title: Nõukogu direktiiv 92/57/EMÜ, 24. juuni 1992, tööohutuse ja -tervishoiu miinimumnõuete rakendamise kohta ajutistel või liikuvatel ehitustööplatsidel (kaheksas üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0057

Euroopa Liidu Teataja L 245 , 26/08/1992 Lk 0006 - 0022 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 5 Lk 0165  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 5 Lk 0165

		Nõukogu direktiiv 92/57/EMÜ,24. juuni 1992,tööohutuse ja -tervishoiu miinimumnõuete rakendamise kohta ajutistel või liikuvatel ehitustööplatsidel (kaheksas üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 118a,võttes arvesse pärast tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega konsulteerimist esitatud komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:asutamislepingu artikkel 118a näeb ette, et nõukogu võtab direktiividega vastu miinimumnõuded, et eelkõige töökeskkonna parandamisega tagada töötajate ohutuse ja tervise parem kaitse;vastavalt nimetatud artikli tingimustele tuleb nendes direktiivides hoiduda haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest viisil, mis pidurdaks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete asutamist ja arengut;komisjoni teatis tööohutust, -hügieeni ja -tervishoidu käsitleva programmi kohta [4] näeb ette sellise direktiivi vastuvõtmise, millega tagataks töötajate ohutus ja tervis ajutistel ja liikuvatel ehitustööplatsidel;nõukogu võttis oma 21. detsembri 1987. aasta resolutsioonis tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu kohta [5] teadmiseks komisjoni kavatsuse esitada nõukogule lähitulevikus ajutistel või liikuvatel ehitustööplatsidel rakendatavad miinimumnõuded;ajutised või liikuvad ehitustööplatsid on tegevuspiirkonnad, kus töötajad puutuvad kokku eriti kõrge riskiastmega;mitterahuldavad arhitektuurilised ja/või korralduslikud valikud või tööde halb planeerimine projekti ettevalmistamise käigus on olnud seotud rohkem kui poolte ehitustööplatsidel toimunud tööõnnetustega ühenduses;kõigis liikmesriikides tuleb enne tööde alustamist teavitada töötervishoiu ja tööohutuse eest vastutavat asutust töödest, mille mastaabid ületavad teatava piiri;projekti teostamise käigus võib suure hulga tööõnnetusi põhjustada ebapiisav kooskõlastamine, eelkõige juhul, kui samal ajutisel või liikuval ehitustööplatsil töötavad eri ettevõtjad samal ajal või üksteise järel;seepärast tuleks tõhustada kooskõlastamist eri isikute vahel, kes tegelevad nii projekti ettevalmistamise kui ka tööde teostamisega;vastavus miinimumnõuetele, mis on kavandatud paremate ohutus- ja tervishoiustandardite tagamiseks ajutisel või liikuval ehitustööplatsil, on töötajate ohutuse ja tervise tagamisel põhiline;lisaks sellele võivad füüsilisest isikust ettevõtjad ja tööandjad, kui nad võtavad ise tööst osa, oma tegevusega ajutisel või liikuval ehitustööplatsil seada ohtu töötajate ohutuse ja tervise;seepärast tuleb nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiivi 89/655/EMÜ töötajate poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta (teine üksikdirektiiv) [6] ja nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiivi 89/656/EMÜ töötajate isikukaitsevahendite kasutamisega seotud tervisekaitse ja ohutuse miinimumnõuete kohta (kolmas üksikdirektiiv) [7] asjaomaseid sätteid laiendada füüsilisest isikust ettevõtjatele ja tööandjatele, kes ise osalevad ehitusplatsil toimuvas töös;käesolev direktiiv on üksikdirektiiv töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamist soodustavate meetmete kehtestamist käsitleva nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/ EMÜ [8] artikli 16 lõike 1 tähenduses; seetõttu kohaldatakse nimetatud direktiivi sätteid ajutiste ja liikuvate ehitustööplatside suhtes täielikult, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või erisätete kohaldamist;käesolev direktiiv on konkreetne samm siseturu sotsiaalse ulatuse väljaarendamisel eelkõige seoses teemadega, mida käsitletakse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivis 89/106/EMÜ ehitustooteid käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta [9] ja nõukogu 18. juuli 1989. aasta direktiivis 89/440/EMÜ [10], millega muudetakse direktiivi 71/305/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord;vastavalt nõukogu otsusele 74/325/EMÜ [11] konsulteerib komisjon selles valdkonnas ettepanekute koostamisel tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Teema1. Käesolevas direktiivis, mis on kaheksas üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses, sätestatakse ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuded artikli 2 punktis a määratletud ajutiste ja liikuvate ehitustööplatside puhul.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata puurimise ja kaevandamise suhtes kaevandustööstuses vastavalt määratlusele nõukogu 27. juuni 1974. aasta otsuse 74/326/EMÜ (kaevanduste alalise ohutus- ja tervishoiukomisjoni vastutusala laiendamise kohta kõikidele maavarasid kaevandavatele tööstustele) [12] artikli 1 lõikes 2.3. Direktiivi 89/391/EMÜ sätteid kohaldatakse tervikuna kogu lõikes 1 nimetatud valdkonnas, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sisalduvate rangemate ja/või erisätete kohaldamist.Artikkel 2MõistedKäesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:a) ajutised ja liikuvad ehitustööplatsid (edaspidi "ehitustööplatsid") — mis tahes ehitustööplats, kus toimuvad ehitus- või tsiviilehitustööd; selliste tööde mittetäielik nimekiri on toodud I lisas;b) klient — füüsiline või juriidiline isik, kelle jaoks projekt teostatakse;c) projektijuht — füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab projekti ja/või