. Selliste suuniste kasutamine on liikmesriikidele vabatahtlik.
   Artikkel 8
   Komisjoni toetus Euroopa elutähtsatele infrastruktuuridele
   Komisjon toetab liikmesriikide asjaomaste ametiastutuste kaudu Euroopa elutähtsateks infrastruktuurideks määratud infrastruktuuride omanikke/haldajaid, tehes neile kättesaadavaks andmed olemasolevate parimate tavade ja metoodika kohta ning toetades samuti koolitamist ning teabevahetust elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud uute tehniliste arengute vallas.
   Artikkel 9
   Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud tundlik teave
   1.   Iga isiku suhtes, kes käsitleb käesoleva direktiivi kohaselt salastatud teavet liikmesriigi või komisjoni nimel, viiakse läbi vastava taseme julgeolekukontroll.
   Liikmesriigid, komisjon ja asjaomased järelevalveasutused tagavad, et liikmesriikidele või komisjonile esitatud Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud tundlikku teavet kasutatakse üksnes elutähtsate infrastruktuuride kaitse eesmärgil.
   2.   Käesolevat artiklit kohaldatakse samuti suulise teabe suhtes, mida vahetatakse koosolekutel, kus arutatakse tundlikke teemasid.
   Artikkel 10
   Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse kontaktpunktid
   1.   Iga liikmesriik määrab Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse kontaktpunkti.
   2.   Kontaktpunkti kaudu kooskõlastatakse Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitsega seotud küsimusi liikmesriigi siseselt ning teiste liikmesriikide ja komisjoniga. Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse kontaktpunkti nimetamine ei välista teiste liikmesriigi asutuste osalemist Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse alaste küsimuste käsitlemisel.
   Artikkel 11
   Läbivaatamine
   Käesoleva direktiivi läbivaatamine algab 12. jaanuaril 2012.
   Artikkel 12
   Rakendamine
   Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed 12. jaanuariks 2011. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile ja edastavad nende meetmete teksti ning andmed nende meetmete seose kohta käesoleva direktiiviga.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 13
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 14
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 8. detsember 2008

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         B. KOUCHNER

      (1)  Euroopa Parlamendi 10. juuli 2007. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (2)  ELT C 116, 26.5.2007, lk 1.

      (3)  EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43.

      I LISA
      Euroopa elutähtsate infrastruktuuride valdkondade loetelu

                  Valdkond

                  Alamvaldkond

                              I

                              Energeetika

                              1.

                              Elektrienergia

                  Elektrienergia tootmiseks ja ülekandmiseks vajalikud infrastruktuurid ja rajatised seoses elektrienergia tarnimisega

                              2.

                              Nafta

                  Nafta tootmine, rafineerimine, töötlemine, ladustamine ja edastamine torustiku kaudu

                              3.

                              Maagaas

                  Maagaasi tootmine, rafineerimine, töötlemine, ladustamine ja edastamine torustiku kaudu
                  Veeldatud maagaasi terminalid

                              II

                              Transport

                              4.

                              Maanteetransport

                              5.

                              Raudteetransport

                              6.

                              Õhutransport

                              7.

                              Siseveetransport

                              8.

                              Meretransport (pikad ja lühikesed mereteed) ning sadamad

            Liikmesriigid identifitseerivad elutähtsad infrastruktuurid, mis võidakse määrata Euroopa elutähtsateks infrastruktuurideks, vastavalt artiklile 3. Euroopa elutähtsate infrastruktuuride valdkondade loetelu ei kehtesta seetõttu üldist kohustust määrata Euroopa elutähtis infrastruktuur igas valdkonnas.

      II LISA
      EUROOPA ELUTÄHTSATE INFRASTRUKTUURIDE HALDAJA TURVALISUSE TAGAMISE KAVA MENETLUS
      Euroopa elutähtsate infrastruktuuride haldaja turvalisuse kavas identifitseeritakse elutähtsate infrastruktuuride varad ning nende kaitseks olemasolevad või rakendatavad turvalahendused. Euroopa elutähtsate infrastruktuuride haldaja turvalisuse tagamise kava menetlus hõlmab vähemalt järgmist:

                  1.

                  oluliste varade identifitseerimine;

                  2.

                  riskianalüüsi tegemine peamiste ohustsenaariumide, iga vara haavatavuse ja potentsiaalse mõju kohta ning

                  3.

                  vastumeetmete ja protseduuride kindlaksmääramine, valik ja tähtsusjärjestus. Tuleb eristada järgmisi meetmeid:

                              —

                              alalised turvameetmed, millega määratakse kindlaks hädavajalikud investeeringud turvalisusse ja vahendid, mida on oluline kasutada kogu aeg. Käesolev punkt hõlmab teavet, mis käsitleb üldisi meetmeid, näiteks tehnilisi meetmeid (sealhulgas avastamis-, juurdepääsukontrolli-, kaitse- ja ennetusvahendite paigaldamine); organisatoorseid meetmeid (sealhulgas häire ja kriisiohje korral järgitavad protseduurid); kontrolli- ja tõendusmeetmeid; sidepidamist; teadlikkuse tõstmist ja koolitust ning infosüsteemide turvalistust;

                              —

                              astmelised turvameetmed, mida võib aktiveerida vastavalt erinevatele riski- ja ohutasemetele.

      III LISA
      Menetlus, mille kohaselt liikmesriigid identifitseerivad elutähtsad infrastruktuurid, mis võidakse määrata Euroopa elutähtsateks infrastruktuurideks, vastavalt artiklile 3
      Artiklis 3 tehakse igale liikmesriigile kohustuseks identifitseerida elutähtsad infrastruktuurid, mis võidakse määrata Euroopa elutähtsateks infrastruktuurideks. Iga liikmesriik rakendab kõnealust menetlust järgmiste järjestikuste etappide kaudu.
      Potentsiaalseid Euroopa elutähtsaid infrastruktuure, mis ei vasta ühes järgmistest järjestikustest etappidest esitatud nõuetele, käsitatakse Euroopa elutähtsate infrastruktuuride hulka mittekuuluvana ning need jäetakse menetlusest välja. Nõuetele vastavate potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride suhtes kohaldatakse kõnealuse menetluse järgnevaid etappe.
      1.   etapp
      Iga liikmesriik kohaldab valdkondlikke kriteeriume, et teha elutähtsate infrastruktuuride esimene valik valdkonnasiseselt.
      2.   etapp
      Iga liikmesriik kohaldab 1. etapis identifitseeritud potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride suhtes elutähtsate infrastruktuuride mõistet vastavalt artikli 2 punktile a.
      Mõju olulisuse kindlaksmääramisel kasutatakse siseriiklikke elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise meetodeid või võetakse arvesse valdkondadevahelisi kriteeriume asjakohasel siseriiklikul tasandil. Hädavajalikku teenust osutavate infrastruktuuride puhul võetakse arvesse alternatiivide kättesaadavust ja kahjustuse/taastamise kestust.
      3.   etapp
      Iga liikmesriik kohaldab käesoleva menetluse kaks esimest etappi läbinud potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride suhtes Euroopa elutähtsate infrastruktuuride mõiste piiriülest elementi vastavalt artikli 2 punktile b. Määratlusele vastavate potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride suhtes kohaldatakse menetluse järgmist etappi. Hädavajalikku teenust osutavate infrastruktuuride puhul võetakse arvesse alternatiivide kättesaadavust ja kahjustuse/taastamise kestust.
      4.   etapp
      Iga liikmesriik kohaldab allesjäänud potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride suhtes valdkondadevahelisi kriteeriume. Valdkondadevahelised kriteeriumid peavad arvesse võtma tagajärgede tõsidusastet, hädavajalikku teenust osutavate infrastruktuuride puhul alternatiivide kättesaadavust, ning kahjustuse/taastamise kestust. Potentsiaalseid Euroopa elutähtsaid infrastruktuure, mis ei vasta valdkondadevahelistele kriteeriumidele, ei käsitata Euroopa elutähtsate infrastruktuuridena.
      Selle menetluse läbinud potentsiaalsetest Euroopa elutähtsatest infrastruktuuridest teatatakse üksnes liikmesriikidele, keda need potentsiaalsed Euroopa elutähtsad infrastruktuurid võivad oluliselt mõjutada.


title: Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/41/EÜ, 3. juuni 2003, tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32003L0041

