Tähtis õiguslik teade

|

31985L0503

Esimene komisjoni direktiiv, 25. oktoober 1985, söödavate kaseiinide ja kaseinaatide analüüsimeetodite kohta

Euroopa Liidu Teataja L 308 , 20/11/1985 Lk 0012 - 0024 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 14 Lk 0208  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 19 Lk 0020  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 14 Lk 0208  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 19 Lk 0020  CS.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 ET.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 HU.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 LT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 LV.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 MT.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 PL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 SK.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74 SL.ES Peatükk 13 Köide 008 Lk 62  - 74

		Esimene komisjoni direktiiv,25. oktoober 1985,söödavate kaseiinide ja kaseinaatide analüüsimeetodite kohta(85/503/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 25. juuli 1983. aasta direktiivi 83/417/EMÜ teatavaid piimavalke (kaseiine ja kaseinaate), sealhulgas inimtoiduks ettenähtuid, käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] eriti selle artikli 9 punkti b,ning arvestades, et:direktiivi 83/417/EMÜ artikli 9 kohaselt tuleb kindlaks määrata ühenduse analüüsimeetodid teatavate söödavate kaseiinide ja kaseinaatide koostise kontrollimiseks;on võimalik vastu võtta esmane rühm meetodeid, mille kohta on läbi viidud uurimused;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduainekomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et I lisas sätestatud kriteeriumide kontrollimiseks vajalikud analüüsid viiakse läbi kooskõlas II lisas kirjeldatud meetoditega.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. maiks 1987. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3.Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 25. oktoober 1985Komisjoni nimelasepresidentCockfield[1] EÜT L 237, 26.8.1983, lk 25.--------------------------------------------------I LISAESIMESE SÖÖDAVATE KASEIINIDE JA KASEINAATIDE ÜHENDUSE ANALÜÜSIMEETODITE DIREKTIIVI REGULEERIMISALAI. ÜldsättedII. Niiskuse määramine:- happekaseiinides, kasutades II lisa 1. meetodit- laabikaseiinides, kasutades II lisa 1. meetodit- kaseinaatides, kasutades II lisa 1. meetoditIII. Proteiinisisalduse määramine:- happekaseiinides, kasutades II lisa 2. meetodit- laabikaseiinides, kasutades II lisa 2. meetodit- kaseinaatides, kasutades II lisa 2. meetoditIV. Titreeritava happelisuse määramine:- happekaseiinides, kasutades II lisa 3. meetoditV. Tuhasisalduse (k.a P2O5) määramine:- happekaseiinides, kasutades II lisa 4. meetodit- laabikaseiinides, kasutades II lisa 5. meetoditVI. pH määramine- kaseinaatides, kasutades II lisa 6. meetodit--------------------------------------------------II LISASÖÖDAVATE KASEIINIDE JA KASEINAATIDE KOOSTISE ANALÜÜSIMEETODIDÜLDSÄTTED1. PROOVI ETTEVALMISTAMINE1.1. ÜldiseltLaboratooriumile analüüsiks antava proovi mass peab olema vähemalt 200 grammi.1.2. Proovi ettevalmistamine analüüsiks laboratooriumis1.2.1. Korduva segamise ja mahuti ümberpööramise abil segatakse laboratooriumiproov põhjalikult läbi ja peenestatakse selles kõik kämbud (viies laboratooriumiproovi vajadusel selleks üle piisava mahuga (proovi kahekordne maht) mahutisse).1.2.2. Representatiivne kogus proovist, st umbes 50 g põhjalikult läbisegatud laboratooriumiproovist (1.2.1) viiakse analüüsisõelale (3.3).1.2.3. Kui 50 grammine kogus läbib sõela (3.3) täielikult või peaaegu täielikult (vähemalt 95 protsenti massi järgi), kasutatakse määramisel proovi punktis 1.2.1. kirjeldatud moel ettevalmistatult.1.2.4. Vastupidisel juhul peenestatakse 50 grammist kogust peenestusseadmes (3.4) kuni ta vastab sõelumisnõudele (1.2.3). Kogu peenestatud kogus viiakse viivitamatult üle piisava mahuga (proovi kahekordne maht) hermeetilisse mahutisse ja segatakse teda põhjalikult korduva loksutamise ja ümberpööramise abil. Nende operatsioonide teostamisel tuleb vältida proovi niiskusesisalduse muutumist.1.2.5. Kui uuringuproov on ette valmistatud, tuleks võimalikult peatselt jätkata analüüsiga.1.3. MahutidProovi hoitakse alati hermeetilises niiskuskindlas mahutis.2. REAKTIIVID2.1. Vesi2.1.1. Kui tekstis mainitakse vee kasutamist lahustamisel, lahjendamisel või pesemisel, tuleb kasutada destilleeritud vett või vähemalt samasuguse puhtusega deioniseeritud vett.2.1.2. Kui tekstis on ilma põhjalikumalt täpsustamata mainitud "lahust" või "lahjendust", peetakse silmas "vesilahust" ja "veega lahjendamist".2.2. KemikaalidKõik kemikaalid peavad omama tunnustatavat analüütilise reaktiivi puhtusklassifikatsiooni, kui ei ole märgitud teisiti.3. SEADMED3.1. Seadmete nimekirjadSeadmete nimekirjades on ainult need seadmed, millel on spetsiifiline otstarve ja seadmed, mis on seotud konkreetse kirjeldusega.3.2. Analüütilised kaalud"Analüütilised kaalud" tähendavad kaalusid, millega saab kaaluda vähemalt 0,1 mg täpsusega.3.3. AnalüüsisõelKasutatavad analüüsisõelad peavad olema varustatud kaanega, omama diameetrit 200 mm ja olema valmistatud traatvõrgust nominaalse võresammuga 500 μm. Lubatavad võresammu hälbed ja traadi diameetrid vastavad standardile ISO 3310/1. (Analüüsisõelad – Tehnilised nõuded ja analüüs – I osa: metalltraatsõelad. ISO 3310/1 – 1975).Sõelad peavad olema varustatud kogujaga.3.4. PeenestusseadeLaboratooriumiproovi peenestamiseks vastava vajaduse olemasolul (vt. 1.2.4) ning vältides liigset kuumenemist, kadusid ja niiskuse neeldumist, ei tohi kasutada vasarveskit.4. TULEMUSTE ESITAMINE4.1. TulemusedAnalüüsiaruandes toodav tulemus peab olema kahe vastava meetodi korratavusnõudeid rahuldava määramise keskmine väärtus.4.2. Protsentuaalse sisalduse arvutamineKui ei ole märgitud teisiti, arvutatakse tulemus massiprotsendina proovis.5. ANALÜÜSIARUANNEAnalüüsiaruandes märgitakse nii kasutatud analüüsimeetod kui saadud tulemus. Lisaks märgitakse analüüsimeetodi täpsustamata või lahtiseks jäetud üksikasjad, nagu ka tingimused mis võisid saadud tulemusi mõjutada. Aruandes esitatakse kogu proovi lõplikuks identifitseerimiseks vajalik info.1. MEETODNIISKUSESISALDUSE MÄÄRAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata niiskusesisalduse:- happekaseiinides- laabikaseiinides- kaseinaatides.2. MÄÄRATLUSKaseiinide ja kaseinaatide niiskusesisaldus: käesoleva meetodiga määratav massikadu.3. PÕHIMÕTEMääratakse analüüsitava koguse jääkmass peale ahjus atmosfäärirõhul, temperatuuril 102 °C ± 1 °C püsiva massini kuivatamist. Massikadu arvutatakse massiprotsendina proovi massist.4. SEADMED4.1. Analüütilised kaalud4.2. Lameda põhjaga, analüüsitingimustel mittekorrodeeruvast materjalist, näiteks niklist, alumiiniumist, roostevabast terasest või klaasist laborinõud. Nõudel peab olema kaas, mis sulgub tihedalt, kuid on kergesti ära võetav. Sobivad mõõdud on: diameeter 60–80 mm ja sügavus umbes 25 mm.4.3. Atmosfäärirõhul töötav kuivatusahi, mis on hea õhuvahetusega ja termostaadi reguleeritava temperatuurireguleerimisega (102 °C ± 1 °C). Temperatuur peaks kogu ahju ulatuses olema ühtlane.4.4. Eksikaator, mis on varustatud äsjaaktiveeritud, veesisalduse indikaatoriga silikageeliga või ekvivalentse niiskuseabsorbeerijaga.4.5. Laborinõude käsitlemiseks sobiv seade, näiteks laboratooriumitangid.5. TÖÖ KÄIK5.1. Analüüsiproovi ettevalmistamine.Vastavalt üldsätete punktis 1.2 kirjeldatule.5.2. Laboratooriuminõude ettevalmistamine.5.2.1. Lahtist nõud ja tema kaant (4.2) kuumutatakse ahjus (4.3) temperatuuril 102 °C ± 1 °C vähemalt tund aega.5.2.2. Nõule pannakse kaas peale, pannakse suletud nõu eksikaatorisse (4.4), lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega (m0).5.3. Analüüsitav kogus3–5 g analüüsiproovist (5.1) pannakse nõusse, kaetakse nõu ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega (m1).5.4. Määramine5.4.1. Nõu avatakse ja asetatakse koos kaanega neljaks tunniks ahju (4.3) temperatuuril 102 °C ± 1 °C.5.4.2. Nõu suletakse kaanega, pannakse eksikaatorisse, lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.5.4.3. Nõu avatakse ja kuumutatakse jälle koos kaanega ahjus tund aega. Seejärel korratakse operatsiooni 5.4.2.5.4.4. Kui punkti 5.4.3 kohaselt määratud mass on rohkem kui 1 mg võrra väiksem kui punkti 5.4.2 kohaselt leitu, korratakse operatsiooni 5.4.3.Kui mass kasvab, kasutatakse arvutustes (6.1) väikseimat leitud massi.Lõplik mass on m2 grammi. Summaarne kuivamisaeg ei tohiks normaaljuhtudel ületada kuut tundi.6. TULEMUSTE ESITAMINE6.1. ArvutusmeetodMassikaotus kuivamise ajal, väljendatuna massiprotsendina, leitakse vastavalt valemile:m- mm- m× 100,kus:m0 = nõu ja kaane mass grammides peale protseduuri 5.2;m1 = nõu, kaane ja analüüsitava koguse mass grammides enne kuivatamist (protseduur 5.3);m2 = nõu, kaane ja analüüsitava koguse mass grammides peale kuivatamist (protseduur 5.4.3 või 5.4.4).Massikadu kuivamisel väljendatakse 0,01 % täpsusega.6.