projekti täitmise ja/või täitmise järelevalve eest ja tegutseb kliendi nimel;d) füüsilisest isikust ettevõtja — direktiivi 89/391/EMÜ artikli 3 punktides a ja b nimetamata isik, kelle kutsetegevus aitab kaasa projekti lõpetamisele;e) projekti ettevalmistamise käigus ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegelev koordinaator — füüsiline või juriidiline isik, kellele klient ja/või projektijuht on projekti ettevalmistamise ajaks usaldanud artiklis 5 osutatud ülesannete täitmise;f) projekti teostamise käigus ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegelev koordinaator — füüsiline või juriidiline isik, kellele klient ja/või projektijuht on projekti teostamise ajaks usaldanud artiklis 6 osutatud ülesannete täitmise.Artikkel 3Koordinaatorite määramine. Ohutuse ja tervisekaitse kava. Eelteatamine1. Klient või projektijuht määrab igale ehitustööplatsile, kus on rohkem kui üks tööettevõtja, ühe artikli 2 punktides e ja f osutatud ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegeleva koordinaatori või mitu sellist koordinaatorit.2. Klient või projektijuht tagab, et enne ehitustööplatsi kasutuselevõtmist koostatakse ohutuse ja tervisekaitse kava vastavalt artikli 5 punktile b.Liikmesriigid võivad pärast juhtkonna ja töötajatega konsulteerimist lubada erandeid esimese lõigu sätetest, kui tegu ei ole:- tööga, millega kaasnevad II lisas loetletud konkreetsed ohud, või- tööga, mille puhul on vaja käesoleva artikli lõikes 3 sätestatud eelteatamist.3. Kui tegemist on ehitustööplatsiga:- millele kavandatud tööd kestavad kauem kui 30 tööpäeva ja millel tegutseb samal ajal rohkem kui 20 töötajat, või- millele kavandatud töö maht ületab 500 inimtööpäeva,edastab klient või projektijuht enne töö algust pädevatele asutustele II lisa kohaselt koostatud eelteate.Eelteade peab olema ehitustööplatsil selgesti nähtav ja vajaduse korral tuleb seda ajakohastada.Artikkel 4Projekti ettevalmistamine: üldpõhimõttedProjektijuht või vajaduse korral klient võtab direktiivis 89/391/EMÜ osutatud ohutuse ja tervishoiu ennetavaid üldpõhimõtteid arvesse kõigis projekti kavandamise ja ettevalmistamise staadiumides, eelkõige:- siis, kui otsustatakse arhitektuurilisi, tehnilisi ja/või organisatsioonilisi aspekte, et planeerida ülesandeid ja tööetappe, mis peavad toimuma samal ajal või üksteise järel,- siis, kui hinnatakse sellise töö või tööetappide lõpetamisele kuluvat aega. Iga kord, kui see osutub vajalikuks, võetakse arvesse ka kõiki ohutuse ja tervisekaitse kavasid ja faile, mis on koostatud kooskõlas artikli 5 punktidega b või c või mida on kohandatud vastavalt artikli 6 punktile c.Artikkel 5Projekti ettevalmistamine: koordinaatorite ülesandedProjekti ettevalmistamise käigus ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegelev koordinaator (tegelevad koordinaatorid), kes on määratud vastavalt artikli 3 lõikele 1, peab (peavad):a) koordineerima artikli 4 sätete kohaldamist;b) koostama või laskma koostada ohutuse ja tervisekaitse kava, milles esitatakse kõnealuse ehitustööplatsi suhtes kohaldatavad eeskirjad, võttes vajaduse korral arvesse kõnealusel platsil toimuvat tööstustegevust; kõnealune kava peab sisaldama erimeetmeid töö kohta, mis kuulub ühte või mitmesse II lisas sätestatud kategooriasse;c) koostama projekti iseloomustavate omaduste kohta kausta, mis sisaldaks ohutuse ja tervishoiu kohta asjaomast teavet, mida võiks edaspidiste tööde puhul arvesse võtta.Artikkel 6Projekti teostamine: koordinaatorite ülesandedProjekti teostamise käigus ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegelev koordinaator (tegelevad koordinaatorid), kes on määratud vastavalt artikli 3 lõikele 1, peab (peavad):a) koordineerima ohutuse ja ennetamise üldpõhimõtete kohaldamist:- siis, kui otsustatakse tehnilisi ja/või organisatsioonilisi aspekte, et planeerida ülesandeid ja tööetappe, mis peavad toimuma samal ajal või üksteise järel,- siis, kui hinnatakse sellise töö või tööetappide lõpetamisele kuluvat aega;b) koordineerima asjaomaste sätete rakendamist tagamaks, et töötajad ja, kui see on töötajate kaitseks vajalik, ka füüsilisest isikust ettevõtjad:- rakendavad järjekindlalt artiklis 8 osutatud põhimõtteid,- järgivad vajaduse korral artikli 5 punktis b osutatud ohutuse ja tervisekaitse kava;c) tegema või laskma teha artikli 5 punktis b osutatud ohutuse ja tervisekaitse kavas ja artikli 5 punktis c osutatud kaustas muudatusi, mis on vajalikud, et võtta arvesse töö kulgu ja toimunud muudatusi;d) korraldama koostööd tööandjate, sealhulgas sama ehitustööplatsi järjestikuste tööandjate vahel, koordineerima nende tegevust, eesmärgiga kaitsta töötajaid ning välistada õnnetusi ja ametialaseid ohtusid, ja vastastikust teabevahetust vastavalt direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 lõikele 4 tagades, et vajaduse korral kaasatakse sellesse protsessi füüsilisest isikust ettevõtjad;e) koordineerima töökorraldust, et kontrollida, kas töövõtteid rakendatakse nõuetekohaselt;f) võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et ehitustööplatsile lubatakse ainult selleks volitatud isikuid.Artikkel 7Klientide, projektijuhtide ja tööandjate vastutus1. Kui klient või projektijuht on määranud koordinaatori või koordinaatorid täitma artiklites 5 ja 6 osutatud ülesandeid, ei vabasta see klienti ega projektijuhti sellega seotud vastutusest.2. Artiklite 5 ja 6 ja käesoleva artikli lõike 1 rakendamine ei mõjuta direktiivis 89/391/EMÜ sätestatud tööandja vastutuse põhimõtet.Artikkel 8Direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 rakendamineTöö teostamisel kohaldatakse direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 sätteid, eelkõige