Euroopa Liidu Teataja L 235 , 23/09/2003 Lk 0010 - 0021

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/41/EÜ,3. juuni 2003,tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2, artiklit 55 ja artikli 95 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt [3]ning arvestades järgmist:(1) Finantsteenuste tõeline siseturg on äärmiselt oluline majanduskasvu suurendamiseks ja töökohtade loomiseks ühenduses.(2) Kõnealuse siseturu loomises on juba tehtud suuri edusamme, mis võimaldavad finantsasutustel tegutseda teistes liikmesriikides ja mis tagavad finantsteenuste tarbijatele kõrgetasemelise kaitse.(3) Komisjoni teatises "Finantsturgude raamistiku rakendamine: tegevuskava" nähakse ette hulk meetmeid, mis on vajalikud finantsteenuste siseturu ülesehitamiseks, ja Euroopa Ülemkogu kutsus üles 23. ja 24. märtsi 2000. aasta Lissabonis toimunud kohtumisel rakendama nimetatud tegevuskava aastaks 2005.(4) Finantsteenuste tegevuskavas rõhutatakse prioriteedina vajadust koostada viivitamata direktiiv tööandjapensioni kogumisasutuste usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve kohta, kuna nimetatud asutused on finantsasutused, kellel on oluline roll finantsturgude integreerumise, tõhususe ja likviidsuse tagamisel, aga nende tegevust ei reguleeri ühtne ühenduse õiguslik raamistik, mis võimaldaks neil saada täielikku kasu siseturu eelistest.(5) Kuna sotsiaalkindlustussüsteemid on kasvava surve all, hakatakse tööandjapensioni hüvitisi kasutama tulevikus üha enam neid täiendavana. Seepärast tuleks arendada tööandjapensioni hüvitisi, seadmata siiski kahtluse alla sotsiaalkindlustuse pensionisüsteemide tähtsust turvalise, kestva ja tõhusa sotsiaalkaitsena, mis peaks tagama vanaduses rahuldava elatustaseme ja peaks seetõttu olema Euroopa sotsiaalmudeli tugevdamisel kesksel kohal.(6) Käesolev direktiiv on seega esimeseks sammuks Euroopa tasandil korraldatud tööandjapensioni kogumise siseturu loomisel. Seades ettevaatuspõhimõtte kapitaliinvesteeringute aluspõhimõtteks ja võimaldades asutustel tegutseda piiriüleselt, soodustatakse säästude suunamist tööandjapensioni kogumisse, aidates seeläbi kaasa majanduslikule ja sotsiaalsele arengule.(7) Käesolevas direktiivis sätestatud usaldatavusnormatiivid peavad tagama rangete järelevalvestandardite kehtestamise abil kõrge turvalisuse taseme tulevastele pensionäridele ning võimaldama tööandjapensioni skeemide tõhusat juhtimist.(8) Asutused, kes tegutsevad täielikult eraldatult sponsorettevõtjatest ja kes tegutsevad rahastatuse põhimõttel ainueesmärgiga pakkuda pensionihüvitisi, peaksid omama teenuste osutamise vabadust ja investeerimisvabadust, mille teostamisele kohaldatakse üksnes kooskõlastatud usaldatavusnõudeid, olenemata sellest, kas neid asutusi peetakse juriidilisteks isikuteks.(9) Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele peaks liikmesriikidele jääma täielik vastutus pensionisüsteemide korraldamise eest, samuti pensionisüsteemi kolme eri "samba" rolli üle otsustamise eest eri liikmesriikides. Teise samba raames peaks neile samuti jääma täielik vastutus erinevate tööandjapensioni hüvitisi pakkuvate asutuste, nagu näiteks (majandussektorite) sektoraalsete pensionifondide, ettevõtete pensionifondide ja elukindlustusseltside ülesannete ja tegevuse eest. Käesolev direktiiv ei sea seda eesõigust kahtluse alla.(10) Füüsilisest isikust ettevõtjate osalust tööandjapensioni kogumisasutustes käsitlevates siseriiklikes eeskirjades esineb erinevusi. Mõnes liikmesriigis võivad tööandjapensioni kogumisasutused tegutseda selliste kutsealade või kutsealarühmadega sõlmitud kokkulepete alusel, mille liikmed tegutsevad füüsilisest isikust ettevõtjatena, või otse füüsilisest isikust ettevõtjatega ja töötajatega sõlmitud kokkulepete alusel. Mõnes liikmesriigis võib füüsilisest isikust ettevõtja samuti asutusega liituda, kui ta tegutseb tööandjana või osutab oma kutseala teenuseid teisele ettevõtjale. Mõnes liikmesriigis ei saa füüsilisest isikust ettevõtjad tööandjapensioni kogumisasutusega liituda enne, kui teatavad nõuded, sealhulgas sotsiaal- ja tööõigusaktides kehtestatud nõuded on täidetud.(11) Asutused, kes haldavad ühenduse tasandil juba kooskõlastatud sotsiaalkindlustusskeeme, tuleks käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta. Sellest olenemata tuleks arvesse võtta nende asutuste eripära, kes korraldavad ühes liikmesriigis nii sotsiaalkindlustusskeeme kui ka tööandjapensioni skeeme.(12) Finantsasutused, kelle tegevus on ühenduse õigusliku raamistiku piires juba reguleeritud, tuleks käesoleva direktiivi kohaldamisalast üldiselt välja jätta. Kuna kõnealused asutused võivad mõnel juhul siiski osutada tööandjapensionidega seotud teenuseid, siis on oluline tagada, et käesolev direktiiv ei põhjusta konkurentsimoonutusi. Selliseid moonutusi saab ära hoida, kohaldades käesoleva direktiivi usaldatavusnõudeid elukindlustusseltside tööandjapensionidega seotud tegevuse suhtes. Komisjon peaks samuti hoolikalt jälgima tööandjapensionide turuolukorda ja hindama võimalust laiendada käesoleva direktiivi vabatahtlikku kohaldamist teiste reguleeritud finantsasutuste suhtes.(13) Püüdes tagada finantsilist kindlust pensioniloleku ajal, peaksid tööandjapensioni kogumisasutuste makstavad hüvitised üldiselt katma pensioni maksmise kuni hüvitisesaaja surmani. Samuti peaks olema võimalik maksta hüvitisi teatud tähtaja jooksul või ühekordse summana.(14) Oluline on tagada, et vanurid ja puudega inimesed ei satuks vaesuse ohtu ja et neil oleks rahuldav elatustase. Biomeetriliste riskide piisav katmine tööandjapensioni korralduses on vanurite vaesuse ja kindlusetuse vastu võitlemise seisukohalt oluline. Pensioniskeemi loomisel peaksid tööandjad ja töötajad või nende esindajad võtma arvesse võimalust, et pensioniskeem sisaldaks vahendeid pikaealisuse ja töövõimetuse riskide katmiseks, samuti vahendeid toitja kaotanud ülalpeetavate jaoks.(15) Võimaldades liikmesriikidel välja jätta siseriiklike rakendusaktide kohaldamisalast asutused, kes haldavad skeeme, millega on hõlmatud vähem kui 100 isikut, võidakse järelevalvet mõnes liikmesriigis hõlbustada, ilma et see kahjustaks kõnealuse valdkonna siseturu nõuetekohast toimimist. See ei tohi aga piirata kõnealuste asutuste õigust nimetada oma investeerimisportfellide juhtimiseks ja varade haldamiseks investeerimisjuhte ja haldajaid, kelle elu- või asukoht on teises liikmesriigis ning kes on nõuetekohaselt saanud tegevusloa.(16) Asutused, kellega liitunutel ei ole õigust teatava suurusega hüvitistele ja nende liitunute huvid on kaitstud kohustusliku seadusejärgse maksevõimetuse kindlustusega, nagu "Unterstützungskassen" Saksamaal, peaksid olema jäetud käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja.(17) Liitunute ja hüvitisesaajate kaitsmiseks peaksid tööandjapensioni kogumisasutused piirduma käesolevas direktiivis osutatud tegevuste ja nendest tulenevate tegevustega.(18) Sponsorettevõtja pankroti korral on liitunul oht kaotada nii oma töökoht kui ka omandatud pensioniõigused. Seetõttu tuleb tagada, et kõnealune ettevõtja ja asutus on üksteisest selgesti eraldatud ning liitunute kaitsmiseks on kehtestatud minimaalsed usaldatavusnormatiivid.(19) Tööandjapensioni kogumisasutuste tegutsemises ja järelevalve teostamises on liikmesriigiti olulisi erinevusi. Mõnes liikmesriigis ei saa järelevalvet teostada mitte üksnes asutuse enda üle, vaid ka nende üksuste või ettevõtjate üle, kes on volitatud kõnealuseid asutusi juhtima. Liikmesriigid peaksid saama seda eripära arvesse võtta, kuid tingimusel, et kõik käesolevas direktiivis sätestatud nõuded on täidetud. Liikmesriigid peaksid samuti saama lubada kindlustusüksustel ja teistel finantsteenuseid osutavatel üksustel juhtida tööandjapensioni kogumisasutusi.(20) Tööandjapensioni kogumisasutused on finantsteenuste osutajad, kes kannavad tööandjapensioni hüvitiste maksmise eest suurt vastutust, ning seetõttu peaksid nende tegevus ja tegutsemistingimused vastama teatavatele minimaalsetele usaldatavusnormatiividele.