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,1 grammi niiskusesisalduse võrra 100 grammi saaduse kohta.Käesolev korratavuskriteerium tuleb saavutada 95 protsendil käesoleva meetodi rakendamise juhtudest.2. MEETODVALGUSISALDUSE MÄÄRAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata proteiinisisalduse:- happekaseiinides,- laabikaseiinides,- kaseinaatides,välja arvatud neis, mis sisaldavad ammooniumkaseinaati või muid mittevalgulisi ammoonium- või lämmastikuühendeid.2. MÄÄRATLUSValgusisaldus: käesoleva meetodiga leitud lämmastikusisaldus, korrutatuna väärtusega 6,38 ja väljendatuna massiprotsendina.3. PÕHIMÕTEAnalüüsitav kogus digereeritakse kaaliumsulfaadi ja väävelhappe segus katalüsaatori vask(II)sulfaadi juuresolekul, viies orgaanilise lämmastiku üle ammoniakaalseks lämmastikuks. Ammoniaak destilleeritakse välja, absorbeeritakse boorhappelahusega ja tiitritakse vesinikkloriidhappe standardlahusega. Lämmastikusisaldusest tuletatakse valgusisaldus, korrutades selle läbi väärtusega 6,38.4. REAKTIIVID4.1. Kontsentreeritud väävelhape, H2SO4 1,84 g/ml.4.2. Veevaba kaaliumsulfaat (K2SO4).4.3. Vask(II)sulfaatpentahüdraat (CuSO4·5H2O).4.4. Sahharoos (C12H22O11).4.5. Boorhape, 40 g/l lahus.4.6. Naatriumhüdroksiid, kontsentreeritud 30 %-line vesilahus (m/m), karbonaadivaba.4.7. Vesinikkloriidhape, 0,1 mol/l.4.8. Indikaatorsegu. Segatakse kokku võrdsed ruumalad 2 g/l lahust metüüloranžist vähemalt 95 % (mahu järgi) etanoolis ja 1 g/l metüleensinise lahust vähemalt 95 % (mahu järgi) etanoolis.5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud5.2. Kjeldahli kolb, mahuga 500 ml5.3. Digereerimisseade, mis hoiab Kjeldahli kolbi (5.2) kaldasendis, kuumutusseadmega, mis ei kuumuta seda kolvi osa, mis jääb vedelikupiirist ülespoole.5.4. Sirge sisemise toruga jahuti.5.5. Jahuti (5.4) alumise otsa külge kas klaaslihvi või kummivoolikuga ühendatud vastuvõtjaga allonž. Kui kasutatakse kummivoolikut, peavad klaasdetailide otsad olema lähestikku.5.6. Pritsmepüüdja, mis on pehmete, tihedaltistuvate kummist või muust sobivast materjalist korkide abil kinnitatud Kjeldahli kolvi (5.2) ja jahuti (5.4) külge.5.7. Kooniline kolb mahuga 500 ml.5.8. Mõõtsilindrid mahtudega 50 ja 100 ml.5.9. Bürett mahuga 50 ml, gradueeritud 0,1 ml vahedega.5.10. Keemistsentrid:5.10.1. Digereerimiseks: väikesed kõva portselani tükid või klaashelmed.5.10.2. Destilleerimiseks: äsja kaltsineeritud pimsitükid.6. TÖÖ KÄIK6.1. Analüüsiproovi ettevalmistamine.Vastavalt üldsätete punktis 1.2 kirjeldatule.6.2. Ammoniakaalse lämmastiku sisalduse kontrollKui kahtlustatakse ammooniumkaseinaadi või muude ammooniumühendite olemasolu proovis, viiakse läbi järgnev kontrollkatse. 1 g proovile väikeses koonilises kolvis lisatakse 10 ml vett ja 100 mg magneesiumoksiidi. Seinte külge jäänud magneesiumoksiid pestakse lahusesse ja suletakse kolb korgist korgiga, asetades korgi ja kolvikaela vahele tükikese niisutatud punast lakmuspaberit. Kolvi sisu segatakse ettevaatlikult ja kuumutatakse kolbi veevannil temperatuuril 60 kuni 65 °C juures. Kui lakmuspaber 15 minuti jooksul siniseks värvub, sisaldab proov ammoniaaki ja meetodit ei saa kasutada. (vt punkt 1).6.3. PimekatseSamaaegselt lämmastiku määramisega proovis viiakse läbi pimekatse kasutades proovi asemel 0,5 grammi sahharoosi (4.4), sama aparatuuri, samu reaktiivikoguseid ja sama protseduuri nagu kirjeldatud punktis 6.5. Kui pimekatsel kulub tiitrimiseks rohkem kui 0,5 ml 0,1 mol/l hapet, tuleb reaktiive kontrollida ja ebapuhtad reaktiivid puhastada või asendada.6.4. Analüüsitav kogusKjeldahli kolbi (5.2) viiakse 0,3 kuni 0,4 grammi analüüsitavat proovi (6.1) kaalutuna 0,1 mg täpsusega.6.5. Määramine6.5.1. Kolbi pannakse mõned portselanitükid või klaashelmed (5.10.1) ja umbes 10 grammi veevaba kaaliumsulfaati (4.2).Lisatakse 0,2 g vask(II)sulfaati (4.3) ja loputatakse see vähese veega kolvikaelast alla. Lisatakse 20 ml kontsentreeritud väävelhapet (4.1). Kolvi sisu segatakse.Kolbi kuumutatakse õrnalt digereerimisaparaadil (5.3), kuni vahutamine on lõppenud, keedetakse õrnalt, kuni lahus on selge ja rohekassinine toon püsima jääb. Kuumutamise ajal loksutatakse kolbi aeg-ajalt ringliigutustega.Keetmist jätkatakse, reguleerides kuumust, nii et keemisaurud kondenseeruksid kolvi kaelal. Keetmist jätkatakse 90 minutit, vältides lokaalset ülekuumenemist.Lastakse jahtuda toatemperatuurini. Ettevaatlikult lisatakse umbes 200 ml vett ja mõned pimsitükid (5.10.2). Segatakse ja jahutatakse jälle.6.5.2. Koonilisse kolbi (5.7) viiakse 50 ml boorhappelahust (4.5) ja 4 tilka indikaatorsegu (4.8). Segatakse. Kooniline kolb asetatakse jahuti (5.4) alla, nii et allonži ots jääb allapoole lahusepinda. Mõõtsilindri (5.8) abil lisatakse Kjeldahli kolbi 80 ml naatriumhüdroksiidi lahust (4.6). Lisamise juures hoitakse kolbi kaldasendis, nii et hüdroksiidilahus voolab mööda kolviseina põhja ja moodustab seal põhjakihi.Kohe ühendatakse Kjeldahli kolb pritsmepüüdja (5.6) abil jahutiga.Kjeldahli kolbi keerutatakse ettevaatlikult, et sisu läbi segada. Algul keedetakse ettevaatlikult, vältides vahutamist. Destillatsiooni jätkatakse, nii et umbes 30 minutiga koguneks 150 ml destillaati. Destillaadi temperatuur peaks olema alla 25 °C. Umbes 2 minutit enne destillatsiooni lõppu lastakse koonilist kolbi allapoole, nii et allonži ots ei ole enam allpool happelahuse pinda, ja pestakse allonži otsa vähese veega. Kuumutamine lõpetatakse, allonž eemaldatakse ja teda pestakse seest ja väljast vähese veega, kogudes pesuveed koonilisse kolbi.6.5.3. Kasutades vesinikkloriidhappe volümeetrilist standardlahust (4.7), tiitritakse destillaati koonilises kolvis.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. Valem ja arvutusmeetodProovi valgusisaldus väljendatuna massiprotsentides leitakse vastavalt valemile:× T × 14 × 100 × 6,38=V- V,kus:V1  on proovi tiitrimisel (6.5) kulunud vesinikkloriidhappe volümeetrilise standardlahuse (4.7) ruumala milliliitrites;V2  on pimekatsel tiitrimisel (6.3) kulunud vesinikkloriidhappe volümeetrilise standardlahuse (4.7) ruumala milliliitrites;T  on vesinikkloriidhappe volümeetrilise standardlahuse molaarne kontsentratsioon;m  on analüüsitava proovikoguse mass grammides.Valgusisaldus väljendatakse 0,1 % täpsusega.