seoses järgmisega:a) ehitustööplatsi hoidmine heas korras ja piisavalt puhtana;b) töökohtade valimine lähtuvalt sellest, kuidas on võimalik neile töökohtadele juurde pääseda ning marsruutide või läbipääsu- ja liikumisalade kindlaksmääramine;c) eri materjalide käitlemise tingimused;d) seadmete ja seadeldiste tehniline hooldus, kasutuselevõtmisele eelnev kontrollimine ja regulaarne kontrollimine selleks, et parandada vead, mis võiksid mõjutada töötajate ohutust ja tervist;e) eri materjalide ladustamispiirkondade piiritlemine ja tähistamine eelkõige siis, kui tegemist on ohtlike materjalide ja ainetega;f) tingimused, mille korral kasutatavad ohtlikud materjalid kõrvaldatakse;g) jäätmete ja prahi ladustamine ja kõrvaldamine või äraviimine;h) eri tööde või tööetappide jaoks eraldatud aja kohandamine vastavalt töö kulgemisele platsil;i) koostöö tööandjate ja füüsilisest isikust ettevõtjate vahel;j) vastastikused seosed tööstustegevusega ehistustööplatsi asukohas või selle läheduses.Artikkel 9Tööandjate kohustusedSelleks et säilitada ohutus ja tagada tervishoid ehitustööplatsil artiklites 6 ja 7 sätestatud tingimustel, teevad tööandjad järgmist:a) eelkõige artikli 8 rakendamisel võtavad meetmeid, mis on kooskõlas IV lisas sätestatud miinimumnõuetega;b) võtavad arvesse ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegeleva koordinaatori (tegelevate koordinaatorite) soovitusi.Artikkel 10Muude isikurühmade kohustused1. Ohutuse säilitamiseks ja tervishoiu tagamiseks ehitustööplatsil teevad füüsilisest isikust ettevõtjad järgmist:a) järgivad muu hulgas eelkõige järgmist:i) direktiivi 89/391/EMÜ artikli 6 lõikes 4 ja artiklis 13 ning käesoleva direktiivi artiklis 8 ja IV lisas sätestatud nõuded;ii) direktiivi 89/655/EMÜ artikli 4 ja kõnealuse direktiivi lisa asjaomased sätted;iii) direktiivi 89/656/EMÜ artikkel 3, artikli 4 lõiked 1–4 ja lõige 9 ning artikkel 5;b) võtavad arvesse ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegeleva koordinaatori (tegelevate koordinaatorite) soovitusi.2. Ohutuse säilitamiseks ja tervishoiu tagamiseks ehitustööplatsil, kus tööandjad osalevad isiklikult ehitustööplatsil toimuvas töös, teevad nad järgmist:a) järgivad muu hulgas eelkõige järgmist:i) direktiivi 89/391/EMÜ artikkel 13;ii) direktiivi 89/655/EMÜ artikli 4 ja kõnealuse direktiivi lisa asjaomased sätted;iii) direktiivi 89/656/EMÜ artikkel 3, artikli 4 lõiked 1, 2, 3, 4 ja 9 ning artikkel 5;b) võtavad arvesse ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegeleva koordinaatori (tegelevate koordinaatorite) kommentaare.Artikkel 11Töötajate teavitamine1. Ilma et see piiraks direktiivi 89/391/EMÜ artikli 10 kohaldamist, teavitatakse töötajaid ja/või nende esindajaid kõikidest meetmetest, mida võetakse nende ohutuse ja tervise tagamiseks ehitustööplatsil.2. See teave peab olema asjaomastele töötajatele arusaadav.Artikkel 12Töötajate nõustamine ja nende osalemineTöötajate ja/või nende esindajate nõustamine ja nende osalemine käesoleva direktiivi artiklitega 6, 8 ja 9 seotud küsimustes toimub direktiivi 89/391/EMÜ artikli 11 kohaselt, tagades vajaduse korral nõuetekohase koordineerimise töökohas tegutseva ettevõtjatöötajate ja/või töötajate esindajate vahel, võttes arvesse ohu taset ja töökoha suurust.Artikkel 13Lisade muutmine1. I, II ja III lisa muudatused võtab nõukogu vastu asutamislepingu artiklis 118a sätestatud korras.2. IV lisa muudatused, mis on rangelt tehnilised ja mis tulenevad:- direktiividest, mis võetakse vastu ajutiste või liikuvate ehitustööplatside tehnilise ühtlustamise ja standardimise kohta ja/või- tehnilisest arengust, muudatustest rahvusvahelistes eeskirjades või spetsifikaatides või teadmiste täienemisest ajutiste ja liikuvate ehitustööplatside valdkonnas,võetakse vastu direktiivi 89/391/EMÜ artiklis 17 sätestatud korra kohaselt.Artikkel 14Lõppsätted1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 1993.Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud või vastuvõetavate siseriiklike õigusnormide teksti.4. Liikmesriigid esitavad komisjonile iga nelja aasta järel aruande käesoleva direktiivi sätete tegeliku rakendamise kohta, osutades tööandjate ja töötajate arvamusele.Komisjon teatab sellest Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ning tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteele.5. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning majandus- ja sotsiaalkomiteele regulaarselt aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta, võttes arvesse lõikeid 1, 2, 3 ja 4.Artikkel 15Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 24. juuni 1992Nõukogu nimeleesistujaJosé da Silva Peneda[1] EÜT C 213, 28.8.1990, lk 2 ja EÜT C 112, 27.4.1991, lk 4.[2] EÜT C 78, 18.3.1990, lk 172 ja EÜT C 150, 15.6.1992.[3] EÜT C 120, 6.5.1991, lk 24.[4] EÜT C 28, 3.2.1988, lk 3.[5] EÜT C 28, 3.2.1988, lk 1.[6] EÜT L 393, 30.12.1989, lk 13.[7] EÜT L 393, 30.12.1989, lk 18.[8] EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1.[9] EÜT L 40, 11.2.1989, lk 12.[10] EÜT L 210, 21.7.1989, lk 1. Muudetud komisjoni otsusega 90/380/EMÜ (EÜT L 187, 19.7.1990, lk 55).[11] EÜT L 185, 9.7.1974, lk 15. Viimati muudetud 1985. aasta ühinemisaktiga.[12] EÜT L 185, 9.7.1974, lk 18.