(21) Kuna teatavates liikmesriikides on asutusi eriti palju, tuleb asutustelt nõutava eelloa andmise suhtes leida praktiline lahendus. Kui aga asutus soovib juhtida skeemi teises liikmesriigis, tuleks sellelt asutuselt nõuda päritoluliikmesriigi pädeva asutuse eelluba.(22) Iga liikmesriik peaks nõudma, et iga tema territooriumil asuv asutus koostab raamatupidamise aastaaruande ja tegevusaruande, mis võtavad arvesse iga asutuse juhitava pensioniskeemi, ning vajaduse korral iga pensioniskeemi raamatupidamise aastaaruande ja tegevusaruande. Auditeerimise eest vastutava isiku poolt nõuetekohaselt kinnitatud raamatupidamise aastaaruanne ja tegevusaruanne, mis annavad asutuse varadest, kohustustest ja finantsseisundist tõese ja erapooletu ülevaate ning mis võtavad arvesse iga asutuse juhitava pensioniskeemi, on pensioniskeemiga hõlmatud isikutele, skeemi hüvitisesaajatele ja pädevatele asutustele oluliseks teabeallikaks. Nende abil saavad eelkõige pädevad asutused jälgida, kas asutus on majanduslikult usaldatav, ja hinnata asutuse suutlikkust täita kõiki oma lepingulisi kohustusi.(23) Asjakohase teabe andmine pensioniskeemiga hõlmatud isikutele ja hüvitisesaajatele on äärmiselt oluline. See on eriti oluline asutuse majandusliku usaldatavuse, lepingutingimuste, hüvitiste ja kogunenud pensioniõiguste tegeliku rahastatuse, investeerimispoliitika ning riskide ja kulude haldamisega seotud teabenõuete puhul.(24) Tööandjapensioni kogumisasutuse investeerimispoliitika on otsustavaks teguriks nii tööandjapensionide turvalisuse kui ka taskukohasuse seisukohalt. Asutused peaksid seepärast koostama ülevaate investeerimispõhimõtete kohta ja selle vähemalt iga kolme aasta tagant läbi vaatama. Ülevaade peaks olema kättesaadav pädevatele asutustele ning soovi korral samuti igale pensioniskeemiga hõlmatud isikule ja hüvitisesaajale.(25) Oma põhikirjast tulenevate ülesannete täitmiseks tuleks pädevatele asutustele anda küllaldased õigused teabe saamiseks ja volitused sekkumiseks asutuste ja neid tegelikult juhtivate isikute suhtes. Kui tööandjapensioni kogumisasutus on andnud üle sisulise tähtsusega ülesanded nagu investeeringute juhtimine, infotehnoloogia või raamatupidamine teistele ettevõtjatele (allhange), siis peaks olema võimalik laiendada teabe saamise õigusi ja sekkumisvolitusi nendele allhanketeenustele, et kontrollida, kas kõnealuseid ülesandeid täidetakse järelevalve eeskirjade kohaselt.(26) Kindlustustehniliste eraldiste kaalutletud arvutamine on oluliseks tingimuseks selle tagamisel, et asutus suudab täita pensionihüvitiste maksmise kohustusi. Kindlustustehnilised eraldised tuleb arvutada tunnustatud kindlustusstatistiliste meetodite põhjal ja need tuleb kinnitada kvalifitseeritud isikutel. Maksimaalne intressimäär valitakse ettevaatuspõhimõtet järgides vastavalt asjakohastele siseriiklikele eeskirjadele. Kindlustustehniliste eraldiste miinimumsumma peaks olema piisav hüvitisesaajatele juba makstavate hüvitiste maksmise jätkamiseks ja kajastama liitunutele kogunenud pensioniõigustest tulenevaid kohustusi.(27) Asutuste poolt kaetud riskid erinevad oluliselt liikmesriigiti. Seepärast peaks päritoluliikmesriikidel olema võimalik arvutada kindlustustehnilisi eraldisi käesoleva direktiivi sätteid täiendavate ja nendest sätetest üksikasjalikumate eeskirjade kohaselt.(28) Kindlustustehniliste eraldiste katmine piisavate ja asjakohaste varadega kaitseb pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate huve sponsorettevõtja pankroti korral. Eriti piiriülese tegevuse korral on liikmesriikide kohaldatavate järelevalvepõhimõtete vastastikuse tunnustamise tõttu vajalik, et kindlustustehnilised eraldised oleksid alati täielikult kaetud.(29) Kui asutus ei tegutse piiriüleselt, peaks liikmesriikidel olema võimalik lubada alafinantseerimist tingimusel, et kehtestatakse nõuetekohane kava täieliku finantseerimise taastamiseks, ilma et see piiraks tööandja pankroti korral töötajate kaitset käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamist käsitleva nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiivi 80/987/EMÜ [4] kohaldamist.(30) Paljudel juhtudel võib tööandjapensioni kogumisasutuse asemel sponsorettevõtja katta biomeetrilisi riske või tagada teatavaid hüvitisi või investeeringuid. Mõnel juhul annab siiski asutus ise kõnealuse katte või tagatised ja sponsorettevõtja kohustused on üldjuhul täidetud vajalike osamaksude tasumisega. Sel juhul sarnanevad pakutavad tooted elukindlustusseltside toodetega, mistõttu peaks asjassepuutuvatelt asutustelt nõudma samasuguseid täiendavaid omavahendeid nagu elukindlustusseltsidelt.(31) Tööandjapensioni kogumisasutused on väga pikaajalised investeerijad. Asutuste varasid ei tohi üldjuhul kasutada muuks otstarbeks kui pensionihüvitiste maksmiseks. Pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate õiguste piisavaks kaitsmiseks peaksid asutused saama valida varade sellise jaotuse, mis sobib kõige paremini nende kohustuste täpse iseloomu ja ajalise kehtivusega. Nendel põhjustel on vaja tõhusat järelevalvet ja investeerimiseeskirjade suhtes tuleks kohaldada lähenemist, mis annab asutustele piisavalt paindlikkust kõige turvalisema ja tõhusama investeerimispoliitika määramiseks ning mis kohustab neid tegutsema kaalutletult. Ettevaatuspõhimõte nõuab seega iga tööandjapensioni kogumisasutuse liikmeskonna struktuuriga kohandatud investeerimispoliitikat.(32) Järelevalve meetodid ja praktika erinevad liikmesriigiti. Seetõttu tuleks liikmesriikidele anda teatav õigus valida, milliseid konkreetseid investeerimist käsitlevaid eeskirju nad soovivad kehtestada oma territooriumil asuvate asutuste suhtes. Nende eeskirjadega ei tohi aga piirata kapitali vaba liikumist, kui see ei ole põhjendatud ettevaatuspõhimõttega.(33) Kuna tööandjapensioni kogumisasutused on väga pikaajalised investeerijad, kellel on madal likviidsusrisk, siis võivad nad investeerida nii mittelikviidsesse varasse nagu aktsiad kui ka riskikapitaliturgudesse ettevaatuspõhimõtet järgides usaldusväärses ulatuses. Lisaks võivad nad saada kasu rahvusvahelise mitmekesistamise eelistest. Seetõttu ei tohiks piirata investeerimist aktsiatesse, riskikapitaliturgudesse ja valuutasse, mis on denomineeritud muus vääringus kui kohustused, välja arvatud ettevaatuspõhimõttega põhjendatud juhtudel.(34) Kui aga asutus tegutseb piiriüleselt, võivad vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused nõuda teatavate piirangute kohaldamist investeerimisele aktsiatesse ja sarnastesse varadesse, millega ei ole lubatud reguleeritud turul kaubelda, sama ettevõtja emiteeritud aktsiatesse ja muudesse instrumentidesse või muus vääringus väljendatud varadesse tingimusel, et kõnealuseid nõudeid kohaldatakse ka vastuvõtvas liikmesriigis asuvate asutuste suhtes.(35) Piirates asutuste vabadust valida endale asjakohase tegevusloa saanud varahaldur, piiratakse konkurentsi siseturul, mistõttu sellised piirangud tuleks kõrvaldada.(36) Asutustel peaks olema võimalus osutada oma teenuseid teistes liikmesriikides, ilma et see piiraks pensionisüsteemi korraldust käsitlevate siseriiklike sotsiaal- ja tööõigusaktide kohaldamist, kaasa arvatud kohustusliku liitumise ja kollektiivläbirääkimiste teel saavutatud kokkulepete tulemuste osas. Asutustel tuleks lubada vastu võtta toetusi teistes liikmesriikides asuvatelt ettevõtjatelt ja juhtida pensioniskeeme, millel on liitunuid rohkem kui ühest liikmesriigist. Selle tulemusena saavutaksid kõnealused asutused märkimisväärse mastaabisäästu, paraneks ühenduse majanduse konkurentsivõime ja hõlbustuks tööjõu liikumine. See nõuab usaldatavusnormatiivide vastastikust tunnustamist. Järelevalvet kõnealuste usaldatavusnormatiivide nõuetekohase rakendamise üle teostavad päritoluliikmesriigi pädevad asutused, kui ei ole sätestatud teisiti.(37) Kui ühes liikmesriigis asuv asutus juhib teises liikmesriigis sõlmitud tööandjapensioni skeemi, siis peaks ta täielikult järgima vastuvõtvas liikmesriigis kehtivaid sotsiaal- ja tööõigusaktide sätteid selles osas, mis on seotud tööandjapensionidega, näiteks pensionihüvitiste määratlus ja maksmine ning pensioniõiguste üleandmise tingimused.