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,5 grammi valgusisalduse võrra 100 grammi saaduse kohta.Käesolev korratavuskriteerium tuleb saavutada 95 protsendil käesoleva meetodi korrektse rakendamise juhtudest.3. MEETODTIITRITAVA HAPPELISUSE MÄÄRAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata tiitritava happelisuse:- happekaseiinides.2. MÄÄRATLUSTiitritav happelisus happekaseiinides: 1 grammi saaduse vesiekstrakti neutraliseerimiseks vajaliku naatriumhüdroksiidi 0,1 mol/l standardlahuse maht milliliitrites.3. PÕHIMÕTEProovist valmistatakse 60 °C juures vesiekstrakt ja filtreeritakse see. Filtraati tiitritakse naatriumhüdroksiidi standardlahusega kasutades fenoolftaleiinindikaatorit.4. REAKTIIVIDKõik käesoleva meetodi protseduuriosas või reaktiivide valmistamisel kasutatav vesi peab olema enne kasutamist 10 minutilise keetmisega süsinikdioksiidist vabastatud.4.1. Naatriumhüdroksiidilahus, 0,1 mol/l.4.2. Fenoolftaleiinindikaatorlahus, 10 g/l etanoolis (95 % V/V), neutraliseeritud vastavalt indikaatorile.5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Kooniline kolb mahuga 500 ml, lihviga ja sobiva lihvkorgiga.5.3. Mõõtpipett, mahuga 100 ml.5.4. Pipett, sobiv 0,5 ml indikaatorlahuse (4.2) mõõtmiseks.5.5. Kooniline kolb mahuga 250 ml.5.6. Mõõtsilinder mahuga 250 ml.5.7. Bürett, gradueeritud 0,1 ml vahedega.5.8. Vesivann, võimalusega reguleeritud temperatuuriks 60 °C ± 2 °C.5.9. Sobiv filter6. TÖÖ KÄIK6.1. Analüüsiproovi ettevalmistamine.Vastavalt üldsätete punktis 1.2 kirjeldatule.6.2. Analüüsitav kogusUmbes 10 grammi analüüsitavast proovist (6.1) kaalutakse 10 mg täpsusega ja viiakse koonilisse kolbi (5.2).6.3. MääramineKasutades 250 ml mõõtsilindrit (5.6) lisatakse proovile 200 ml äsja keedetud ja jahutatud vett, mis on eelkuumutatud temperatuurini 60 °C. Kolb suletakse, loksutatakse ringiratast ja pannakse 30 minutiks vesivannile 60°C juures (5.8). Kolbi loksutatakse umbes 10 minutiliste vahedega.Ekstrakt filtreeritakse ja jahutatakse filtraat temperatuurini 20 °C. Filtraat peab olema selge.Mõõtpipeti (5.3) abil viiakse 100 ml filtraati koonilisse kolbi (5.5). Kasutades pipetti (5.4) lisatakse 0,5 ml fenoolftaleiinindikaatorlahust (4.2). Lahust tiitritakse naatriumhüdroksiidi volümeetrilise standardlahusega (4.1), kuni õrna roosa tooni ilmnemiseni ning vähemalt 30 sekundiks püsima jäämiseni. Tiitritud ruumala määratakse 0,01 ml täpsusega.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. Valem ja arvutusmeetodHappelise kaseiini tiitritav happelisus leitakse vastavalt valemile:m,kus:V  on tiitrimisel kulunud naatriumhüdroksiidi volümeetrilise standardlahuse (4.1) ruumala milliliitrites;T  on naatriumhüdroksiidi volümeetrilise standardlahuse (4.1) molaarne kontsentratsioon;m  on analüüsitava proovikoguse mass grammides.Tiitritav happelisus väljendatakse kahe komakoha täpsusega.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,02 ml 0,1 mol/l naatriumhüdroksiidilahuse ruumala võrra 1 grammi saaduse kohta.Käesolev korratavuskriteerium tuleb saavutada 95 protsendil käesoleva meetodi korrektse rakendamise juhtudest.4. MEETODTUHASISALDUSE (k.a P2O5) MÄÄRAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata tuhasisalduse (k.a P2O5):- happekaseiinides.2. MÄÄRATLUSTuhasisaldus (k.a P2O5): käesoleva meetodiga määratav tuhakogus.3. PÕHIMÕTETeatav kogus proovist tuhastatakse temperatuuril 825 °C ± 25 °C magneesiumatsetaadi juuresolekul, viimane peab siduma kõik orgaanilise fosfori. Lõplik tuhasisaldus leitakse jäägi kaalumisel ja magneesiumatsetaadist pärineva tuha massi lahutamisel.4. REAKTIIVID4.1. Magneesiumatsetaattetrahüdraadi lahus, 120 g/l. 120 g maneesiumatsetaattetrahüdraati [Mg(CH3CO2)2·4H2O] lahustatakse vees, lõpliku mahuni 1 liiter.5. SEADMED5.1. Analüütilised kaalud.5.2. Mõõtpipett, mahuga 5 ml.5.3. Räni- või plaatinanõud, diameetriga umbes 70 mm ja sügavusega 25–50 mm.5.4. Kuivatusahi, reguleeritav temperatuurile 102 °C ± 1 °C.5.5. Elektriahi, reguleeritav temperatuurile 825 °C ± 25 °C.5.6. Keevaveevann5.7. Eksikaator, mis on varustatud äsjaaktiveeritud, veesisalduse indikaatoriga silikageeliga või ekvivalentse niiskuseabsorbeerijaga.6. TÖÖ KÄIK6.1. Analüüsiproovi ettevalmistamine.Vastavalt üldsätete punktis 1.2 kirjeldatule.6.2. Nõude ettevalmistamine.Kaht nõud (A, B) (5.3) kuumutatakse ahjus (5.5) temperatuuril 825 °C ± 25 °C 30 minutit. Nõudel lastakse mõnevõrra jahtuda, seejärel paigutatakse nad eksikaatorisse (5.7), lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.6.3. Analüüsitav kogusUmbes 3 g analüüsiproovist (6.1) kaalutakse 0,1 mg täpsusega otse ühte ettevalmistatud nõusse (A).6.4. MääraminePipeti (5.2) abil lisatakse nõusse (A) täpselt 5 ml magneesiumatsetaadi lahust (4.1), nii et see märgab kogu analüüsitava koguse, ja lastakse nõul 20 minutit seista.Teisele ettevalmistatud nõule (B) lisatakse pipeti (5.2) abil täpselt 5 ml magneesiumatsetaadi lahust (4.1).Mõlema nõu (A ja B) sisu aurutatakse keevaveevannil (5.6) kuivaks.Mõlemad nõud asetatakse 30 minutiks ahju (5.4) temperatuuril 102 °C ± 1 °C.Nõu A koos sisuga kuumutatakse tasasel leegil, kuumutusplaadil või infrapunalambi all, kuni analüüsitav kogus on täielikult söestunud, hoolitsedes selle eest, et ta leegiga põlema ei süttiks.Mõlemad nõud asetatakse elektriahju (5.5) temperatuuril 825 °C ± 25 °C ning kuumutatakse vähemalt tund aega, kuni kogu süsi nõult A kadunud on. Mõlemal nõul lastakse mõnevõrra jahtuda, seejärel paigutatakse nad eksikaatorisse (5.7), lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.Kuumutamist elektriahjus (5.5) umbes 30 minuti jooksul, jahutamist ja kaalumist korratakse niikaua, kuni mass jääb 1 mg täpsusega konstantseks või hakkab kasvama. Kirja pannakse väikseim mass.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. ArvutusmeetodTuhasisaldus (k.a P2O5), väljendatuna massiprotsendina, leitakse vastavalt valemile:m- mm- m× 100,kus:m0  analüüsitava koguse mass grammides;m1  nõu A ja jäägi mass grammides;m2  ettevalmistatud nõu A mass grammides;m3  nõu B ja jäägi mass grammides;m4  ettevalmistatud nõu B mass grammides.Lõpptulemus väljendatakse 0,01 % täpsusega.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,1 grammi võrra 100 grammi saaduse kohta.Käesolev korratavuskriteerium tuleb saavutada 95 protsendil käesoleva meetodi korrektse rakendamise juhtudest.5. MEETODTUHASISALDUSE (k.a P2O5) MÄÄRAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata tuhasisalduse (k.a P2O5):- laabikaseiinis.2. MÄÄRATLUSTuhasisaldus (k.a P2O5): käesoleva meetodiga määratav tuhakogus.3. PÕHIMÕTETeatav kogus proovist tuhastatakse temperatuuril 825 °C ± 25 °C konstantse massini. Lõplik tuhasisaldus leitakse jäägi kaalumisel ja väljendatakse massiprotsendina proovi massist.4. SEADMED4.1. Analüütilised kaalud.4.2. Räni- või plaatinanõud, diameetriga umbes 70 mm ja sügavusega 25–50 mm.4.3. Elektriahi, õhuvahetusega, reguleeritav temperatuurile 825 °C ± 25 °C.4.4. Eksikaator, mis on varustatud äsjaaktiveeritud, veesisalduse indikaatoriga silikageeliga või ekvivalentse niiskuseabsorbeerijaga.5. TÖÖ KÄIK5.1. Analüüsiproovi ettevalmistamine.Vastavalt üldsätete punktis 1.2 kirjeldatule.5.2. Nõude ettevalmistamine.Nõu (4.2) kuumutatakse elektriahjus (4.3) temperatuuril 825 °C ± 25°C 30 minutit. Nõul lastakse mõnevõrra jahtuda, seejärel paigutatakse ta eksikaatorisse (4.4), lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.5.3. Analüüsitav kogusUmbes 3 g analüüsiproovist (5.1) kaalutakse 0,1 mg täpsusega otse ettevalmistatud nõusse.5.4. MääramineNõu koos sisuga kuumutatakse tasasel leegil, kuumutusplaadil või infrapunalambi all, kuni analüüsitav kogus on täielikult söestunud, hoolitsedes selle eest, et ta leegiga põlema ei süttiks.Nõu asetatakse elektriahju (4.3) temperatuuril 825 °C ± 25 °C ning kuumutatakse vähemalt tund aega, kuni kogu süsi nõult kadunud on. Nõul lastakse mõnevõrra jahtuda, seejärel paigutatakse ta eksikaatorisse (4.4), lastakse jahtuda kaaluruumi temperatuurini ja kaalutakse 0,1 mg täpsusega.Kuumutamist elektriahjus (4.3) umbes 30 minuti jooksul, jahutamist ja kaalumist korratakse niikaua, kuni mass jääb 1 mg täpsusega konstantseks või hakkab kasvama. Kirja pannakse väikseim mass.6. TULEMUSTE ESITAMINE6.1. Valem ja arvutusmeetodProovi tuhasisaldus (k.a P2O5), väljendatuna massiprotsendina, leitakse vastavalt valemile:m- m× 100,kus:m0  analüüsitava koguse mass grammides;m1  nõu ja jäägi mass grammides;m3  ettevalmistatud nõu mass grammides.Lõpptulemus väljendatakse 0,01 % täpsusega.6.