--------------------------------------------------I LISAKÄESOLEVA DIREKTIIVI ARTIKLI 2 PUNKTIS a OSUTATUD EHITUS- JA TSIVIILEHITUSTÖÖDE MITTETÄIELIK NIMEKIRI1. Kaevamistööd2. Mullatööd3. Ehitustööd4. Valmiselementide monteerimine ja demonteerimine5. Ümberehitamine ja seadmestamine6. Muudatuste tegemine7. Renoveerimine8. Remonditööd9. Demonteerimine10. Lammutustööd11. Hooldus12. Sanitaarremont. Värvimis- ja puhastustööd13. Kuivendustööd--------------------------------------------------II LISASELLISTE KÄESOLEVA DIREKTIIVI ARTIKLI 3 LÕIKE 2 TEISES LÕIGUS OSUTATUD TÖÖDE MITTETÄIELIK NIMEKIRI, MILLEGA KAASNEB KONKREETNE OHT TÖÖTAJATE OHUTUSELE JA TERVISELE1. Töö, mille puhul töötajal on oht jääda varingu alla, vajuda soisesse pinnasesse või kukkuda kõrgelt, kui ohtu suurendab töö laad või kasutatavad töömeetodid või keskkond töökohas või ehitustööplatsil [1].2. Töö, mille puhul töötajaid ohustavad keemilised või bioloogilised ained, mis on töötajate ohutusele ja tervisele eriti ohtlikud või mille puhul on õigusaktidega sätestatud tervisekontrolli nõue.3. Töö ioniseeriva kiirgusega, mille puhul tuleb kontrolliala või järelevalve piirkond tähistada vastavalt määratlusele direktiivi 80/836/Euratom [2] artiklis 20.4. Töö kõrgepingeliinide läheduses.5. Töö, mille puhul töötajad on uppumisohus.6. Töö kaevudes, maa-alused mullatööd ja töö tunnelites.7. Töö, mida sukeldujad teevad õhuvarustussüsteemiga.8. Töö, mida töötajad teevad suruõhuga kessoonides.9. Töö, milles kasutatakse lõhkeaineid.10. Töö, mis on seotud raskete valmiselementide monteerimise või demonteerimisega.[1] Punkti 1 rakendamisel võivad liikmesriigid sätestada konkreetsete olukordade jaoks arvulised näitajad.[2] EÜT L 246, 17.9.1980, lk 1. Viimati muudetud direktiiviga 84/467/Euratom (EÜT L 265, 5.10.1984, lk 4).--------------------------------------------------III LISAKÄESOLEVA DIREKTIIVI ARTIKLI 3 LÕIKE 3 ESIMESES LÕIGUS OSUTATUD EELTEATE SISU1. Edastamiskuupäev: …2. Ehitustööplatsi täpne aadress: …3. Kliendi (klientide) nimi (nimed) ja aadress(id): …4. Projektiliik: …5. Projektijuhi (projektijuhtide) nimi (nimed) ja aadress(id): …6. Projekti ettevalmistamise käigus ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegeleva(te) koordinaatori(te) nimi (nimed) ja aadress(id): …7. Projekti teostamise käigus ohutuse ja tervishoiu küsimustega tegeleva(te) koordinaatori(te) nimi (nimed) ja aadress(id): …8. Ehitustööplatsil tööde alustamise kavandatud kuupäev:9. Tööde kavandatud kestus ehitustööplatsil: …10. Eeldatav maksimaalne töötajate arv ehitustööplatsil:11. Tööettevõtjate ja füüsilisest isikust ettevõtjate kavandatud arv ehitustööplatsil: …12. Juba valitud tööettevõtjate andmed: …--------------------------------------------------IV LISAOHUTUSE JA TERVISHOIU MIINIMUMNÕUDED EHITUSTÖÖPLATSIDELDirektiivi artikli 9 punkt a ja artikli 10 lõike 1 punkti a alapunkt iSissejuhatavad märkusedKäesolevas lisas sätestatud kohustusi kohaldatakse, kui seda nõuab ehitustööplatsi iseloom, tegevus, asjaolud või oht.Käesoleva lisa kohaldamisel hõlmab mõiste "ruumid" muu hulgas ka barakke.A OSAÜLDISED MIINIMUMNÕUDED EHITUSTÖÖPLATSIL ASUVATELE TÖÖKOHTADELE1. Stabiilsus ja tugevus1.1. Materjalid, seadmed ja üldiselt kõik komponendid, mis võivad liikudes mõjutada töötajate ohutust ja tervist, peavad olema otstarbekalt ja ohutult stabiliseeritud.1.2. Juurdepääsu ebapiisava vastupidavusega materjalidest pindadele lubatakse ainult siis, kui on olemas vastavad seadmed või vahendid, mille abil saab tööd teha ohutult.2. Energiajaotusrajatised2.1. Rajatised tuleb projekteerida, ehitada ja neid kasutada selliselt, et ei tekiks tulekahju- ega plahvatusohtu; inimesed peavad olema piisavalt kaitstud otsesest või kaudsest kontaktist põhjustatud elektrilöögi eest.2.2. Seadmete ja kaitsevahendite projekt, konstruktsioon ja valik peavad lähtuma jaotatava energia liigist ja võimsusest, välistingimustest ja rajatisele juurdepääsu omavate isikute pädevusest.3. Evakuatsiooniteed ja -pääsud3.1. Evakuatsiooniteed ja -pääsud peavad olema vabad ja viima võimalikult otse ohutusse piirkonda.3.2. Ohu korral peab töötajatel olema võimalik evakueerida kõik töökohad kiiresti ja võimalikult ohutult.3.3. Evakuatsiooniteede ja -pääsude arv, jaotus ja mõõtmed sõltuvad platsi ja ruumide kasutusest, seadmetest ja suurusest ja sellest, milline on maksimaalne seal viibivate inimeste arv.3.4. Konkreetsed evakuatsiooniteed ja -pääsud peavad olema märkidega tähistatud vastavalt direktiivi 77/576/EMÜ [1] rakendamiseks vastuvõetud siseriiklikele eeskirjadele.Sellised tähistused peavad olema piisavalt vastupidavad ja paigutatud vajalikesse kohtadesse.3.5. Evakuatsiooniteed ja -pääsud ja nende juurde viivad liikumisteed ja uksed peavad olema takistustest vabad, et neid oleks võimalik igal ajal ilma raskusteta kasutada.3.6. Evakuatsiooniteed ja -pääsud, mis vajavad valgustust, tuleb varustada piisava tugevusega avariivalgustusega juhuks, kui valgustus peaks rikki minema.4. Tulekahju avastamine ja tuletõrje4.1. Olenevalt ehitustööplatsi omadustest, suurusest ja ruumide kasutusest, platsil olevatest seadmetest, platsil olevate ainete füüsikalistest ja keemilistest omadustest ja kohal olevate inimeste tõenäolisest maksimaalsest arvust, peab ehitustööplatsil olema piisav arv vajalikke tuletõrjevahendeid ja vajaduse korral ka tulekahjuandureid ja häiresüsteeme.4.2. Nimetatud tuletõrjevahendeid, tulekahjuandureid ja häiresüsteeme tuleb regulaarselt kontrollida ja hooldada.Regulaarselt tuleb korraldada vajalikke katseid ja õppusi.4.3. Mehaanilised tuletõrjevahendid peavad olema hõlpsasti kättesaadavad ja lihtsalt kasutatavad.Tuletõrjevahendid peavad olema märkidega tähistatud vastavalt direktiivi 77/576/EMÜ rakendamiseks vastuvõetud siseriiklikele eeskirjadele.Sellised tähistused peavad olema piisavalt vastupidavad ja paigutatud vajalikesse kohtadesse.5. VentilatsioonTuleb võtta meetmeid, et tagada piisav varustatus värske õhuga, võttes arvesse kasutatavaid töömeetodeid ja töötajatele esitatavaid füüsilisi nõudmisi.Kui kasutatakse sundventilatsioonisüsteemi, tuleb seda töökorras pidada ning see ei