(38) Kui pensioniskeem on muust tegevusest eraldatud, kohaldatakse käesoleva direktiivi sätteid sellele skeemi suhtes eraldi.(39) On oluline sätestada liikmesriikide pädevate asutuste vaheline koostöö järelevalve eesmärgil ning nende pädevate asutuste ja komisjoni vaheline muul eesmärgil tehtav koostöö. Oma kohustuste täitmiseks ja käesoleva direktiivi ühtsele ja õigeaegsele rakendamisele kaasaaitamiseks peaksid pädevad asutused andma üksteisele käesoleva direktiivi sätete kohaldamiseks vajalikku teavet. Komisjon on osutanud kavatsusele luua järelevaatajate komitee, et edendada riiklike pädevate asutuste vahelist koostööd, kooskõlastamist ja arvamuste vahetamist ning soodustada järjekindlust käesoleva direktiivi rakendamisel.(40) Tööandjapensioni kogumisasutusi hõlmava ühenduse ühise õigusliku raamistiku loomise eesmärki ei suuda liikmesriigid piisavas ulatuses saavutada, vaid nimetatud eesmärki on selle saavutamiseks kavandatud meetmete ulatuse ja mõju tõttu parem saavutada ühenduse tasandil, mistõttu võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Mainitud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, mis on vajalik kõnesoleva eesmärgi saavutamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1TeemaKäesoleva direktiiviga kehtestatakse tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse alustamise ja majandustegevuse eeskirjad.Artikkel 2Reguleerimisala1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse tööandjapensioni kogumisasutuste suhtes. Kui vastavalt siseriiklikule õigusele tööandjapensioni kogumisasutused ei ole juriidilised isikud, kohaldavad liikmesriigid käesolevat direktiivi kas nende asutuste suhtes või, kooskõlas lõikega 2, nende asjakohase tegevusloa saanud üksuste suhtes, kes vastutavad kõnealuste asutuste juhtimise eest ning tegutsevad nende asutuste nimel.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata:a) sotsiaalkindlustuse skeeme haldavate asutuste suhtes, kes kuuluvad määruse (EMÜ) nr 1408/71 [5] ja määruse (EMÜ) nr 574/72 [6] reguleerimisalasse;b) asutuste suhtes, kes kuuluvad direktiivi 73/239/EMÜ, [7] direktiivi 85/611/EMÜ, [8] direktiivi 93/22/EMÜ, [9] direktiivi 2000/12/EÜ [10] ja direktiivi 2002/83/EÜ [11] reguleerimisalasse;c) põlvkondadevahelise ümberjaotusskeemi alusel tegutsevate asutuste suhtes;d) asutuste suhtes, kelle sponsorettevõtja töötajatel ei ole õigusi hüvitistele ja kelle sponsorettevõtja saab varad lunastada igal ajal, täitmata vältimatult oma pensionihüvitiste maksmise kohustusi;e) äriühingute suhtes, kes kasutavad bilansilisi reserve oma töötajatele pensionihüvitiste maksmiseks.Artikkel 3Kohaldamine sotsiaalkindlustusskeeme haldavate asutuste suhtesTööandjapensioni kogumisasutuste suhtes, kes haldavad ka selliseid kohustuslikke töötamisega seotud pensioniskeeme, mida loetakse määruste (EMÜ) nr 1408/71 ja (EMÜ) nr 574/72 kohaldamisalasse kuuluvateks sotsiaalkindlustusskeemideks, kuuluvad käesoleva direktiivi kohaldamisalasse mittekohustusliku tööandjapensioni kogumisega seotud tegevuse osas. Sellisel juhul peab kohustusi ja neile vastavaid varasid hoidma eraldi muust tegevusest ning neid ei ole võimalik üle kanda sellistesse kohustuslikesse pensioniskeemidesse, mida loetakse sotsiaalkindlustusskeemideks, või vastupidi.Artikkel 4Vabatahtlik kohaldamine direktiivi 2002/83/EÜ kohaldamisalasse kuuluvate asutuste suhtesPäritoluliikmesriigid võivad kohaldada käesoleva direktiivi artikleid 9–16 ja artikleid 18–20 direktiivi 2002/83/EÜ kohaldamisalasse kuuluvate kindlustusseltside tööandjapensioni kogumisega seotud tegevuse suhtes. Sellisel juhul peab kõiki mainitud tegevusele vastavaid varasid ja kohustusi hoidma eraldi muust tegevusest ning neid haldama ja korraldama eraldi kindlustusseltsi muust tegevusest, ilma et neid oleks võimalik üle kanda.Sellisel juhul ja ainult niivõrd, kui see puudutab seltside tööandjapensioni kogumisega seotud tegevust, ei kohaldata kindlustusseltside suhtes direktiivi 2002/83/EÜ artikleid 20–26, 31 ja 36.Päritoluliikmesriik tagab, et kas pädevad asutused või direktiivi 2002/83/EÜ reguleerimisalasse kuuluvate kindlustusseltside järelevalve eest vastutavad asutused kontrollivad osana oma järelevalvealasest tööst, et tööandjapensioni kogumisega seotud tegevus on rangelt eraldatud muust tegevusest.Artikkel 5Väikesed pensioniasutused ja riiklikud sotsiaalkindlustusskeemidLiikmesriigid võivad otsustada mitte kohaldada käesolevat direktiivi kas tervikuna või osaliselt, välja arvatud artiklit 19, nende territooriumil asuva asutuse suhtes, kes haldab pensioniskeeme, millel on kokku vähem kui 100 liitunut. Kui artikli 2 lõikest 2 ei tulene teisiti, peab sellistele asutustele siiski andma õiguse kohaldada käesolevat direktiivi vabatahtlikult. Artiklit 20 võib kohaldada ainult siis, kui kohaldatakse direktiivi kõiki teisi sätteid.Liikmesriigid võivad valida mitte kohaldada artikleid 9–17 asutuste suhtes, kes tegelevad tööandjapensionide pakkumisega seaduse alusel ja ametiasutuste tagatisel. Artiklit 20 võib kohaldada ainult siis, kui kohaldatakse direktiivi kõiki teisi sätteid.Artikkel 6MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) tööandjapensioni kogumisasutus või asutus – asutus, olenemata tema õiguslikust vormist, kes tegutseb rahastatuse põhimõttel, on loodud eraldi sponsorettevõtjast või spondeerivast ettevõtlusharust eesmärgiga pakkuda tööandjapensioni hüvitisi kokkuleppe või lepingu alusel, mis on sõlmitud:- tööandja(te) ja töötaja(te) või nende vastavate esindajate vahel individuaalselt või kollektiivselt, või- füüsilisest isikust ettevõtjatega kooskõlas päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi õigusaktidega,ja kes teostab otseselt nendest tegevustest tulenevaid tegevusi;b) pensioniskeem – leping, kokkulepe, usaldusleping või eeskiri, milles nähakse ette antavad pensionihüvitised ja nende andmise tingimused;c) sponsorettevõtja – tööandjapensioni kogumisasutusele osamakseid tegev ettevõtja või muu organ, olenemata sellest, kas see hõlmab ühte või enamat juriidilist või füüsilist isikut või koosneb ühest või enamast juriidilisest või füüsilisest isikust, kes tegutseb tööandjana või füüsilisest isikust ettevõtjana või mis tahes nende kombinatsioonina;d) pensionihüvitised – hüvitised, mida makstakse pensionilejäämise või oodatava pensionilejäämise korral või lisaks kõnealustele hüvitistele ja neid täiendavatena surma, töövõimetuse või töötamise lõpetamise korral või haiguse, vaesuse või surma korral toetustena tehtavad maksed või osutatavad teenused. Et soodustada finantsilist kindlust pensioniloleku ajal, makstakse neid hüvitisi tavaliselt kuni hüvitisesaaja surmani. Neid võib siiski maksta ka tähtajaliselt või ühekordse summana;e) liitunu või pensioniskeemiga hõlmatud isik – isik, kes on praegu või tulevikus oma kutsealase tegevuse alusel õigustatud saama pensionihüvitisi vastavalt pensioniskeemi tingimustele;f) hüvitisesaaja – isik, kes saab pensionihüvitisi;g) pädev asutus – riiklik asutus, kes on määratud täitma käesolevas direktiivis ettenähtud kohustusi;h) biomeetrilised riskid – surma, töövõimetusega ja pikaealisusega seotud riskid;i) päritoluliikmesriik – liikmesriik, kus on asutuse registrijärgne asukoht ja tema juhatuse peamine asukoht, või kui asutusel ei ole registrijärgset asukohta, tema juhatuse peamine asukoht;j) vastuvõttev liikmesriik – liikmesriik, kelle tööandjapensioni skeeme käsitlevaid sotsiaal- ja tööõigusakte kohaldatakse sponsorettevõtja ja pensioniskeemiga hõlmatud isikute vaheliste suhete suhtes.Artikkel 7Asutuse tegevusLiikmesriigid peavad nõudma nende territooriumil asuvatelt asutustelt oma tegevuse piiramist pensionihüvitistega seotud tegevuste ja nendest tulenevate tegevustega.Kui kindlustusselts korraldab tööandjapensioni kogumisega seotud tegevust vastavalt artiklile 4, hoides selle tegevusega seotud varad ja kohustused eraldi muust tegevusest, piiratakse kõnealuste varade ja kohustuste kasutamist pensionihüvitistega seotud tegevusteks ja otseselt nendest tulenevateks tegevusteks.Artikkel 8Sponsorettevõtja ja tööandjapensioni kogumisasutuse õiguslik eraldatusIga liikmesriik tagab sponsorettevõtja