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,15 grammi võrra 100 grammi saaduse kohta.Käesolev korratavuskriteerium tuleb saavutada 95 protsendil käesoleva meetodi korrektse rakendamise juhtudest.6. MEETODpH MÄÄRAMINE1. REGULEERIMISALAKäesolev meetod võimaldab määrata pH:- kaseinaatides.2. MÄÄRATLUSKaseinaatide pH: käesoleva meetodiga määratud kaseinaatide vesilahuse pH temperatuuril 20 °C.3. PÕHIMÕTEpH elektromeetriline määramine pH meetri abil kaseinaadi vesilahuses.4. REAKTIIVIDKõik käesoleva meetodi protseduuride raames (6) või reaktiivide valmistamisel kasutatav vesi peab olema äsjadestilleeritud vesi, mis on kaitstud süsinikdioksiidi absorbeerumise eest.4.1. Puhverlahused, pH-meetri (5.2) kalibreerimiseks.Kaks standardpuhverlahust, mille pH-d temperatuuril 20 °C on teada kahe komakoha täpsusega ja ümbritsevad uuritava proovi pH-d pH skaalal mõlemalt poolt, näiteks ftalaatpuhvrilahus pH-ga umbes 4 ja boorakspuhvrilahus pH-ga umbes 9.5. SEADMED5.1. Kaalud, täpsusega 0,1 grammi.5.2. pH-meeter minimaalse tundlikkusega 0,05 pH ühikut ja sobivalt kalibreeritud elektroodiga, näiteks klaaselektroodiga ja kalomel- või muu võrdluselektroodiga.5.3. Termomeeter, täpsusega 0,5 °C.5.4. Kooniline kolb mahuga 100 ml ja korraliku klaasist lihvkorgiga.5.5. Keeduklaas mahuga 50 ml.5.6. Segaja5.7. Keeduklaas segaja (5.6) jaoks, mahuga vähemalt 250 ml.6. TÖÖ KÄIK6.1. Analüüsiproovi ettevalmistamine.Vastavalt üldsätete punktis 1.2 kirjeldatule.6.2. Määramine6.2.1. pH-meetri kalibreeriminePuhverlahused (4.1) viiakse temperatuurile 20 °C ja kalibreeritakse pH-meeter vastavalt tootja juhenditele.MÄRKUSED1. Kalibreerimine tuleks läbi viia sellal, kui kolvid on 20 minutiks seisma pandud (vt 6.2.2).2. Prooviseeriate analüüsimisel tuleks pH-meetri kalibratsiooni kontrollida ühe või enama puhverlahusega vähemalt iga 30 minuti tagant.6.2.2. Analüüsilahuste ettevalmistamineKeeduklaasi (5.7) viiakse 95 ml vett, lisatakse 5,0 grammi uuritavat proovi (6.1) ja segatakse segaja (5.6) abil 30 sekundit.Lastakse klaasiga kaetuna seista vähemalt 20 minutit ligikaudu 20 °C juures.6.2.3. pH määramine6.2.3.1. Umbes 20 ml lahust valatakse keeduklaasi (5.5) ja määratakse viivitamata vedeliku pH, kasutades pH-meetrit (5.2), mille klaaselektrood on eelnevalt hoolikalt veega loputatud.6.2.3.2. Määratakse pH.7. TULEMUSTE ESITAMINE7.1. pH jäädvustamineKaseinaadi vesilahuse pH-na pannakse pH meetri osutinäit vähemalt kahe komakohaga kirja.7.2. KorratavusTulemuste erinevus kahel üheaegsel või vahetult üksteisele järgneval määramisel samast proovist, samadel tingimustel ja sama analüüsija poolt ei tohi erineda rohkem kui 0,05 pH ühikut.Käesolev korratavuskriteerium tuleb saavutada 95 protsendil käesoleva meetodi korrektse rakendamise juhtudest.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 93/103/EÜ, 23. november 1993, kalalaevade pardal kohaldatavate tööohutuse ja -tervishoiu miinimumnõuete kohta (kolmeteistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0103

Euroopa Liidu Teataja L 307 , 13/12/1993 Lk 0001 - 0017

		Nõukogu direktiiv 93/103/EÜ,23. november 1993,kalalaevade pardal kohaldatavate tööohutuse ja -tervishoiu miinimumnõuete kohta (kolmeteistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 118a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1] mis on koostatud pärast konsulteerimist tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega,koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:nõukogu võttis oma 21. detsembri 1987. aasta resolutsioonis tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu kohta [4] teadmiseks komisjoni kavatsuse esitada nõukogule töötajate tööohutuse ja -tervishoiu korraldamise miinimumnõuded;ühenduse kalandussektorile suunatud meetmete raames tuleks kehtestada töötervishoidu ja -ohutust käsitlevad meetmed;vastavus miinimumnõuetele, mis on kavandatud tervise ja ohutuse parema taseme tagamiseks kalalaevadel, on asjaomaste töötajate tervise ja ohutuse tagamisel põhiline;spetsiifiliste ja eriti raskete töö- ja elutingimuste tõttu kalalaeva pardal on surmaga lõppenud õnnetuste hulk merekalapüügiga tegelevate töötajate hulgas väga suur;15. aprillil 1988 võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni, milles tunnistati kalalaeva pardal tööohutust tagavate ennetavate tegurite tähtsust;asjaomaste töötajate ohutuse ja tervise tagamiseks tuleks eelkõige pöörata tähelepanu kalalaevade asukoha kindlakstegemisele ohuolukordades, eeskätt uute tehnoloogiate kasutamise abil;käesolev direktiiv on üksikdirektiiv töötajate töötervishoiu ja -ohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamist käsitleva nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/EMÜ [5] artikli 16 lõike 1 tähenduses; seetõttu kohaldatakse selle direktiivi sätteid kalalaeva pardal toimuva töö suhtes täielikult, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või spetsiifilisemate sätete kohaldamist;töötervishoiu ja -ohutuse valdkonnas juba vastuvõetud üksikdirektiive kohaldatakse ka merekalapüügi suhtes, kui ei ole sätestatud teisiti; seetõttu võib teatavatel juhtudel osutuda vajalikuks täpsustada kõnealuse tegevuse olemust, et tagada üksikdirektiivide optimaalne kohaldamine;nõukogu 31. märtsi 1992. aasta direktiivi 92/29/EMÜ (ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta, et osutada paremaid raviteenuseid laevadel) [6] kohaldatakse merekalapüügi suhtes täielikult;käesolev direktiiv on konkreetne samm siseturu sotsiaalse ulatuse väljaarendamisel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Eesmärk1. Käesolevas direktiivis, mis on kolmeteistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses, sätestatakse artiklis 2 määratletud kalalaevade pardal kohaldatavad tööohutuse ja -tervishoiu miinimumnõuded.2. Direktiivi 89/391/EMÜ sätteid kohaldatakse lõikes 1 nimetatud valdkonna suhtes täielikult, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või erisätete kohaldamist.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) kalalaev — merest kaubanduslikul eesmärgil kala või muude organismide püügiga või püügi ja töötlemisega tegelev laev, mis sõidab liikmesriigi lipu all või on kantud liikmesriigi registrisse;b) uuskalalaev — kalalaev, mille perpendikulaaridevaheline pikkus on 15 meetrit või rohkem ja mille kohta on artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus määratud kuupäeval või hiljem:i) sõlmitud ehitusleping või ümberehitusleping oluliste muudatuste tegemiseks;ii) enne artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus määratud kuupäeva sõlmitud ehitusleping või ümberehitusleping oluliste muudatuste tegemiseks ning mis on üle antud kolm või enam aastat pärast nimetatud kuupäeva võiiii) ehituslepingu puudumisel:- millele on pandud kiil,- on alustatud ehitust, mille tulemuseks on konkreetne laev, või- on lõpetatud kokkumonteerimine, mis hõlmab vähemalt 50 tonni või 1 % hinnangulisest konstruktsioonimaterjalist, olenevalt sellest, kumb on väiksem;c) olemasolev kalalaev — mis tahes kalalaev, mille perpendikulaaridevaheline pikkus on 18 meetrit või enam ning mis ei ole uus kalalaev;d) laev — mis tahes uus või olemasolev kalalaev;e) töötaja — laeval töötav isik, sealhulgas koolitatavad isikud ja praktikandid, kuid mitte kai ääres seisval laeval töötav kaldapersonal ja sadamalootsid;f) laevaomanik — laeva registreeritud omanik, välja arvatud juhul, kui laev on prahitud ilma laevapereta või kui seda osaliselt või täielikult kasutab kasutuslepingu alusel füüsiline või juriidiline isik, kes ei ole laeva registreeritud omanik; sel juhul käsitatakse vastavalt olukorrale laevaomanikuna laevapereta prahtijat või laeva kasutavat füüsilist või juriidilist isikut;g) kapten — töötaja, kes siseriiklike õigusaktide ja/või tavade kohaselt laeva käsutab või selle eest vastutab.Artikkel 3Üldsätted1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et:a) laevaomanikud tagaksid oma laevade kasutamise töötajate ohutust ja tervist kahjustamata, eelkõige prognoositavates ilmastikuoludes, piiramata seejuures kapteni vastutust;b) direktiivi 83/391/EMÜ artikli 8 lõike 4 kohaldamisel võetakse arvesse kõiki ohte, millega ülejäänud töötajad kokku puutuvad;c) kõiki juhtumeid merel, mis mõjutasid või oleksid võinud mõjutada laeva pardal olevate töötajate ohutust ja tervist, kirjeldatakse üksikasjalikult asjaomastele pädevatele asutustele edastatavates aruannetes ja need märgitakse hoolikalt ja üksikasjalikult laeva logiraamatusse, kui siseriiklike õigusaktidega nõutakse niisuguse logiraamatu pidamist kõnealust liiki laeval, või kui logiraamatut ei peeta, selleks ettenähtud dokumenti.2. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et laevade kontrollimiseks volitusi omavad asutused kontrolliksid regulaarselt laevu käesoleva direktiivi täitmise osas.Teatavaid käesoleva direktiivi täitmisega seotud kontrollimisi võib läbi viia merel.Artikkel 4Uued kalalaevadUued kalalaevad peavad vastama I lisas sätestatud ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuetele hiljemalt artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus nimetatud kuupäevaks.Artikkel 5Olemasolevad kalalaevadOlemasolevad kalalaevad tuleb viia II lisas sätestatud ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuetega vastavusse seitsme aasta jooksul pärast artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus nimetatud kuupäeva.Artikkel 6Ulatuslikud remonttööd, ümberehitused ja muudatusedKui laeval tehakse ulatuslikke remonttöid, ümberehitusi või muudatusi artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus nimetatud kuupäeval või hiljem, peavad need vastama I lisas sätestatud asjakohastele miinimumnõuetele.Artikkel 7Seadmed ja hooldus1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed töötajate ohutuse ja tervise kaitseks, piiramata seejuures kapteni vastutust, ning tagavad, et laevaomanikud:a) tagavad laevade ning eelkõige I ja II lisas nimetatud laeva inventari ja seadmete tehnilise hoolduse ning et kõik avastatud puudused, mis võiksid mõjutada töötajate ohutust ja tervist, kõrvaldatakse nii kiiresti kui võimalik;b) võtavad meetmeid, mis tagavad laeva ning selle inventari ja seadmete regulaarse puhastamise, et need vastaksid asjakohastele hügieenistandarditele;c) hoiavad laeva pardal piisavas koguses nõuetekohast ja heas töökorras avariivarustust;d) võtavad arvesse ohutuse ja tervishoiu miinimumnõudeid III lisas sätestatud päästevahendite osas;e) võtavad arvesse käesoleva direktiivi IV lisas esitatud isikukaitsevahendite spetsifikaate, ilma et see piiraks nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiivi 89/656/EMÜ, mis käsitleb töötajate isikukaitsevahendite kasutamisega seotud tervisekaitse ja ohutuse miinimumnõudeid (kolmas üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses), [7] kohaldamist.2. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et laevaomanik annaks töötajate ohutuse ja tervise kaitse tagamiseks kaptenile vahendid, mis võimaldavad viimasel täita talle käesoleva direktiiviga pandud kohustusi.Artikkel 8Töötajate teavitamine1. Ilma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 10 kohaldamist, teavitatakse töötajaid ja/või nende esindajaid kõikidest meetmetest, mida võetakse töötajate tervise ja ohutuse tagamiseks laeva pardal.2. See teave peab olema asjaomastele töötajatele arusaadav.Artikkel 9Töötajate väljaõpe1. Ilma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 12 kohaldamist, tagatakse töötajatele nõuetekohane väljaõpe, eelkõige täpsete, arusaadavate juhistena, mis käsitlevad tervise ja ohutuse tagamist laeva pardal ja eriti õnnetusjuhtumite vältimist.2. Lõikes 1 nimetatud väljaõpe käsitleb eelkõige tuleohutust, päästevahendite kasutamist ja asjaomaste töötajate osas püügivahendite ja haalamisseadmete kasutamist ning erinevat liiki märguandeid, sealhulgas käega antavaid märguandeid.Väljaõpet ajakohastatakse vajalikul määral, kui seda nõuavad muudatused laeval toimuvas tegevuses.Artikkel 10Üksikasjalik väljaõpe isikutele, kes võiksid vajadusel laeva juhtidaIlma et see piiraks direktiivi 92/29/EMÜ artikli 5 lõike 3 kohaldamist, korraldatakse kõikidele isikutele, kes võiksid vajadusel laeva juhtida, üksikasjalik väljaõpe järgmises:a) kutsehaiguste ja tööõnnetuste vältimine laeval ning õnnetusjuhtumite korral võetavad meetmed;b) laeva püstuvuse ja hoolduse tagamine kõikides tõenäolistes laadimistingimustes ja kalastustegevuse ajal;c) raadionavigatsioon ja raadioside, kaasa arvatud nende kasutamise kord.Artikkel 11Töötajate nõustamine ja nende osalemineTöötajate ja/või nende esindajate nõustamine ja nende osalemine käesoleva direktiivi ja selle lisadega seotud küsimusi käsitlevates aruteludes toimub direktiivi 89/391/EMÜ artikli 11 kohaselt.Artikkel 12Lisade kohandamineLisade puhttehnilised kohandused, milles võetakse arvesse:- laeva pardal ohutuse ja tervisekaitse teatavate aspektide tehnilist ühtlustamist ja standardimist käsitlevate direktiivide vastuvõtmistja/või- tehnika arengut, muudatusi rahvusvahelistes eeskirjades ja spetsifikaatides või teadmiste täienemist laeva pardal ohutuse ja tervisekaitse tagamise valdkonnas,võetakse vastu direktiivi 89/391/EMÜ artiklis 17 sätestatud korra kohaselt.Artikkel 13Lõppsätted1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 23. novembriks 1995. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud või vastu võetavate siseriiklike õigusnormide teksti.3. Liikmesriigid esitavad komisjonile iga nelja aasta järel aruande käesoleva direktiivi sätete tegeliku rakendamise kohta, osutades tööandjate ja töötajate arvamusele.Komisjon teavitab sellest Euroopa Parlamenti, nõukogu, majandus- ja sotsiaalkomiteed ning tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteed.4. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele regulaarselt aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta, võttes arvesse lõikeid 1, 2 ja 3.Artikkel 14Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 23. november 1993Nõukogu nimeleesistujaM. Smet[1] EÜT C 337, 31.12.1991, lk 21;EÜT C 311, 27.11.1992, lk 21.[2] EÜT C 241, 21.9.1992, lk 106 ja 27. oktoobri 1993. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] EÜT C 169, 6.7.1992, lk 46.[4] EÜT C 28, 3.2.1988, lk 1.[5] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.[6] EÜT L 113, 30.4.1992, lk 19.[7] EÜT L 393, 30.12.1989, lk 18.--------------------------------------------------I LISAOHUTUSE JA TERVISHOIU MIINIMUMNÕUDED UUTELE LAEVADELE(Artiklid 4, 6 ja artikli 7 lõike 1 punkt a)Sissejuhatav märkusKäesolevas lisas sätestatud kohustusi kohaldatakse, kui seda nõuab tööruumi iseloom, tegevus, asjaolud või ohtlik olukord uue kalalaeva pardal.1. Merekõlblikkus ja püstuvus1.1. Laev tuleb hoida merekõlblikus seisundis ja ta peab olema nõuetekohaselt varustatud vastavalt tema otstarbele ja kasutusele.1.2. Laeva pardal peavad olema kõik andmed laeva püstuvuse kohta ning need peavad olema kättesaadavad vahiteenistuses olijatele.1.3. Kui laeva kasutatakse ettenähtud otstarbel, peab tema püstuvus rikkumatus seisundis olema piisav.Kapten peab võtma tarvitusele ettevaatusabinõud laeva nõuetekohase püstuvuse säilitamiseks.Laeva püstuvust käsitlevaid juhiseid tuleb rangelt järgida.2. Mehhaanilised ja elektriseadmed2.1. Elektriseadmed peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et need oleksid ohutud ning et oleks tagatud:- laevapere ja laeva kaitstus elektriga seotud ohtude eest,- kõikide seadmete nõuetekohane toimimine, mis on vajalik laeval normaalsete töö- ja elutingimuste tagamiseks ilma avariitoiteallikat kasutamata,- eriolukordades ohutuse tagamiseks vajalike elektriseadmete toimimine.2.2. Laeval peab olema avariitoiteallikas.Välja arvatud lahtised laevad, peab avariitoiteallikas paiknema väljaspool masinaruumi ning tagama tulekahju või põhielektriseadme muu rikke korral vähemalt kolme tunni jooksul:- sisesidesüsteemi, tulekahjuandurite ja hädasignaalide töö,- navigatsioonitulede ja avariivalgustuse töö,- raadioseadmete töö,- elektrilise tuletõrjeavariipumba töö, kui see on olemas.Kui avariitoiteallikal on akupatarei ja põhitoiteallikas ei toimi, peab akupatarei automaatselt lülituma ümber avariielektrikilbile ja varustama kolme tunni jooksul katkematult energiaga teise lõigu esimeses, teises ja kolmandas taandes nimetatud süsteeme.Elektripeajaotuskilp ja avariielektrikilp peavad võimaluse korral olema paigaldatud nii, et vesi ja tuli neile ligi ei pääse.2.3. Elektrikilbid peavad olema selgesti märgistatud; kaitsmekappe ja kaitsmehoidikuid tuleb regulaarselt kontrollida, et tagada õige võimsusega kaitsmete kasutamine.2.4. Ruumid, kus asuvad elektriakumulaatorid, peavad olema piisaval määral