tohi tekitada töötajate tervisele kahjulikku tõmbetuult.Kui see on töötajate tervise huvides vajalik, peab kontrollsüsteem rikkeist märku andma.6. Kokkupuude konkreetse ohuga6.1. Töötajad ei tohi kokku puutuda kahjuliku müratasemega ega kahjulike välismõjudega (näiteks gaas, aur, tolm).6.2. Kui töötajad peavad sisenema alale, kus õhk võib sisaldada mürgiseid või kahjulikke aineid või kus ei ole piisavalt hapnikku või kus õhk on plahvatusohtlik, tuleb kõnealust õhku jälgida ja võtta meetmeid võimalike ohtude vältimiseks.6.3. Töötajat ei tohi mingil juhul saata tööle kõrge riskiteguriga suletud ruumi.Sellist töötajat tuleb vähemalt väljastpoolt jälgida ning võtta kõik vajalikud meetmed tagamaks, et töötajat saab tõhusalt ja viivitamata abistada.7. TemperatuurTööajal peab temperatuur olema inimestele sobiv, võttes arvesse kasutatavaid töömeetodeid ja töötajatele esitatavaid füüsilisi nõudmisi.8. Loomulik ja kunstlik valgustus ehitustööplatsi töökohtades, ruumides ja liikumisteedel8.1. Töökohtades, ruumides ja liikumisteedel peab võimaluse korral olema piisav loomulik valgustus ning öösel ja ajal, mil päevavalgus ei ole piisav, tuleb tagada otstarbekas ja piisav kunstlik valgustus; vajaduse korral tuleb kasutada põrutuskindlaid kaasaskantavaid valgusallikaid.Kasutatava kunstliku valgustuse värv ei tohi muuta ega mõjutada signaalide ega suunaviitade tähelepandavust.8.2. Valgustid tuleb paigaldada ruumidesse, töökohtadele ja liikumisteedele selliselt, et paigaldatud valgustid ei oleks töölistele ohtlikud.8.3. Ruumid, töökohad ja liikumisteed, kus töötajad satuvad kunstliku valgustuse rikke korral ohtu, peavad olema varustatud piisava tugevusega avariivalgustusega.9. Uksed ja väravad9.1. Lükanduksed peavad olema varustatud ohutusseadisega, mis ei lase neil siinidelt maha joosta ja ümber kukkuda.9.2. Ülespoole avanevad uksed ja väravad peavad olema varustatud mehhanismiga, mis ei lase neil tagasi alla kukkuda.9.3. Evakuatsiooniteedele jäävad uksed ja väravad tuleb vastavalt tähistada.9.4. Eelkõige sõidukitele mõeldud väravate vahetus läheduses peavad olema jalakäijate uksed, kui jalakäijatel ei ole muul moel tagatud ohutu läbikäik; sellised uksed peavad olema selgelt tähistatud ja alati läbipääsetavad.9.5. Mehaanilised uksed ja väravad peavad töötama selliselt, et nad ei põhjustaks töötajate jaoks õnnetusohtu.Sellised uksed ja väravad peavad olema varustatud hädaseiskamisseadistega, mida on lihtne ära tunda ja millele on lihtne juurde pääseda ning, välja arvatud juhul, kui nad avanevad voolukatkestuse korral automaatselt, peab olema võimalik neid käsitsi avada.10. Liikumisteed ja ohualad10.1. Liikumisteed, kaasa arvatud trepid, kinnitatud redelid ning laadimisplatvormid ja -rambid, peavad olema arvestatud, paigaldatud, seatud ja kättesaadavaks tehtud selliselt, et neile oleks tagatud lihtne, ohutu ja otstarbekas juurdepääs, mis ei seaks ohtu nende liikumisteede läheduses töötavaid töötajaid.10.2. Jalakäijate ja/või kaupade liikumiseks kasutatavad teed, kaasa arvatud teed, mida kasutatakse laadimiseks ja lossimiseks, peavad olema mõõtmetega, mis vastaksid tõenäoliste kasutajate arvule ja asjaomase tegevuse liigile.Kui liikumisteedel kasutatakse transpordivahendeid, tuleb muudele ehitustööplatsi kasutajatele võimaldada piisavalt ohutu liikumisruum või piisavad kaitsevahendid.Liikumisteed peavad olema selgelt tähistatud ning neid tuleb regulaarselt kontrollida ja korras hoida.10.3. Sõidukite liikumisteede ja uste, väravate, jalakäijate läbipääsude, koridoride ja treppide vahele peab jääma piisavalt ruumi.10.4. Kui ehitustööplatsil on piiratud juurdepääsuga alasid, peavad need olema varustatud seadmetega, mis ei lase vastava loata töötajatel siseneda.Nende töötajate kaitseks, kes tohivad ohualale siseneda, tuleb võtta asjakohased meetmed.Ohualad peavad olema selgelt tähistatud.11. Laadimisplatvormid ja -rambid11.1. Laadimisplatvormid ja -rambid peavad sobima veetava kauba mõõtmetega.11.2. Laadimisplatvormidel peab olema vähemalt üks väljapääs.11.3. Laadimisrambid peavad olema piisavalt ohutud, et töötajad sealt alla ei kukuks.12. Liikumisvabadus töökohtadesTöökohtade põrandad peavad olema sellised, et töötajad saaksid oma töö tegemiseks piisavalt liikuda, võttes arvesse ka vajalikke seadmeid ja aparaate.13. Esmaabi13.1. Tööandja peab tagama võimaluse anda esmaabi ja selle, et igal ajal on võimalik kutsuda appi vastava koolitusega töötajad.Tuleb võtta meetmeid tagamaks, et töötajad, kellel on juhtunud õnnetus või kes on järsku haigeks jäänud, saab arstiabi andmiseks mujale viia.13.2. Kui töö ulatus või tegevusliigid seda eeldavad, peab olemas olema üks või mitu esmaabiruumi.13.3. Esmaabiruumid peavad olema varustatud elementaarsete esmaabivahendite ja -seadmetega ning neile peab olema võimalik kanderaamiga lihtsalt juurde pääseda.Vahendid peavad olema tähistatud vastavalt direktiivi 77/576/EMÜ rakendamiseks vastuvõetud siseriiklikele eeskirjadele.13.4. Lisaks sellele peavad esmaabivahendid olema kättesaadavad kõigis kohtades, kus töötingimused seda eeldavad.Need vahendid peavad olema asjakohaselt tähistatud ja lihtsalt kättesaadavad.Kohaliku hädaabiteenistuse aadress ja telefoninumber peavad olema selgesti nähtavalt välja pandud.14. Sanitaarvahendid14.1. Riietusruumid ja kapid14.1.1. Töötajatele tuleb tagada sobivad riietusruumid, kui nad peavad kandma spetsiaalseid tööriideid ja kui tervist või sündsust silmas pidades ei saa eeldada, et töötajad vahetaksid riideid mujal.Riietusruumidele peab olema lihtne juurde pääseda, need peavad olema piisava suurusega ning varustatud istmetega.14.1.2. Riietusruumid peavad olema piisavalt suured ning neis peavad olema