ja tööandjapensioni kogumisasutuse õigusliku eraldatuse selleks, et kaitsta asutuse varasid pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate huvides sponsorettevõtja pankroti korral.Artikkel 9Tegevusele esitatavad tingimused1. Iga liikmesriik tagab kõikide tema territooriumil asuvate asutuste suhtes, et:a) asutus on kantud riiklikusse registrisse pädeva järelevalveasutuse poolt või asutus on saanud asjakohase tegevusloa; artiklis 20 viidatud piiriülese tegevuse korral märgitakse registrisse ka need liikmesriigid, kus asutus tegutseb;b) asutuse tegevjuhid on hea mainega isikud, kellel on asjakohane kutsekvalifikatsioon ja kogemus või kes palkavad asjakohase kutsekvalifikatsiooni ja kogemusega nõustajaid;c) kõikide asutuse hallatavate pensioniskeemide toimimise suhtes rakendatakse nõuetekohaselt kehtestatud eeskirju ja pensioniskeemiga hõlmatud isikuid on kõnealustest eeskirjadest piisavalt teavitatud;d) aktuaar või selle valdkonna muu spetsialist, näiteks audiitor arvutab ja kinnitab kõik kindlustustehnilised eraldised vastavalt siseriiklikele õigusaktidele päritoluliikmesriigi pädevate asutuste tunnustatud kindlustusstatistiliste meetodite alusel;e) kui sponsorettevõtja tagab pensionihüvitiste maksmist, siis ta võtab endale kohustuse asutuse korrapäraseks rahastamiseks;f) skeemiga hõlmatud isikuid teavitatakse piisavalt pensioniskeemi tingimustest, eriti:i) pensioniskeemi osapoolte õigustest ja kohustustest;ii) pensioniskeemiga seotud finants-, tehnilistest ja muudest riskidest;iii) kõnealuste riskide iseloomust ja jaotumisest.2. Liikmesriigid võivad ette näha kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega ja võttes arvesse sotsiaalkindlustussüsteemide pakutavate pensionihüvitiste ulatust, et pensioniskeemiga hõlmatud isikutele pakutakse lisahüvitistena võimalust pikaealisuse ja töövõimetuse riskide katteks, toitja kaotanud ülalpeetavate toetamiseks ja osamaksete tagasimaksmise tagamiseks, kui tööandjad ja töövõtjad või nende vastavad esindajad nii kokku lepivad.3. Iga liikmesriik võib kehtestada tema territooriumil asuva asutuse tegutsemisele muid nõudeid selleks, et tagada pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate nõuetekohane kaitse.4. Iga liikmesriik võib lubada või nõuda, et tema territooriumil asuvad asutused annavad asutuse juhtimise tervikuna või osaliselt üle teistele kõnealuste asutuste nimel tegutsevatele üksustele.5. Artiklis 20 viidatud piiriülese tegevuse korral peab asutusel tegutsemiseks olema päritoluliikmesriigi pädeva asutuse eelluba.Artikkel 10Raamatupidamise aastaaruanne ja tegevusaruanneIga liikmesriik nõuab, et kõik tema territooriumil asuvad asutused koostavad raamatupidamise aastaaruande ja tegevusaruande, mis võtavad arvesse iga asutuse juhitava pensioniskeemi, ning vajaduse korral iga pensioniskeemi raamatupidamise aastaaruande ja tegevusaruande. Raamatupidamise aastaaruanne ja tegevusaruanne peavad andma asutuse varadest, kohustustest ja finantsolukorrast tõese ja erapooletu ülevaate. Raamatupidamise aastaaruandes ja tegevusaruandes esitatud teave peab olema ühtne, kõikehõlmav, erapooletult esitatud ning nõuetekohaselt ja kooskõlas siseriiklike õigusaktidega kinnitatud volitatud isikute poolt.Artikkel 11Pensioniskeemiga hõlmatud isikutele ja hüvitisesaajatele antav teave1. Sõltuvalt pensioniskeemi iseloomust tagab iga liikmesriik, et iga tema territooriumil asuv asutus annab vähemalt käesolevas artiklis ettenähtud teavet.2. Pensioniskeemiga hõlmatud isikud ja hüvitisesaajad ja/või vajaduse korral nende esindajad peavad saama:a) soovi korral artiklis 10 nimetatud raamatupidamise aastaaruande ja tegevusaruande ning kui asutus vastutab rohkem kui ühe pensioniskeemi eest, nende konkreetse pensioniskeemiga seotud raamatupidamise aastaaruande ja tegevusaruande;b) mõistliku aja jooksul kogu olulise teabe pensioniskeemi eeskirjade muudatuste kohta.3. Artiklis 12 nimetatud investeerimispõhimõtete ülevaade peab soovi korral olema kättesaadav pensioniskeemiga hõlmatud isikutele ja hüvitisesaajatele ja/või vajaduse korral nende esindajatele.4. Iga pensioniskeemiga hõlmatud isik peab lisaks saama soovi korral üksikasjalikku ja olulist teavet:a) pensionihüvitiste sihttaseme kohta, kui seda kohaldatakse;b) hüvitiste taseme kohta töösuhte lõppemisel;c) investeerimisvõimaluste ja tegeliku investeerimisportfelli kohta, samuti riskiga kokkupuute ja investeeringutega seotud kulude kohta, kui pensioniskeemiga hõlmatud isik kannab investeerimisriski;d) pensioniõiguste üleandmise korra kohta teisele tööandjapensioni kogumisasutusele töösuhte lõpetamise korral.Pensioniskeemiga hõlmatud isikutele saadetakse igal aastal lühiülevaade asutuse olukorrast ja kogunenud pensioniõiguste finantseerimise hetketasemest.5. Iga hüvitisesaaja peab pensionilejäämisel või muude hüvitiste maksmise tähtpäeva saabumisel saama asjakohast teavet saadaolevate hüvitiste ja vastavate maksevõimaluste kohta.Artikkel 12Investeerimispõhimõtete ülevaadeIga liikmesriik tagab, et iga tema territooriumil asuv asutus koostab kirjalikult investeerimispõhimõtete ülevaate ja vaatab selle üle vähemalt iga kolme aasta tagant. Ülevaade tuleb läbi vaadata viivitamata pärast kõiki olulisi investeerimispoliitika muudatusi. Liikmesriigid peavad sätestama, et kõnealune ülevaade sisaldab vähemalt investeerimisriski hindamismeetodeid, rakendatud riskijuhtimisprotsesse ja strateegiat, mille alusel on asutus oma varad jaotanud, võttes arvesse pensionikohustuste iseloomu ja ajalist kehtivust.Artikkel 13Pädevatele asutustele antav teaveIga liikmesriik tagab, et pädevatel asutustel on kõikide tema territooriumil asuvate asutuste suhtes vajalikud volitused ja vahendid:a) nõuda asutuselt, juhatuse liikmetelt ja muudelt juhtidelt või asutust kontrollivatelt juhatajatelt või isikutelt kõikide majandustegevusega seotud aspektide kohta teabe andmist või kõikide äritegevusega seotud dokumentide esitamist;b) kontrollida asutuse ja teiste ettevõtjate vahelisi või asutustevahelisi suhteid, kui asutused on üle andnud ülesandeid kõnealustele ettevõtjatele või asutustele (allhange), mis mõjutavad asutuse finantsolukorda või on tulemusliku järelevalve teostamise seisukohalt olulised;c) saada korrapäraselt investeerimispõhimõtete ülevaadet, raamatupidamise aastaaruannet ja tegevusaruannet ning kõiki järelevalve teostamiseks vajalikke dokumente. Need võivad olla järgmised dokumendid:i) asutusesisesed raamatupidamise vahearuanded;ii) kindlustusmatemaatilised hinnangud ja üksikasjalikud eeldused;iii) varade ja kohustuste vastavuse käsitlus;iv) tõendid investeerimispõhimõtete järgimise kohta;v) tõendid osamaksete plaanikohase tasumise kohta;vi) artiklis 10 nimetatud raamatupidamise aastaaruannete auditeerimise eest vastutavate isikute aruanded;d) teostada kohapealset kontrolli asutuse ruumides ja vajaduse korral allhanketegevuste üle, et kontrollida, kas tegevus on kooskõlas järelevalveeeskirjadega.Artikkel 14Pädevate asutuste sekkumisvolitused ja ülesanded1. Pädevad asutused peavad nõudma, et igal nende territooriumil asuval asutusel on asjakohane juhtimis- ja raamatupidamiskord ning piisavad sisekontrollimehhanismid.2. Pädevatel asutustel peavad olema volitused mis tahes nende territooriumil asuva asutuse või seda asutust juhtivate isikute suhtes kõikide asjakohaste ja vajalike meetmete, vajaduse korral ka haldus- või rahaliste meetmete tarvitusele võtmiseks pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate huve kahjustavate rikkumiste ärahoidmiseks või heastamiseks.Pädevad asutused võivad samuti piirata asutuse varade vaba käsutamist või selle keelata eelkõige juhul, kui:a) asutus ei ole määranud piisavaid kogu tegevust hõlmavaid kindlustustehnilisi eraldisi või tema varad ei ole piisavad kindlustustehniliste eraldiste tagamiseks;b) asutus ei täida õigusaktides ettenähtud omavahendeid käsitlevaid tingimusi.3. Pensionikeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate huvide kaitsmiseks võivad pädevad asutused anda üle nende territooriumil asuvat asutust juhtivate isikute päritoluliikmesriigi õigusaktides ettenähtud volitused