ventileeritavad.2.5. Elektroonilisi navigatsiooniseadmeid tuleb tihti kontrollida ja korralikult hooldada.2.6. Kõiki tõsteseadmeid tuleb katsetada ja regulaarselt kontrollida.2.7. Kõiki haalamis- ja tõsteseadmeid tuleb hoida heas seisundis ja töökorras.2.8. Kui laevale on paigaldatud külmutusseadmed ja suruõhusüsteemid, tuleb neid korralikult hooldada ja regulaarselt kontrollida.2.9. Rasketel gaasidel töötavaid kambüüsi- ja majapidamisseadmeid võib kasutada üksnes hästi ventileeritavates ruumides ning tuleb hoolt kanda, et ei tekiks ohtlikku gaasi kogunemist.Tuleohtlikke ja muul viisil ohtlikke gaase sisaldavatele balloonidele tuleb selgesti märkida, mida need sisaldavad, ja need tuleb paigutada avatud tekile.Kõik balloonidest lähtuvad ventiilid, rõhuregulaatorid ja torud peavad olema kaitstud kahjustuste eest.3. RaadioseadmedRaadioseadmed peavad võimaldama pidevat ühendust vähemalt ühe kalda- või maajaamaga, võttes arvesse raadiolainete levi normaaltingimusi.4. Evakuatsiooniteed ja -pääsud4.1. Teed ja väljapääsud, mida saab kasutada evakuatsiooniteede ja -pääsudena, peavad olema takistusteta, igal ajal kergesti ligipääsetavad ja viima võimalikult otse avatekile või ohutule alale ja sealt päästepaati või -parve, nii et töötajad saaksid oma töökohalt või eluruumist võimalikult kiiresti ja ohutult evakueeruda.4.2. Evakuatsiooniteede ja -pääsudena kasutatavate teede ja väljapääsude arv, paiknemine ja mõõtmed peavad vastama töö- ja eluruumide kasutusele, seal asuvatele seadmetele ja suurusele ning seal viibida võivate inimeste maksimaalsele arvule.Töötajatel või päästemeeskonnal peab olema võimalik ohu korral kohe ja kergesti avada evakuatsioonipääsudena kasutatavaid väljapääse, mis on suletud.4.3. Avariiuksed ja muud evakuatsioonipääsud peavad olema asukohta ja konkreetset eesmärki arvestades piisavalt ilmastikukindlad ja veetihedad.Avariiuksed ja muud evakuatsioonipääsud peavad olema sama tulekindlad kui vaheseinad.4.4. Evakuatsiooniteed ja -pääsud peavad olema märkidega tähistatud vastavalt direktiivi 92/58/EMÜ [1] alusel vastuvõetud siseriiklikele õigusaktidele.Märgid peavad paiknema kindlaksmääratud kohtades ja olema vastupidavad.4.5. Evakuatsiooniteed, -pääsud ja -vahendid, mis vajavad valgustust, tuleb varustada piisava tugevusega avariivalgustusega juhuks, kui valgustus peaks rikki minema.5. Tulekahju avastamine ja tuletõrje5.1. Sõltuvalt laeva suurusest, kasutusest, varustusest, seal asuvate ainete füüsikalistest ja keemilistest omadustest ja maksimaalsest võimalikust inimeste arvust laeval, peavad eluruumid ja kinnised tööruumid, sealhulgas masinaruum ja vajaduse korral kalatrümm, olema varustatud nõuetekohaste tuletõrjeseadmetega ning vajaduse korral tulekahjuandurite ja häiresüsteemidega.5.2. Tuletõrjeseadmeid tuleb alati hoida kindlaksmääratud kohas, need peavad olema heas töökorras ja valmis koheseks kasutamiseks.Töötajad peavad teadma tuletõrjeseadmete asukohta, töötamispõhimõtet ja oskama neid kasutada.Kustutite ja muude portatiivsete tuletõrjeseadmete olemasolu tuleb alati enne laeva teeleasumist kontrollida.5.3. Käsitulekustutusvahendid peavad olema kergesti kättesaadavad ja lihtsalt kasutatavad ning olema märkidega tähistatud vastavalt direktiivi 92/58/EMÜ alusel vastuvõetud siseriiklikele õigusaktidele.Märgid peavad paiknema kindlaksmääratud kohtades ja olema vastupidavad.5.4. Tulekahjuandureid ja häiresüsteeme tuleb regulaarselt kontrollida ja hästi hooldada.5.5. Tuletõrjeõppusi tuleb korraldada regulaarselt.6. Kinniste tööruumide ventilatsioonTuleb võtta meetmeid, et tagada kinniste tööruumide piisav varustatus värske õhuga, võttes arvesse kasutatavaid töömeetodeid ja töötajatele esitatavaid füüsilisi nõudmisi.Kui kasutatakse mehhaanilist ventilatsioonisüsteemi, tuleb see hoida heas töökorras.7. Tööruumide temperatuur7.1. Tööruumide temperatuur peab olema töötundide ajal inimkehale sobiv, võttes arvesse kasutatavaid töömeetodeid, töötajatele esitatavaid füüsilisi nõudmisi ja tegelikke või tõenäolisi ilmastikutingimusi laeva tööpiirkonnas.7.2. Eluruumide, sanitaarsõlmede, sööklate ja esmaabiruumide, kus need on olemas, temperatuur peab vastama nende ruumide konkreetsele otstarbele.8. Tööruumide loomulik ja kunstlik valgustus8.1. Tööruumid peavad saama nii palju loomulikku valgust kui võimalik ja olema varustatud kunstliku valgustusega, mis on sobiv käsitsi tehtavateks kalapüügitoiminguteks, kahjustamata töötajate ohutust ja tervist ning ohustamata teisi laevu.8.2. Tööruumide, treppide, redelite ja vahekäikude valgustusseadmed peavad paiknema nii, et nende pakutav valgus ei sea töötajaid õnnetusohtu ega sega laeva juhtimist.8.3. Tööruumid, kus töötajad satuvad kunstliku valgustuse rikke korral ohtu, peavad olema varustatud piisava tugevusega avariivalgustusega.8.4. Avariivalgustus peab olema heas töökorras ja seda tuleb regulaarselt kontrollida.9. Tekid, vaheseinad ja tekilaed9.1. Töötajate käsutuses olevad ruumid ei tohi olla libedad või peavad olema varustatud vahenditega, mis hoiavad ära libastumise, ning olema võimaluse korral takistusteta.9.2. Tööruumid, kus asuvad töökohad, peavad olema nõuetekohaselt helikindlad ja isoleeritud, võttes arvesse asjaomaseid tööülesandeid ja töötajate füüsilist koormust.9.3. Tööruumides asuvate tekkide, vaheseinte ja tekilagede pind peab olema hästi puhastatav või vastava hügieenistandardi kohaselt uuendatav.10. Uksed10.1. Tuleb tagada, et uksi saaks alati avada seestpoolt ilma erivahendeid kasutamata.Kasutatavate tööruumide uksed peavad olema mõlemalt poolt avatavad.10.2. Uksed, eriti lükanduksed, kui neid peab kasutama, peavad toimima töötajate jaoks võimalikult ohutult ka ebasoodsates ilmastiku- ja mereoludes.11. Liikumisteed ja ohualad11.1. Vahekäigud, šahtid, tekimajade välimised osad ja kõik liikumisteed peavad olema varustatud kaitsereelingutega, tormikäsipuudega ja päästeliinidega või muude vahenditega, mis tagavad töötajate ohutuse pardal töötamise ajal.11.2. Kui esineb oht, et töötajad võivad kukkuda tekiavadesse või ühelt tekilt teisele, tuleb kõikidesse võimalikesse kohtadesse paigutada asjakohased kaitsevahendid.Kui vastava kaitse tagamiseks on ette nähtud kaitsereeling, peab see olema vähemalt ühe meetri kõrgune.11.3. Juurdepääs teki kohal olevatele seadmetele nendega töötamiseks või hoolduseks peab olema selline, et töötajate ohutus oleks tagatud.Kukkumise eest peavad kaitsma kaitsereelingud või muud samalaadsed nõuetekohase kõrgusega kaitsepiirded.11.4. Umbreelinguid või muid piirdeid, mis hoiavad inimesi üle parda kukkumast, peab hoidma ettenähtud seisundis.Umbreelingutes peavad olema tormiluugid või muud samalaadsed seadmed, mis võimaldavad vee kiire äravoolu.11.5. Slippidega ahtertraaleritel peab slipi ülemine osa olema varustatud värava või muu seda kaitsva seadeldisega, mis on sama kõrge kui umbreeling või muud väljaulatuvad osad, et vältida töötajate slipilt kukkumise ohtu.See värav või muu seadeldis peab olema lihtsalt avatav ja suletav, soovitatavalt kaugjuhtimise teel, ning see võib olla avatud üksnes võrgu heitmiseks või pardale hiivamiseks.12. Töökohtade plaan12.1. Tööruumid tuleb hoida puhtad ja võimaluse korral mere eest kaitstuna ning tagada töötajatele kaitse üle parda kukkumise eest.Töötlemisruumid peavad olema nii kõrguse kui ka pindala poolest piisava suurusega.12.2. Kui laeva jõuseadmeid juhitakse masinaruumist, peab juhtimine toimuma eraldi ruumist, mis on helikindel ja masinaruumist endast isoleeritud ning kuhu pääseb masinaruumi sisenemata.Komandosild on piirkond, mis vastab esimese lõigu nõuetele.12.3. Haalamisseadmete juhtimisseadised peavad olema paigutatud piisavalt suurde ruumi, mis võimaldab neid takistamatult kasutada.Haalamisseadmed peavad olema varustatud ka nõuetekohaste kaitseseadistega, sealhulgas hädaseiskamisvahenditega.12.4. Haalamisseadmete operaatoril peab olema piisav vaade ülevaate saamiseks haalamisseadme toimimisest ja töötajate tegevusest.Kui haalamisseadet juhitakse komandosillalt, peab operaatoril olema kas otse või asjakohase vahendi abil selge ülevaade töötajate tegevusest.12.5. Komandosilla