vahendid, mis võimaldavad töötajatel vajaduse korral kuivatada oma tööriideid ning isiklikke riideid ja asju ning hoida neid lukustatult.Kui asjaolud (nt ohtlikud ained, niiskus, mustus) seda nõuavad, peavad olemas olema vahendid, et hoida tööriideid töötajate isiklikest riietest ja asjadest eraldi.14.1.3. Meeste ja naiste jaoks tuleb ette näha eraldi riietusruumid või riietusruumide kasutamine eri aegadel.14.1.4. Kui punkti 14.1.1 esimeses lõigus sätestatud riietusruume ei ole vaja, peab igal töötajal olema koht, kuhu ta saab oma riided ja isiklikud asjad luku taha panna.14.2. Dušid ja valamud14.2.1. Kui seda eeldab töö laad või tervishoid, tuleb töötajatele võimaldada piisav arv sobivaid dušše.Meeste ja naiste jaoks tuleb ette näha eraldi duširuumid või duširuumide kasutamine eri aegadel.14.2.2. Duširuumid peavad olema piisavalt suured, et kõik töötajad saaksid takistusteta pesta asjakohastele hügieenistandarditele vastavates tingimustes.Dušid peavad olema varustatud nii külma kui ka sooja veega.14.2.3. Kui punkti 14.2.1 esimese lõigu alusel ei ole dušše vaja, peab töökoha läheduses ja riietusruumides olema piisav arv voolava (vajadusel sooja) veega valamuid.Kui see on sündsuse huvides vajalik, tuleb meeste ja naiste jaoks ette näha eraldi valamud või valamute kasutamine eri aegadel.14.2.4. Kui ruumid, kus on dušš või valamu, asuvad riietusruumidest eraldi, peab nende vahel olema lihtne liikuda.14.3. Tualetid ja valamudTöökohtade, puhkeruumide, riietusruumide ning duši- ja valamuruumide läheduses peavad töötajate käsutuses olema spetsiaalsed ruumid piisava arvu tualettide ja valamutega.Meeste ja naiste jaoks tuleb ette näha eraldi tualetid või tualettide kasutamine eri aegadel.15. Puhke- ja/või eluruumid15.1. Kui töötajate ohutuse või tervise seisukohast on vajalik, eelkõige seoses teostatava tegevuse liigiga, või kui töökohal on rohkem kui teatav arv töötajaid või kui ehitustööplats on kõrvalises kohas, peavad töötajate käsutuses olema lihtsalt juurdepääsetavad puhke- ja/või eluruumid.15.2. Puhke- ja/või eluruumid peavad olema piisavalt suured ja varustatud asjaomase töötajate arvu jaoks piisava arvu laudade ja seljatugedega istmetega.15.3. Kui selliseid ruume ei ole, tuleb töötajate käsutusse anda muud ruumid, kus nad saavad töökatkestuste ajal viibida.15.4. Alalistes eluruumides peavad, kui neid ei kasutata ainult erandjuhtudel, olema piisavad sanitaarseadmed, puhkeruum ja vaba aja veetmise ruum.Sellised ruumid peavad olema varustatud voodite, kappide, laudade ja seljatoega istmetega, võttes arvesse töötajate arvu ja vajadusel mõlemast soost töötajate olemasolu.15.5. Mittesuitsetajate kaitseks ebamugavuse eest, mida tubakasuits põhjustab puhkeruumides ja/või eluruumides, tuleb võtta asjakohased meetmed.16. Rasedad naised ja imetavad emadRasedatel naistel ja imetavatel emadel peab olema võimalik sobivates tingimustes pikali heita ja puhata.17. Puuetega töötajadVajaduse korral tuleb töökohtade korraldamisel arvesse võtta puuetega töötajaid.See säte kehtib eelkõige uste, vahekäikude, treppide, duššide, valamute, tualettide ja töökohtade suhtes, mida puuetega inimesed otseselt kasutavad või kus nad viibivad.18. Muud sätted18.1. Ehitustööplatsi ümbrus ja piirded peavad olema tähistatud selliselt, et nad oleksid selgelt nähtavad ja äratuntavad.18.2. Töötajatel peab ehitustööplatsil olema piisavalt joogivett ja võimalusel ka muud sobivat alkoholivaba jooki nii kasutatavates ruumides kui ka töökohtade läheduses.18.3. Töötajatel peab olema võimalik:- süüa rahuldavates tingimustes,- vajaduse korral valmistada süüa rahuldavates tingimustes.B OSAKONKREETSED MIINIMUMNÕUDED EHITUSTÖÖPLATSIL ASUVATELE TÖÖKOHTADELESissejuhatav märkusKui seda nõuab konkreetne olukord, ei tohiks nende miinimumnõuete allpool kahte osasse jaotamist pidada siduvaks.I jaguEhitustööplatsil siseruumides asuvad töökohad1. Stabiilsus ja tugevusTööruumide konstruktsioon ja stabiilsus peavad vastama nende kasutusotstarbele.2. AvariiuksedAvariiuksed peavad avanema väljapoole.Avariiuksed ei tohi olla selliselt lukustatud ega suletud, et inimene, kellel on vaja neid ohuolukorras kasutada, ei saa neid lihtsalt ja viivitamata kasutada.Avariiustena ei tohi kasutada lükanduksi ega pöörduksi.3. VentilatsioonKui kasutatakse kliimaseadmeid või mehaanilisi ventilatsiooniseadmeid, ei tohi need tekitada töötajatele ebameeldivat tõmbetuult.Igasugune sade või mustus, mis võib õhu saastamisega seada otsesesse ohtu töötajate tervise, tuleb viivitamata kõrvaldada.4. Temperatuur4.1. Puhkeruumide, tööl olevate töötajate ruumide, sanitaarsõlmede, sööklate ja esmaabiruumide temperatuur peab vastama nende ruumide konkreetsele otstarbele.4.2. Aknad, katuseaknad ja klaasist vaheseinad peaksid võimaldama vältida liigset päikesevalgust, arvestades töö iseloomu ja ruumi kasutust.5. Loomulik ja kunstlik valgustuVõimaluse korral peab töökohtades olema piisav loomulik valgustus ning lisaks sellele peab seal olema töötajate ohutuse ja tervise kaitsmiseks piisav kunstlik valgustus.6. Ruumide põrandad, seinad, laed ja katused6.1. Töökohtade põrandal ei tohi olla ohtlikke muhke, auke ega kallakuid ning põrandad peavad olema kinnitatud ja stabiilsed ega tohi olla libedad.6.2. Põrandate, seinte ja lagede pind peab olema selline, et neid saaks vastavalt asjakohastele hügieenistandarditele puhastada ja värskendada.6.3. Läbipaistvad ja poolläbipaistvad seinad, eelkõige klaasist vaheseinad ruumides või töökohtade ja liikumisteede lähedal peavad olema selgelt tähistatud ja valmistatud ohutust materjalist või olema kaitstud selliste kohtade või liikumisteede eest, et töötajad ei puutuks seintega kokku ega saaks viga, kui