tervikuna või osaliselt eriesindajale, kes on sobilik nende volituste kasutamiseks.4. Pädevad asutused võivad piirata nende territooriumil asuva asutuse tegevust või selle keelata eelkõige juhul, kui:a) asutus ei kaitse nõuetekohaselt pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate huve;b) asutus ei täida enam tegevusele esitatud tingimusi;c) asutus jätab olulisel määral täitmata tema suhtes kohaldatavatest eeskirjadest tulenevad kohustused;d) asutus ei järgi piiriülese tegevuse korral vastuvõtva liikmesriigi tööandjapensionide suhtes kohaldatavaid sotsiaal- ja tööõigusaktide nõudeid.Iga asutuse tegevuse keelustamise otsust põhjendatakse üksikasjalikult ja sellest teatatakse asjassepuutuvale asutusele.5. Liikmesriigid tagavad, et vastavalt käesolevale direktiivile kehtestatud õigus- ja haldusnormide alusel asutuste kohta tehtud otsuste peale on õigus esitada kaebus kohtule.Artikkel 15Kindlustustehnilised eraldised1. Päritoluliikmesriik tagab, et tööandjapensioni skeeme haldavad asutused kehtestavad alati kõikide oma pensioniskeemide kohta piisava suurusega kindlustusvastutuse, mis vastab olemasolevatest pensionilepingutest tulenevatele rahalistele kohustustele.2. Päritoluliikmesriik tagab, et tööandjapensioni skeeme haldavad asutused määravad, kui need asutused katavad biomeetrilisi riske ja/või tagavad investeeringuid või teatavat hüvitiste taset, kõikide nende pensioniskeemide osas piisavad kindlustustehnilised eraldised.3. Kindlustustehnilisi eraldisi arvutatakse igal aastal. Päritoluliikmesriik võib siiski lubada, et arvutus tehakse kord kolme aasta jooksul, kui asutus esitab pensioniskeemiga hõlmatud isikutele ja/või pädevatele asutustele tõendi või aruande vahepealsetel aastatel tehtud kohanduste kohta. Tõend või aruanne kajastab kindlustustehniliste eraldiste kohandatud arengut ja kaetud riskides esinenud muutusi.4. Aktuaar või valdkonna muu spetsialist, näiteks audiitor arvutab ja kinnitab kindlustustehnilised eraldised vastavalt siseriiklikele õigusaktidele päritoluliikmesriigi pädevate asutuste tunnustatud kindlustusstatistiliste meetodite alusel järgmiste põhimõtete kohaselt:a) kindlustustehniliste eraldiste miinimumsumma arvutatakse piisavalt kaalutletud kindlustusmatemaatilise hinnangu abil, võttes arvesse kõiki hüvitiste ja osamaksetega seotud kohustusi vastavalt asutuse pensionikorraldusele. See miinimumsumma peab olema piisav nii hüvitisesaajatele juba väljamakstavate pensionide ja hüvitiste maksmise jätkamiseks kui ka kajastama pensioniskeemiga hõlmatud isikutele kogunenud pensioniõigustest tulenevaid kohustusi. Kohustuste hindamiseks valitud majanduslikud ja kindlustusmatemaatilised eeldused peab samuti valima kaalutletult, võttes vajaduse korral arvesse sobivat marginaali ebasoodsa kõrvalekalde jaoks;b) kasutatav intressi maksimummäär valitakse kaalutletult ja määratakse kooskõlas päritoluliikmesriigi asjakohaste eeskirjadega. Sellise kaalutletud intressimäära määramisel võetakse arvesse:- asutuse vastavate varade kasumit ja investeeringute tulevast kasumit, ja/või- kõrgekvaliteediliste või riigi võlakirjade turukasumit;c) kindlustustehniliste eraldiste arvutamiseks kasutatavad biomeetrilised tabelid peavad põhinema ettevaatuspõhimõttel, võttes arvesse pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja pensioniskeemide peamisi omadusi, eelkõige eeldatavaid muutusi asjakohastes riskides;d) kindlustustehniliste eraldiste arvutamise meetodid ja alused peavad üldiselt jääma ühest aruandeaastast teise muutumatuks. Nende muutmine võib siiski olla põhjendatud, kui eelduste aluseks olevad õiguslikud, demograafilised või majanduslikud asjaolud muutuvad.5. Päritoluliikmesriik võib kindlustustehniliste eraldiste arvutamise suhtes kohaldada täiendavaid üksikasjalikumaid nõudeid, et tagada pensioniskeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate huvide nõuetekohane kaitse.6. Kindlustustehniliste eraldiste arvutamist käsitlevate eeskirjade edasiseks harmoneerimiseks niivõrd, kui see on põhjendatud – võttes arvesse eelkõige intressimäära ja muid kindlustustehniliste eraldiste taset mõjutavaid eeldusi – esitab komisjon iga kahe aasta tagant või liikmesriigi soovil aruande piiriülese tegevuse arenguga seotud olukorra kohta.Komisjon teeb ettepaneku vajalike meetmete kohta intressimäärade erinevatest tasemetest põhjustatud võimalike moonutuste vältimiseks ja pensioniskeemide hüvitisesaajate või pensioniskeemiga hõlmatud isikute huvide kaitsmiseks.Artikkel 16Kindlustustehniliste eraldiste rahastamine1. Päritoluliikmesriik nõuab, et igal asutusel oleks alati olemas piisavad ja asjakohased varad kõikide tema hallatavate pensioniskeemide osas kindlustustehniliste eraldiste katmiseks.2. Päritoluliikmesriik võib lubada, et asutuse varad on piiratud ajavahemiku jooksul kindlustustehniliste eraldiste katmiseks ebapiisavad. Sellisel juhul nõuavad pädevad asutused, et asutus koostaks konkreetse ja teostatava taastamiskava lõikes 1 esitatud nõuete täitmise tagamiseks. Kava suhtes kohaldatakse järgmisi tingimusi:a) asutus koostab konkreetse ja teostatava kava kõikide kindlustustehniliste eraldiste katmiseks vajaliku varade koguse õigeaegseks taastamiseks. Kava peab olema kättesaadav pensioniskeemiga hõlmatud isikutele ja vajaduse korral nende esindajatele ja/või peab olema heaks kiidetud päritoluliikmesriigi pädevate asutuste poolt;b) kava koostamisel võetakse arvesse asutuse konkreetset olukorda, eelkõige varade ja kohustuste vastavust, riskiprofiili, likviidsusplaani, pensioniskeemiga hõlmatud ja pensionihüvitiste saamiseks õigustatud isikute eaprofiili, käivitamisel olevaid skeeme ja rahastamata või osaliselt rahastatavate skeemide muutmist täielikult rahastatud skeemideks;c) pensioniskeemi lõpetamise korral eespool käesolevas lõikes nimetatud ajavahemiku jooksul teavitab asutus sellest päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi. Asutus kehtestab varade ja vastavate kohustuste teisele finantsasutusele või muule sarnasele organile üleandmise korra. Kõnealune kord avalikustatakse päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele ja korra põhisisu peab olema kättesaadav skeemiga hõlmatud isikutele või vajaduse korral nende esindajatele kooskõlas konfidentsiaalsuse põhimõttega.3. Artiklis 20 viidatud piiriülese tegevuse korral peavad kindlustustehnilised eraldised olema kõikide hallatavate pensioniskeemide osas alati täielikult kaetud. Kui neid tingimusi ei täideta, peavad päritoluliikmesriigi pädevad asutused sekkuma vastavalt artiklile 14. Kõnealuse nõude täitmiseks võib päritoluliikmesriik nõuda varade ja kohustuste hoidmist eraldi asutuse muust tegevusest.Artikkel 17Õigusaktides ettenähtud omavahendid1. Päritoluliikmesriik tagab, et juhul kui pensioniskeeme haldav asutus ise ja mitte sponsorettevõtja on võtnud kohustuse katta biomeetrilisi riske või tagab teatud investeeringute tootlust või väljamaksete suurust, peab ta pidevalt hoidma puhvrina täiendavat kapitali, mis ületab tehnilise reservi suuruse. Täiendava kapitali suurus peab vastama riski tüübile ja varade struktuurile kõikide asutuse hallatavate pensioniskeemide osas. See kapital peab olema vaba kõigist prognoositavatest kohustustest ja seda kasutatakse turvalisuskapitalina oodatud ja tegelike kulude ja tulude lahknevuste katmiseks.2. Täiendava kapitali miinimumsumma arvutamise suhtes kohaldatakse direktiivi 2002/83/EÜ artiklite 27 ja 28 sätteid.3. Lõikes 1 sätestatu ei takista liikmesriiki nõuda tema territooriumil asuvalt asutuselt õigusaktides ettenähtud omavahendite olemasolu või kehtestada üksikasjalikumaid eeskirju tingimusel, et need on põhjendatud ettevaatuspõhimõttega.Artikkel 18Investeerimiseeskirjad1. Liikmesriigid nõuavad, et nende territooriumil asuvad asutused teeksid investeeringuid ettevaatuspõhimõtet järgides ja kooskõlas eelkõige järgmiste tingimustega:a) varasid investeeritakse skeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate parimates huvides. Võimaliku huvide konflikti korral peab asutus või tema portfelli haldav üksus tagama, et investeeringuid tehakse üksnes skeemiga hõlmatud isikute