ja tööteki vahel peab olema usaldusväärne sidesüsteem.12.6. Kalapüügiga seotud toimingute või tekil töötamise ajal tuleb alati hoolikalt vahti pidada ja hoiatada meeskonda raskete mereolude eest.12.7. Kokkupuude trosside, vaierite ja seadmete liikuvate osadega tuleb muuta minimaalseks kaitseseadiste paigaldamise teel.12.8. Liikuvate raskuste jaoks tuleb paigaldada juhtimisseadmed, eelkõige traaleritel:- traallaudade liikumist reguleerivad seadmed,- nooda pära õõtsumist reguleerivad seadmed.13. Eluruumid13.1. Töötajate eluruumide asukoht, ehitus, helikindlus, eraldusvahendid ja planeering, neid ümbritsevad rajatised ja juurdepääsuvõimalused peavad tagama piisava kaitse ilmastiku- ja mereolude, vibratsiooni, müra ja muudest laeva osadest tulevate ebameeldivate lõhnade eest, mis võiksid töötajaid puhkeajal segada.Kui laeva konstruktsioon, suurus ja/või otstarve seda võimaldavad, peavad töötajate eluruumid paiknema selliselt, et liikumise ja kiirenduse mõju oleks minimaalne.Tuleb võtta vajalikke meetmeid, mis nii palju kui võimalik kaitseksid mittesuitsetajaid tubakasuitsu ebameeldiva mõju eest.13.2. Töötajate eluruumid peavad olema nõuetekohaselt ventileeritud, et oleks tagatud pidev värske õhu juurdevool ja hoitaks ära kondenseerumine.Eluruumid peavad olema nõuetekohaselt valgustatud:- piisava üldvalgustusega,- vähendatava üldvalgustusega, mis ei häiriks puhkavaid töötajaid,- iga koi juures oleva kohtvalgustiga.13.3. Kui laeval on kambüüs ja mess, peavad need olema piisava suurusega, hästi valgustatud ja ventileeritud ning kergesti puhastatavad.Laeval peavad olema külmkapid või muud madalatemperatuurilised toiduainete säilitamise seadmed.14. Sanitaarsõlmed14.1. Eluruumidega kalalaevadel peavad olema nõuetekohaselt varustatud ja paigaldatud kuuma ja külma veega duširuumid, kraanikausid ja tualettruumid ning vastav ruum peab olema korralikult ventileeritud.14.2. Igal töötajal peab olema koht riiete hoidmiseks.15. EsmaabiKõik laevad peavad olema varustatud esmaabivahenditega, mis vastavad direktiivi 92/29/EMÜ II lisa nõuetele.16. Pardatrepid ja maabumissilladLaev peab olema varustatud pardatrepi, maabumissilla või muu samalaadse vahendiga, mis tagab ohutu laevalt maabumise.17. MüraTuleb võtta kõik asjakohased tehnilised meetmed, et vähendada nii palju kui võimalik mürataset töö- ja eluruumides, võttes arvesse laeva suurust.[1] EÜT L 245, 26.8.1992, lk 23.--------------------------------------------------II LISAOHUTUSE JA TERVISHOIU MIINIMUMNÕUDED OLEMASOLEVATELE LAEVADELE(Artikkel 5 ja artikli 7 lõike 1 punkt a)Sissejuhatav märkusKäesolevas lisas sätestatud kohustusi kohaldatakse, niivõrd kui seda võimaldavad olemasoleva kalalaeva ehituslikud omadused ja nõuab tööruumi iseloom, tegevus, asjaolud või ohtlik olukord olemasoleva kalalaeva pardal.1. Merekõlblikkus ja püstuvus1.1. Laev tuleb hoida merekõlblikus seisundis ja ta peab olema nõuetekohaselt varustatud vastavalt tema otstarbele ja kasutusele.1.2. Kui on olemas andmed laeva püstuvuse kohta, peavad need asuma laeva pardal ning olema kättesaadavad vahiteenistuses olijatele.1.3. Kui laeva kasutatakse ettenähtud otstarbel, peab tema püstuvus rikkumatus seisundis olema piisav.Kapten peab võtma tarvitusele vajalikud ettevaatusabinõud laeva nõuetekohase püstuvuse säilitamiseks.Laeva püstuvust käsitlevaid juhiseid tuleb rangelt järgida.2. Mehhaanilised ja elektriseadmed2.1. Elektriseadmed peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et need oleksid ohutud ning et oleks tagatud:- laevapere ja laeva kaitstus elektriga seotud ohtude eest,- kõikide seadmete nõuetekohane toimimine, mis on vajalik laeval normaalsete töö- ja elutingimuste tagamiseks ilma avariienergiaallikat kasutamata,- eriolukordades ohutuse tagamiseks vajalike elektriseadmete toimimine.2.2. Laeval peab olema avariitoiteallikas.Välja arvatud lahtised laevad, peab avariitoiteallikas paiknema väljaspool masinaruumi ning tagama tulekahju või põhielektriseadme muu rikke korral vähemalt kolme tunni jooksul:- sisesidesüsteemi, tulekahjuandurite ja hädasignaalide töö,- navigatsioonitulede ja avariivalgustuse töö,- raadioseadmete töö,- elektrilise tuletõrjeavariipumba töö, kui see on olemas.Kui avariitoiteallikal on akupatarei ja põhitoiteallikas ei toimi, peab akupatarei automaatselt lülituma ümber avariielektrikilbile ja varustama kolme tunni jooksul katkematult energiaga teise lõigu esimeses, teises ja kolmandas taandes nimetatud süsteeme.Elektripeajaotuskilp ja avariielektrikilp peavad võimaluse korral olema paigaldatud nii, et vesi ja tuli neile ligi ei pääse.2.3. Elektrikilbid peavad olema selgesti märgistatud; kaitsmekappe ja kaitsmehoidikuid tuleb regulaarselt kontrollida, et tagada õige võimsusega sulavkaitsmete kasutamine.2.4. Ruumid, kus asuvad elektriakumulaatorid, peavad olema piisaval määral ventileeritavad.2.5. Elektroonilisi navigatsiooniseadmeid tuleb tihti kontrollida ja korralikult hooldada.2.6. Kõiki tõsteseadmeid tuleks katsetada ja regulaarselt kontrollida.2.7. Kõiki haalamis- ja tõsteseadmeid tuleb hoida heas seisundis ja töökorras.2.8. Kui laevale on paigaldatud külmutusseadmed ja suruõhusüsteemid, tuleb neid korralikult hooldada ja regulaarselt kontrollida.2.9. Rasketel gaasidel töötavaid kambüüsi- ja majapidamisseadmeid võib kasutada üksnes hästi ventileeritavates ruumides ning tuleb hoolt kanda, et ei tekiks ohtlikku gaasi kogunemist.Tuleohtlikke ja muul viisil ohtlikke gaase sisaldavatele balloonidele tuleb selgesti märkida, mida need sisaldavad, ja need tuleb paigutada avatud tekile.Kõik balloonidest lähtuvad ventiilid, rõhuregulaatorid ja torud peavad olema kaitstud kahjustuste eest.3. RaadioseadmedRaadioseadmed peavad võimaldama pidevat ühendust vähemalt ühe kalda- või maajaamaga, võttes arvesse raadiolainete leviku normaaltingimusi.4. Evakuatsiooniteed ja -pääsud4.1. Teed ja väljapääsud, mida saab kasutada evakuatsiooniteede ja -pääsudena, peavad olema takistusteta, igal ajal kergesti ligipääsetavad ja viima võimalikult otse avatekile või ohutule alale ja sealt päästepaati või -parve, nii et töötajad saaksid oma töökohalt või eluruumist võimalikult kiiresti ja ohutult evakueeruda.4.2. Evakuatsiooniteede ja -pääsudena kasutatavate teede ja väljapääsude arv, paiknemine ja mõõtmed peavad vastama töö- ja eluruumide kasutusele, seal asuvatele seadmetele ja suurusele ning seal viibida võivate inimeste maksimaalsele arvule.Töötajatel või päästemeeskonnal peab olema võimalik ohu korral kohe ja kergesti avada evakuatsioonipääsudena kasutatavaid väljapääse, mis on suletud.4.3. Evakuatsiooniteed ja -pääsud peavad olema märkidega tähistatud vastavalt direktiivi 92/58/EMÜ alusel vastuvõetud siseriiklikele õigusaktidele.Märgid peavad paiknema kindlaksmääratud kohtades ja olema vastupidavad.4.4. Evakuatsiooniteed, -pääsud ja -vahendid, mis vajavad valgustust, tuleb varustada piisava tugevusega avariivalgustusega juhuks, kui valgustus peaks rikki minema.5. Tulekahju avastamine ja tuletõrje5.1. Sõltuvalt laeva suurusest, kasutusest, varustusest, seal asuvate ainete füüsikalistest ja keemilistest omadustest ja maksimaalsest võimalikust inimeste arvust laeval, peavad eluruumid ja kinnised tööruumid, sealhulgas masinaruum ja vajaduse korral kalatrümm, olema varustatud nõuetekohaste tuletõrjeseadmetega ning vajaduse korral tulekahjuandurite ja häiresüsteemidega.5.2. Tuletõrjeseadmeid tuleb alati hoida kindlaksmääratud kohas, need peavad olema heas töökorras ja valmis koheseks kasutamiseks.Töötajad peavad teadma tuletõrjeseadmete asukohta, töötamispõhimõtet ja oskama neid kasutada.Kustutite ja muude portatiivsete tuletõrjeseadmete olemasolu tuleb alati enne laeva teeleasumist kontrollida.5.3. Käsitulekustutusvahendid peavad olema kergesti kättesaadavad ja lihtsalt kasutatavad ning olema märkidega tähistatud vastavalt direktiivi 92/58/EMÜ alusel vastuvõetud siseriiklikele õigusaktidele.Märgid peavad paiknema kindlaksmääratud kohtades ja olema vastupidavad.5.4. Tulekahjuandureid ja häiresüsteeme tuleb regulaarselt kontrollida ja hästi hooldada.5.5. Tuletõrjeõppusi tuleb korraldada regulaarselt.6. Kinniste