seinad peaksid purunema.7. Aknad ja katuseaknad7.1. Töötajad peavad saama aknaid, ventilaatoreid ohutult avada, sulgeda, reguleerida ja kinnitada.Avatuna ei tohi nad töötajatele ohtlikud olla.7.2 Aknad ja katuseaknad peavad olema projekteeritud koos seadmetega või varustatud seadistega, mille abil saab neid puhastada, ilma et see oleks ohtlik seda tööd tegevatele töötajatele või muudele kohal viibivatele töötajatele.8. Uksed ja väravad8.1. Uste ja väravate asukoht, arv ja mõõtmed ning nende valmistamiseks kasutatud materjalid olenevad vastavate ruumide või piirkondade laadist ja kasutusest.8.2. Läbipaistvad uksed peavad olema silma kõrgusel vajalikult tähistatud.8.3. Pöörduksed ja -väravad peavad olema läbipaistvad või läbipaistva paneeliga.8.4. Juhul kui uste ja väravate läbipaistvad või poolläbipaistvad pinnad ei ole tehtud turvamaterjalist ja kui on oht, et töötajad võivad ukse või värava purunemisel viga saada, peavad pinnad olema purunemise vastu kaitstud.9. LiikumisteedLiikumisteed peavad olema selgelt märgistatud, kui see on ruumi seadmete ja kasutuse tõttu töötajate kaitsmise huvides vajalik.10. Erimeetmed eskalaatorite ja liikuvate teede jaoksEskalaatorid ja liikuvad teed peavad töötama ohutult.Nad peavad olema varustatud kõigi vajalike ohutusseadistega.Nad peavad olema varustatud kergesti äratuntavate ja ligipääsetavate väljalülitusseadmetega.11. Ruumide mõõtmed ja õhuruumTööruumid peavad olema piisava pindala ja kõrgusega, et töötajatel oleks võimalik tööd teha oma turvalisust, tervist ja heaolu ohustamata.II jaguEhitustööplatsil välitingimustes asuvad töökohad1. Stabiilsus ja tugevus1.1. Kõrgel või madalal asuvad liikuvad ja kinnitatud töökohad peavad olema tugevad ja stabiilsed, arvestades:- neis töötavate töötajate arvu,- maksimaalset koormust, mida nad peavad kandma, ja raskuse jaotust,- võimalikke välismõjusid.Juhul kui töökohtade toestus ja muud komponendid ei ole oma olemuselt stabiilsed, tuleb nende stabiilsus tagada sobivate ja ohutute kinnitusmeetoditega, vältimaks töökohtade või nende osade spontaanset või valel ajal toimuvat liikumist.1.2. KontrollimineStabiliseeritust ja kindlust tuleb asjakohaselt kontrollida, eriti pärast igasuguseid muudatusi töökoha kõrguses või sügavuses.2. Energiajaotusrajatised2.1. Ehitustööplatsil olevaid energiajaotusrajatisi, eriti selliseid, millele võivad mõju avaldada välistegurid, tuleb regulaarselt kontrollida ja hooldada.2.2. Rajatised, mis olid olemas enne platsi rajamist, tuleb kindlaks määrata, üle kontrollida ja selgelt tähistada.2.3. Kui võimalik, tuleb pea kohal asuvad elektriliinid kas platsilt ära suunata või vool nendest välja lülitada.Kui see pole võimalik, tuleb paigaldada barjäärid või sildid tagamaks, et liiklusvahendid ja rajatised ei puutu nendega kokku.Kui liiklusvahendid peavad sõitma liinide alt läbi, tuleb kasutada sobivaid hoiatusi ja ripp-kaitseseadmeid.3. Ilmastiku mõjuTöötajaid tuleb kaitsta ilmastikumõjude eest, mis võivad mõjutada nende tervist ja ohutust.4. Kukkuvad esemedKui see on tehniliselt teostatav, peavad töötajad olema kollektiivsete meetoditega kukkuvate esemete eest kaitstud.Materjalid ja seadmed peavad olema paigutatud või laotud nii, et oleks välistatud nende kokkuvajumine või ümberkukkumine.Vajaduse korral tuleb platsile rajada kaetud käigud või muuta pääs ohupiirkonda võimatuks.5. Kõrgelt kukkumine5.1. Kõrgelt kukkumist tuleb füüsiliselt takistada eeskätt tugeva piirde abil, mis on piisavalt kõrge ning millel on vähemalt otsalaud, peakäsipuu ja vahekäsipuu, või alternatiivsete vahenditega.5.2. Põhimõtteliselt tohib töid kõrgustes teostada ainult vastava varustusega või kollektiivsete kaitsevahendite, näiteks piirete, platvormide ja turvavõrkude olemasolul.Kui sellise varustuse kasutamine ei ole võimalik töö iseloomu tõttu, tuleb tagada sobivad juurdepääsuvahendid ning kasutada turvarakmeid ning muid turvakinnitusmeetodeid.6. Tellingud ja redelid [2]6.1. Kõik tellingud peavad olema korralikult projekteeritud, konstrueeritud ja hooldatud tagamaks, et nad ei vaju kokku ega hakka juhuslikult liikuma.6.2. Tööplatvormid, läbikäigud ja tellingute trepid peavad olema selliselt konstrueeritud, selliste mõõtmetega ja selliselt kaitstud ning neid tuleb kasutada nii, et oleks välistatud inimeste kukkumine või jäämine kukkuvate esemete alla.6.3. Pädev isik peab tellinguid kontrollima:a) enne kasutuselevõtmist;b) edaspidi regulaarselt;c) pärast igasuguseid muudatusi, kasutamata olekut, halbu ilmastikutingimusi, maavärinat või muid asjaolusid, mis võivad olla mõjutanud nende tugevust või stabiilsust.6.4. Redelid peavad olema piisavalt tugevad ja korralikult hooldatud.Neid tuleb kasutada korrektselt, sobivates kohtades ning kooskõlas nende otstarbega.6.5. Liikuvad tellingud tuleb kinnitada vältimaks spontaanset liikumist.7. Tõsteseadmed [3]7.1. Kõik tõsteseadmed ja nende juurde kuuluvad abiseadmed, kaasa arvatud nende koostisosad, ankurdused, toed, peavad olema:a) korralikult projekteeritud ja konstrueeritud ning ettenähtud otstarbeks piisavalt tugevad;b) nõuetekohaselt paigaldatud ja kasutatud;c) heas töökorras;d) kontrollitud ning regulaarselt katsetatud ja inspekteeritud vastavalt kehtivatele õigusaktidele;e) juhitud pädevate ja vastava koolituse saanud töötajate poolt.7.2. Kõigis tõste- ja abiseadmetes peab olema näha informatsioon nende maksimaalse koormuse kohta.7.3. Tõste- ja abiseadmeid tohib kasutada ainult sellel otstarbel, mille jaoks nad on mõeldud.8. Kaevandamise ja materjalide käsitsemise jaoks mõeldud sõidukid ja masinad [4]8.1. Kõik kaevandamise ja materjalide käsitsemise jaoks mõeldud sõidukid ja masinad peavad olema:a) korralikult projekteeritud ja