ja hüvitisesaajate huvides;b) varasid investeeritakse viisil, mis tagab portfelli kui terviku turvalisuse, kvaliteetsuse, likviidsuse ja tulususe.Kindlustustehniliste eraldiste katmiseks ettenähtud varad investeeritakse samuti asjakohasel viisil, mis võtab arvesse prognoositavate tulevaste pensionihüvitiste iseloomu ja kestust;c) varad investeeritakse peamiselt reguleeritud turgudesse. Investeerimist varadesse, millega ei ole reguleeritud finantsturul lubatud kaubelda, peab igal juhul pidama usaldusväärsel tasemel;d) investeerimine tuletisinstrumentidesse on võimalik niivõrd, kui see vähendab investeerimisriske või hõlbustab portfelli tõhusat haldamist. Neid tuleb hinnata kaalutletult, tuletisinstrumentide alusvara arvesse võttes, ja need tuleb kaasata asutuse varade väärtuse hindamisse. Asutus väldib samuti liigset riski, mis on seotud tehingu ühe vastaspoolega ja muude tuletistehingutega;e) varad on piisavalt diversifitseeritud, et vältida liigset sõltuvust mingist konkreetsest varaliigist, emitendist või kontsernist ja portfelli riskide kumuleerumisest tervikuna.Investeeringud sama emitendi või samasse kontserni kuuluvate emitentide varadesse ei tohi põhjustada riskide liigset kontsentreerumist;f) investeeringuid sponsorettevõtjasse ei tohi olla rohkem kui 5 protsenti portfellist tervikuna ja kui sponsorettevõtja kuulub kontserni, ei tohi investeeringud samasse kontserni kuuluvatesse ettevõtjatesse olla rohkem kui 10 protsenti portfellist.Kui asutust rahastab mitu sponsorettevõtjat, peab sponsorettevõtjatesse investeerima ettevaatuspõhimõtet järgides ja varade piisava diversifitseerimise vajadust arvesse võttes.Liikmesriigid võivad otsustada mitte kohaldada punktides e ja f nimetatud nõudeid riigi võlakirjadesse tehtavate investeeringute suhtes.2. Päritoluliikmesriik keelab asutusel võtta laenu või tegutseda tagajana kolmanda isiku huvides. Liikmesriigid võivad siiski lubada asutusel võtta laenu üksnes likviidsuse eesmärgil ja ajutiselt.3. Liikmesriigid ei tohi nõuda, et nende territooriumil asuvad asutused investeeriksid teatavatesse varaliikidesse.4. Ilma et see piiraks artikli 12 kohaldamist, ei tohi liikmesriigid nende territooriumil asuva asutuse või selle investeerimisjuhi investeerimisotsuste suhtes kohaldada eelneva heakskiidu või süstemaatilise teavitamise nõudeid.5. Liikmesriigid võivad kooskõlas lõigetega 1–4 kehtestada nende territooriumil asuvate asutuste suhtes üksikasjalikumaid eeskirju, kaasa arvatud koguselisi eeskirju, et arvesse võtta kõiki kõnesolevate asutuste hallatavaid pensioniskeeme, tingimusel et need eeskirjad on põhjendatud ettevaatuspõhimõttega.Liikmesriigid võivad kohaldada eelkõige direktiivi 2002/83/EÜ sätetega sarnaseid investeerimist käsitlevaid sätteid.Liikmesriigid ei tohi siiski takistada asutustel:a) investeerida kuni 70 protsenti kindlustustehniliste eraldiste kattevaradest või sellisest portfellist, millesse kuuluvate skeemidega hõlmatud isikud kannavad investeerimisriske, aktsiatesse, muudesse vabalt kaubeldavatesse aktsiatena käsitletavatesse väärtpaberitesse ja äriühingute võlakirjadesse, millega lubatakse kaubelda reguleeritud turul, ning määrata nende väärtpaberite suhtelist kaalu investeerimisportfellis. Liikmesriigid võivad siiski kohaldada madalamat määra asutuste suhtes, kes pakuvad pikaajalise intressimäära tagatisega pensionitooteid, kannavad investeerimisriski ja annavad ise tagatist, tingimusel et see on põhjendatud ettevaatuspõhimõttega;b) investeerida kuni 30 protsenti kindlustustehniliste eraldiste kattevaradest sellistesse varadesse, mis on denomineeritud muus vääringus kui kohustused;c) investeerida riskikapitaliturgudesse.6. Lõige 5 ei välista liikmesriigi õigust nõuda tema territooriumil asuva asutuse suhtes ka individuaalselt rangemate investeerimiseeskirjade kohaldamist tingimusel, et see on eelkõige asutuse kohustusi arvesse võttes ettevaatuspõhimõttega põhjendatud.7. Artiklis 20 viidatud piiriülese tegevuse korral võivad iga vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused nõuda, et asutuse suhtes kohaldatakse teises lõigus sätestatud nõudeid. Kõnealuseid sätteid kohaldatakse üksnes asutuse varade selle osa suhtes, mis vastab kõnealuses vastuvõtvas liikmesriigis teostatud tegevusele. Peale selle võib neid sätteid kohaldada ainult siis, kui samu või rangemaid sätteid kohaldatakse ka vastuvõtvas liikmesriigis asuvate asutuste suhtes.Esimeses lõigus nimetatud sätted on järgmised:a) asutus ei tohi investeerida rohkem kui 30 protsenti kõnealustest varadest aktsiatesse, muudesse aktsiatena käsitletavatesse väärtpaberitesse ja võlaväärtpaberitesse, millega ei ole lubatud reguleeritud turul kaubelda, või asutus peab investeerima vähemalt 70 protsenti nendest varadest aktsiatesse, muudesse aktsiatena käsitletavatesse väärtpaberitesse ja võlaväärtpaberitesse, millega on lubatud reguleeritud turul kaubelda;b) asutus investeerib mitte rohkem kui 5 protsenti kõnealustest varadest ühe ettevõtja aktsiatesse, muudesse aktsiatena käsitletavatesse väärtpaberitesse, võlakirjadesse, võlaväärtpaberitesse ning muudesse raha- ja kapitalituru instrumentidesse, ja mitte rohkem kui 10 protsenti nendest varadest ühte kontserni kuuluvate ettevõtjate aktsiatesse, muudesse aktsiatena käsitletavatesse väärtpaberitesse, võlakirjadesse, võlaväärtpaberitesse ja muudesse raha- ja kapitalituru instrumentidesse;c) asutus ei tohi investeerida rohkem kui 30 protsenti kõnealustest varadest sellistesse varadesse, mis on denomineeritud muus vääringus kui kohustused.Nende nõuete täitmiseks võib päritoluliikmesriik nõuda varade hoidmist eraldi asutuse muust tegevusest.Artikkel 19Juhtimine ja haldamine1. Liikmesriigid ei tohi piirata asutusi nimetada investeerimisportfelli haldamiseks investeerimisjuhte, kelle asukoht on teises liikmesriigis ja kes on saanud selleks tegevuseks nõuetekohase tegevusloa vastavalt direktiividele 85/611/EMÜ, 93/22/EMÜ, 2000/12/EÜ ja 2002/83/EÜ, või neid, keda on nimetatud käesoleva direktiivi artikli 2 lõikes 1.2. Liikmesriigid ei tohi piirata asutusi nimetada oma varade haldamiseks varahaldureid, kelle asukoht on teises liikmesriigis ja kes on saanud nõuetekohase tegevusloa vastavalt direktiivile 93/22/EMÜ või direktiivile 2000/12/EÜ, või kes on direktiivi 85/611/EMÜ tähenduses tunnustatud depoopank.Käesolevas lõikes sätestatu ei takista päritoluliikmesriigil teha depoopanga või halduri nimetamine kohustuslikuks.3. Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et oleks võimalik keelata siseriiklike õigusaktide alusel vastavalt artiklile 14 tema territooriumil asuva depoopanga või halduri valduses olevate varade vaba käsutamine asutuse päritoluliikmesriigi soovil.Artikkel 20Piiriülene tegevus1. Ilma et see piiraks pensionisüsteemide korraldust käsitlevate sotsiaal- ja tööõigusaktide kohaldamist, kaasa arvatud kohustuslik liikmelisus ja kollektiivläbirääkimiste teel saavutatud kokkulepete tulemused, lubavad liikmesriigid nende territooriumil asuvatel asutustel spondeerida teistes liikmesriikides tegevusloa saanud tööandjapensioni kogumisasutusi. Nad lubavad samuti nende territooriumil tegevusloa saanud tööandjapensioni kogumisasutustel vastu võtta sponsorlust teiste liikmesriikide territooriumil asuvatelt ettevõtjatelt.2. Asutus, kes soovib vastu võtta sponsorlust teise liikmesriigi territooriumil asuvalt sponsorettevõtjalt, peab saama päritoluliikmesriigi pädeva asutuse artikli 9 lõikes 5 nimetatud eelloa. Kõnealune asutus teatab oma kavatsusest vastu võtta teise liikmesriigi territooriumil asuva sponsorettevõtja sponsorlust selle liikmesriigi pädevatele asutustele, kus ta on saanud tegevusloa.3. Liikmesriigid peavad nõudma nende territooriumil asuvatelt asutustelt, keda teise liikmesriigi territooriumil asuv asutus soovib spondeerida, koos lõikes 2 nimetatud teatisega järgmiste andmete esitamist:a) vastuvõttev liikmesriik või vastuvõtvad liikmesriigid;b) sponsorettevõtja nimi;c) sponsorettevõtja jaoks hallatava pensioniskeemi peamised omadused.4. Kui päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele on esitatud teatis vastavalt lõikele 2 