tööruumide ventilatsioonTuleb võtta meetmeid, et tagada kinniste tööruumide piisav varustatus värske õhuga, võttes arvesse kasutatavaid töömeetodeid ja töötajatele esitatavaid füüsilisi nõudmisi.Kui kasutatakse mehhaanilist ventilatsioonisüsteemi, tuleb see hoida heas töökorras.7. Tööruumide temperatuur7.1. Tööruumide temperatuur peab olema töötundide ajal inimkehale sobiv, võttes arvesse kasutatavaid töömeetodeid, töötajatele esitatavaid füüsilisi nõudmisi ja tegelikke või tõenäolisi ilmastikutingimusi laeva tööpiirkonnas.7.2. Eluruumide, sanitaarsõlmede, sööklate ja esmaabiruumide, kus need on olemas, temperatuur peab vastama nende ruumide konkreetsele otstarbele.8. Tööruumide loomulik ja kunstlik valgustus8.1. Tööruumid peavad saama nii palju loomulikku valgust kui võimalik ja olema varustatud kunstliku valgustusega, mis on sobiv käsitsi tehtavateks toiminguteks, kahjustamata töötajate ohutust ja tervist ning ohustamata teiste laevade juhtimist.8.2. Tööruumide, treppide, redelite ja vahekäikude valgustusseadmed peavad paiknema nii, et nende pakutav valgus ei sea töötajaid õnnetusohtu ega sega laeva juhtimist.8.3. Tööruumid, kus töötajad satuvad kunstliku valgustuse rikke korral ohtu, peavad olema varustatud piisava tugevusega avariivalgustusega.8.4. Avariivalgustus peab olema heas töökorras ja seda tuleb regulaarselt kontrollida.9. Tekid, vaheseinad ja tekilaed9.1. Töötajate käsutuses olevad ruumid ei tohi olla libedad või peavad olema varustatud vahenditega, mis hoiavad ära libastumise, ning olema võimaluse korral takistusteta.9.2. Tööruumid, kus asuvad töökohad, peavad olema niivõrd kui võimalik nõuetekohaselt helikindlad ja isoleeritud, võttes arvesse asjaomaseid tööülesandeid ja töötajate füüsilist koormust.9.3. Tööruumides asuvate tekkide, vaheseinte ja tekilagede pind peab olema hästi puhastatav või vastava hügieenistandardi kohaselt uuendatav.10. Uksed10.1. Tuleb tagada, et uksi saaks alati avada seestpoolt ilma erivahendeid kasutamata.Kasutatavate tööruumide uksed peavad olema mõlemalt poolt avatavad.10.2. Uksed, eriti lükanduksed, kui neid peab kasutama, peavad toimima töötajate jaoks võimalikult ohutult ka ebasoodsates ilmastiku- ja mereoludes.11. Liikumisteed ja ohualad11.1. Vahekäigud, šahtid, tekimajade välimised osad ja kõik liikumisteed peavad olema varustatud kaitsereelingutega, tormikäsipuudega ja päästeliinidega või muude vahenditega, mis tagavad töötajate ohutuse pardal töötamise ajal.11.2. Kui esineb oht, et töötajad võivad kukkuda tekiavadesse või ühelt tekilt teisele, tuleb kõikidesse võimalikesse kohtadesse paigutada asjakohased kaitsevahendid.11.3. Juurdepääs teki kohal olevatele seadmetele nendega töötamiseks või hoolduseks peab olema selline, et töötajate ohutus oleks tagatud.Kukkumise eest peavad kaitsma kaitsereelingud või muud samalaadsed nõuetekohase kõrgusega kaitsepiirded.11.4. Umbreelinguid või muid piirdeid, mis hoiavad inimesi üle parda kukkumast, peab hoidma ettenähtud seisundis.Umbreelingutes peavad olema tormiluugid või muud samalaadsed seadmed, mis võimaldavad vee kiire äravoolu.11.5. Slippidega ahtertraaleritel peab slipp olema varustatud värava või muu seda kaitsva seadeldisega, mis on sama kõrge kui umbreeling või muud väljaulatuvad osad, et vältida töötajate slipilt kukkumise ohtu.See värav või muu seadeldis peab olema lihtsalt avatav ja suletav ning see võib olla avatud üksnes võrgu heitmiseks või pardale hiivamiseks.12. Töökohtade skeem12.1. Tööruumid tuleb hoida puhtad ja võimaluse korral mere eest kaitstuna ning tagada töötajatele kaitse üle parda kukkumise eest.Töötlemisruumid peavad olema nii kõrguse kui ka pindala poolest piisava suurusega.12.2. Kui laeva jõuseadmeid juhitakse masinaruumist, peab juhtimine toimuma eraldi ruumist, mis on helikindel ja masinaruumist endast isoleeritud ning kuhu pääseb masinaruumi läbimata.Komandosild on piirkond, mis vastab esimese lõigu nõuetele.12.3. Haalamisseadmete juhtimisseadised peavad olema paigutatud piisavalt suurde ruumi, mis võimaldab neid takistamatult kasutada.Haalamisseadmed peavad olema varustatud ka nõuetekohaste kaitseseadistega, sealhulgas hädaseiskamisvahenditega.12.4. Haalamisseadmete operaatoril peab olema piisav vaade ülevaate saamiseks haalamisseadme toimimisest ja töötajate tegevusest.Kui haalamisseadet juhitakse komandosillalt, peab operaatoril olema kas otse või asjakohase vahendi abil selge ülevaade töötajate tegevusest.12.5. Komandosilla ja tööteki vahel peab olema usaldusväärne sidesüsteem.12.6. Kalapüügiga seotud toimingute või tekil töötamise ajal tuleb alati hoolikalt vahti pidada ja hoiatada meeskonda raskete mereolude eest.12.7. Kokkupuude trosside, vaierite ja seadmete liikuvate osadega tuleb muuta minimaalseks kaitseseadiste paigaldamise teel.12.8. Liikuvate raskuste jaoks tuleb paigaldada juhtimisseadmed, eelkõige traaleritel:- traallaudade liikumist reguleerivad seadmed,- nooda pära õõtsumist reguleerivad seadmed.13. Eluruumid13.1. Kui laeval on töötajate eluruumid, peavad need olema niisugused, et müra, vibratsiooni, liikumise ja kiirenduse mõju ning teistest laeva osadest levivaid ebameeldivaid lõhnu oleks võimalikult vähe.Eluruumid peavad olema nõuetekohaselt valgustatud.13.2. Kui laeval on kambüüs ja mess, peavad need olema piisava suurusega, piisavalt valgustatud ja ventileeritud ning kergesti puhastatavad.Laeval peavad olema külmkapid või muud madalatemperatuurilised toiduainete säilitamise seadmed.14. SanitaarsõlmedEluruumidega kalalaevadel peavad olema tualettruumid, kraanikausid ja võimaluse korral duširuum ning vastav ruum peab olema korralikult ventileeritud.15. EsmaabiKõik laevad peavad olema varustatud esmaabivahenditega, mis vastavad direktiivi 92/29/EMÜ II lisa nõuetele.16. Pardatrepid ja maabumissilladLaev peab olema varustatud pardatrepi, maabumissilla või muu samalaadse vahendiga, mis tagab ohutu laevalt maabumise.--------------------------------------------------III LISAOHUTUSE JA TERVISHOIU MIINIMUMNÕUDED PÄÄSTEVAHENDITE OSAS(Artikli 7 lõike 1 punkt d)Sissejuhatav märkusKäesolevas lisas sätestatud kohustusi kohaldatakse, kui seda nõuab tööruumi iseloom, tegevus, asjaolud või ohtlik olukord laeva pardal.1. Laevad peavad olema varustatud nõuetekohaste päästevahenditega, sealhulgas nõuetekohaste seadmetega, mis võimaldavad töötajaid veest kätte saada, ja raadiopäästevahenditega, eelkõige hüdrostaatilise lukustusmehhanismiga avariiraadiopoiga, võttes arvesse pardal olevate isikute arvu ja laeva tööpiirkonda.2. Kõiki päästevahendeid tuleb alati hoida kindlaksmääratud kohas, need peavad olema heas töökorras ja valmis koheseks kasutamiseks.Töötajad peavad päästevahendeid kontrollima enne laeva väljasõitu ja reisi ajal.3. Päästevahendeid tuleb regulaarselt kontrollida.4. Kõik töötajad peavad saama nõuetekohase väljaõppe ja juhised tegutsemiseks ohuolukorras.5. Kui laev on pikem kui 45 meetrit või kui laeval on rohkem kui viis töötajat, tuleb esitada munsterroll koos selgete juhistega igale töötajale, mida ta peab hädaohu korral järgima.6. Iga kuu peab sadamas ja/või merel toimuma töötajate kogunemine päästeõppusteks.Päästeõppused peavad tagama, et töötajad saavad täiel määral aru ülesannetest, mida nad peavad täitma seoses päästevahendite käsitsemise ja kasutamisega, ning et nad suudavad nendega toime tulla.Töötajaid tuleb õpetada kaasaskantavat raadioaparatuuri tööle seadma ja kasutama.--------------------------------------------------IV LISAOHUTUSE JA TERVISHOIU MIINIMUMNÕUDED ISIKUKAITSEVAHENDITE SUHTES(Artikli 7 lõike 1 punkt e)Sissejuhatav märkusKäesolevas lisas sätestatud kohustusi kohaldatakse, kui seda nõuab tööruumi iseloom, tegevus, asjaolud või ohtlik olukord laeva pardal.1. Isikukaitsevahendeid kasutatakse juhul, kui töötajate tervisele ja ohutusele suunatud ohtu ei suudeta tehniliste või ühiskaitsevahenditega vältida või piisavalt vähendada.2. Isikukaitsevahendid, mis esinevad kaitseriietusena või mida kantakse riiete peal, peavad olema erksavärvilised, merekeskkonna foonist eristatavad ja selgesti nähtavad.--------------------------------------------------