ja kui neil ei ole põhjust kahelda, et asutuse haldusstruktuur, finantsolukord, asutust juhtivate isikute hea maine ja kutsealane kvalifikatsioon või kogemused on vastavuses vastuvõtvas liikmesriigis pakutavate toimingutega, siis nad edastavad kolme kuu jooksul pärast lõikes 3 nimetatud teabe saamist selle teabe vastuvõtva liikmesriigi pädevatele asutustele, teavitades sellest ka asutust.5. Enne kui asutus hakkab juhtima sponsorettevõtja pensioniskeemi teises liikmesriigis, peavad vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused kahe kuu jooksul pärast lõikes 3 nimetatud teabe saamist teatama vajaduse korral päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele tööandjapensione käsitlevate sotsiaal- ja tööõigusaktide nõuetest, millele peab ettevõtja spondeeritava pensioniskeemi juhtimine vastuvõtvas liikmesriigis vastama, ning muudest eeskirjadest, mida tuleb vastavalt artikli 18 lõikele 7 ja käesoleva artikli lõikele 7 kohaldada. Päritoluliikmesriigi pädevad asutused peavad selle teabe edastama asutusele.6. Asutus võib alustada ettevõtja poolt spondeeritava pensioniskeemi juhtimist teises liikmesriigis pärast lõikes 5 nimetatud teatise saamist või lõikes 5 ettenähtud tähtaja möödumist teate mittesaamise korral kooskõlas vastuvõtva liikmesriigi tööandjapensione käsitleva sotsiaal- ja tööõigusaktide nõuetega ja muude eeskirjadega, mida tuleb vastavalt artikli 18 lõikele 7 ja käesoleva artikli lõikele 7 kohaldada.7. Teises liikmesriigis asuva ettevõtja spondeeritud asutuste suhtes kohaldatakse samuti vastavate pensioniskeemiga hõlmatud isikute osas samu teabe esitamise nõudeid nagu vastuvõtvas liikmesriigis asuvate asutuste suhtes on kehtestanud kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 11.8. Vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused teavitavad päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi kõikidest olulistest muudatustest vastuvõtva liikmesriigi tööandjapensioni skeeme käsitlevate sotsiaal- ja tööõigusaktide nõuetes, mis võivad mõjutada pensioniskeemi omadusi niivõrd, kui see on seotud ettevõtja vastuvõtvas liikmesriigis spondeeritud pensioniskeemi juhtimisega, ja muudes eeskirjades, mida tuleb vastavalt artikli 18 lõikele 7 ja käesoleva artikli lõikele 7 kohaldada.9. Vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus jälgib, kas asutuse tegevus vastab vastuvõtva liikmesriigi lõikes 5 nimetatud tööandjapensioni skeeme käsitlevate sotsiaal- ja tööõigusaktide nõuetele ja lõikes 7 nimetatud teabe esitamise nõuetele. Kui selle järelevalve käigus ilmneb rikkumisi, teatab vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus sellest viivitamata päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele. Päritoluliikmesriigi pädevad asutused võtavad koostöös vastuvõtva liikmesriigi pädevate asutustega tarvitusele vajalikud meetmed tagamaks, et asutus lõpetab tuvastatud sotsiaal- ja tööõigusaktide rikkumise.10. Kui päritoluliikmesriigi võetud meetmest hoolimata või seetõttu, et asjakohased meetmed päritoluliikmesriigis puuduvad, jätkab asutus vastuvõtva liikmesriigi tööandjapensioni skeeme käsitlevate sotsiaal- ja tööõigusaktide nõuete rikkumist, võivad vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused pärast päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teatamist võtta tarvitusele asjakohased meetmed rikkumiste ennetamiseks või karistamiseks, takistades sealhulgas, niivõrd kui see on tingimata vajalik, asutuse tegutsemist vastuvõtvas liikmesriigis sponsorettevõtja jaoks.Artikkel 21Liikmesriikide ja komisjoni vaheline koostöö1. Liikmesriigid tagavad asjakohasel viisil käesoleva direktiivi ühtse kohaldamise, vahetades korrapäraselt teavet ja kogemusi kõnealuse valdkonna parimate tavade ja tihedama koostöö arendamiseks, et takistada konkurentsi moonutamist ja luua vajalikud tingimused probleemideta piiriüleseks pensioniskeemides osalemiseks.2. Komisjon ja liikmesriikide pädevad asutused teevad tihedat koostööd tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse järelevalve hõlbustamiseks.3. Iga liikmesriik teatab komisjonile kõigist suurematest käesoleva direktiivi rakendamisel tekkivatest raskustest.Komisjon ja asjassepuutuvate liikmesriikide pädevad asutused uurivad neid raskusi võimalikult kiiresti, et leida sobiv lahendus.4. Neli aastat pärast käesoleva direktiivi jõustumist esitab komisjon aruande, mis annab ülevaate:a) artikli 18 rakendamisest ja riiklike järelevalvesüsteemide kohandamisel tehtud edusammudest; jab) artikli 19 lõike 2 teise lõigu rakendamisest, eelkõige liikmesriikides valitsevast olukorrast depoopankade kasutamise ja vajaduse korral nende rolli osas.5. Vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused võivad paluda päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi, et need otsustaksid asutuse varade ja kohustuste eraldamise asutuse muust äritegevusest vastavalt artikli 16 lõikele 3 ja artikli 18 lõikele 7.Artikkel 22Rakendamine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 23. septembrit 2005. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.3. Liikmesriigid võivad kuni 23. septembrini 2010 lükata edasi artikli 17 lõigete 1 ja 2 kohaldamise nende territooriumil asuvate asutuste suhtes, kellel ei ole käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud kuupäeval artikli 17 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud minimaalseid õigusaktides ettenähtud omavahendeid. Asutused, kes soovivad juhtida pensioniskeeme piiriüleselt artikli 20 tähenduses, ei saa seda teha enne, kui nad vastavad käesoleva direktiivi nõuetele.4. Liikmesriigid võivad lükata edasi kuni 23. septembrini 2010 artikli 18 lõike 1 punkti f kohaldamise nende territooriumil asuvate asutuste suhtes. Asutused, kes soovivad juhtida pensioniskeeme piiriüleselt artikli 20 tähenduses, ei saa seda teha enne, kui nad vastavad käesoleva direktiivi nõuetele.Artikkel 23JõustumineKäesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 24AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 3. juuni 2003Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaN. Christodoulakis[1] EÜT C 96 E, 27.3.2001, lk 136.[2] EÜT C 155, 29.5.2001, lk 26.[3] Euroopa Parlamendi 4. juuli 2001. aasta arvamus (EÜT C 65 E, 14.3.2002, lk 135), nõukogu 5. novembri 2002. aasta ühine seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2003. aasta otsus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 13. mai 2003. aasta otsus.[4] EÜT L 283, 28.10.1980, lk 23. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/74/EÜ (EÜT L 270, 8.10.2002, lk 10).[5] Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2). Määrust on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1386/2001 (EÜT L 187, 10.7.2001, lk 1).[6] Nõukogu 21. märtsi 1972. aasta määrus (EMÜ) nr 574/72, millega kinnitatakse määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes rakendamise kord (EÜT L 74, 27.3.1972, lk 1). Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 410/2002 (EÜT L 62, 5.3.2002, lk 17).[7] 24. juuli 1973. aasta esimene nõukogu direktiiv 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 228, 16.8.1973, lk 3). Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/13/EÜ (EÜT L 77, 20.3.2002, lk 17).[8] Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiiv 85/611/EMÜ avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 375, 31.12.1985, lk 3). Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/108/EÜ (EÜT L 41, 13.2.2002, lk 35).[9] Nõukogu 10. mai 1993. aasta direktiiv 93/22/EMÜ väärtpaberiturul pakutavate investeerimisteenuste kohta (EÜT L 141, 11.6.1993, lk 27). Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/64/EÜ (EÜT L 290, 17.11.2000, lk 27).[10] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiv 2000/12/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (EÜT L 126, 26.5.2000, lk 1). Direktiivi on muudetud direktiiviga 2000/28/EÜ (EÜT L 275, 27.10.2000, lk 37).[11] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiiv 2002/83/EÜ elukindlustuse kohta (EÜT L 345, 19.12.2002, lk 1).--------------------------------------------------