konstrueeritud, arvestades võimaluse korral ergonoomia põhimõtteid;b) heas töökorras;c) nõuetekohaselt kasutatavad.8.2. Kaevandamise ja materjalide käsitsemise jaoks mõeldud masinate juhid ja operaatorid peavad olema saanud vastava ettevalmistuse.8.3. Tuleb võtta ennetavaid meetmeid tagamaks, et kaevandamise ja materjalide käsitsemise jaoks mõeldud masinad ei kuku kaevandusse ega vette.8.4. Võimaluse korral peavad kaevandamise ja materjalide käsitsemise jaoks mõeldud masinad olema varustatud seadmetega, mis kaitsevad juhti puruksmuljumise eest masina ümbermineku korral ning kukkuvate esemete eest.9. Rajatised, masinad, seadmed [5]9.1. Rajatised, masinad ja seadmed, kaasa arvatud käsi-tööriistad (elektrilised või mitte) peavad olema:a) korralikult projekteeritud ja konstrueeritud, arvestades võimaluse korral ergonoomia põhimõtteid;b) heas töökorras;c) kasutatud ainult sellise töö jaoks, milleks nad on mõeldud;d) kasutatud vastava koolituse saanud töötajate poolt.9.2. Rõhu all olevaid rajatisi ja seadmeid tuleb kontrollida ning regulaarselt katsetada ja inspekteerida kooskõlas kehtivate õigusaktidega.10. Kaevandused, kaevud, maa-alused tööd, tunnelid ja mullatööd10.1. Kaevanduses, kaevus, tunnelis ja maa all töötades tuleb tarvitusele võtta vajalikud ettevaatusabinõud:a) kasutada tuleb sobivaid tugirajatisi või muldeid;b) vältida tuleb ohte, mis kaasnevad inimeste, materjalide või esemete kukkumise või üleujutusega;c) kõigis töökohtades peab olema piisav ventilatsioon, et tagada hingamiseks sobiv atmosfäär, mis ei ole ohtlik ega tervisele kahjulik;d) tulekahju või vee või materjalide sissevoolu korral peab töötajatel olema võimalik jõuda ohutusse kohta.10.2. Enne kaevandamise algust tuleb võtta meetmeid, et määrata kindlaks ja muuta minimaalseks maa-alustest kaablitest ja muudest jaotussüsteemidest tulenev oht.10.3. Kaevandustesse ja neist välja peavad viima ohutud liikumisteed.10.4. Mulla ja materjalide kuhjad ning liikuvad sõidukid tuleb kaevandustest eemal hoida; vajaduse korral tuleb selleks püstitada barjäärid.11. LammutustöödKui hoone või ehitise lammutamine võib kujutada endast ohtu:a) tuleb kasutada asjakohaseid ettevaatusabinõusid, meetmeid ja töökorda;b) töö tuleb kavandada ja teostada pädeva isiku järelevalve all.12. Metall- või betoonsõrestikud, raketised ja rasked valmiselemendid12.1. Metall- või betoonsõrestikke ja nende komponente, raketisi, valmiselemente või ajutisi tugesid ning tugimüüre võib püstitada ning demonteerida ainult pädeva isiku järelevalve all.12.2. Tuleb rakendada vajalikud ettevaatusabinõud, et kaitsta töötajaid rajatise ajutisest haprusest või ebastabiilsusest tuleneva ohu eest.12.3. Rakised, ajutised toed ning tugimüürid tuleb kavandada, projekteerida ja paigaldada ning neid hooldada nii, et nad kannataksid ohutult igasugust pinget ja survet, mille alla nad võivad sattuda.13. Kohverdamid ja kessoonid13.1. Kõik kohverdamid ja kessoonid peavad olema:a) hästi konstrueeritud, sobivatest, kindlatest ja piisava tugevusega materjalidest;b) vastavalt varustatud, et töötajad saaksid vee või materjalide äkilise sissetungi puhul varju.13.2. Kohverdamide ja kessoonide konstrueerimine, paigaldamine, ümberkujundamine ja demonteerimine peab toimuma pädeva isiku järelevalve all.13.3. Pädev isik peab kõiki kohverdame ja kessoone regulaarselt kontrollima.14. Töö katustel14.1. Kui on vaja ära hoida riske või kui kõrgus või kallak on suuremad kui liikmesriigid on ette näinud, tuleb tarvitusele võtta kollektiivsed ettevaatusabinõud, et hoida ära töötajate, tööriistade ja muude esemete ning materjalide kukkumine.14.2. Kui töötajad peavad töötama katusel või selle lähedal või mõnel muul haprast materjalist pinnal, millest on võimalik läbi kukkuda, tuleb võtta ennetavaid meetmeid tagamaks, et nad ei astu kogemata haprast materjalist pinnale ega kuku alla.[1] EÜT L 229, 7.9.1977, lk 12. Viimati muudetud direktiiviga 79/640/EMÜ (EÜT L 183, 19.7.1979, lk 1).[2] Seda punkti täpsustatakse tulevase direktiiviga, millega muudetakse direktiivi 89/655/EMÜ, pidades eelkõige silmas nimetatud direktiivi lisa punkti 3 täiendamist.[3] Seda punkti täpsustatakse tulevase direktiiviga, millega muudetakse direktiivi 89/655/EMÜ, pidades eelkõige silmas nimetatud direktiivi lisa punkti 3 täiendamist.[4] Seda punkti täpsustatakse tulevase direktiiviga, millega muudetakse direktiivi 89/655/EMÜ, pidades eelkõige silmas nimetatud direktiivi lisa punkti 3 täiendamist.[5] Seda punkti täpsustatakse tulevase direktiiviga, millega muudetakse direktiivi 89/655/EMÜ, pidades eelkõige silmas nimetatud direktiivi lisa punkti 3 täiendamist.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/59/EÜ, 27. juuni 2002, millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/75/EMÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0059

Euroopa Liidu Teataja L 208 , 05/08/2002 Lk 0010 - 0027

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/59/EÜ,27. juuni 2002,millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/75/EMÜEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust [3]vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetlusele [4]ning arvestades järgmist:(1) Oma 24. veebruari 1993. aasta teatises ühise mereohutuspoliitika kohta viitas komisjon, et üks eesmärk ühenduse tasandil on kohustusliku teabesüsteemi loomine, mis annaks liikmesriikidele kiire ligipääsu kogu olulisele teabele ohtlikke või saastavaid aineid vedavate laevade ja nende lasti täpse laadi kohta.(2) Nõukogu 13. septembri 1993. aasta direktiiviga 93/75/EMÜ (miinimumnõuete kohta, mis käsitlevad ohtlikke või saastavaid kaupu vedavaid laevu, mis suunduvad ühenduse sadamatesse või lahkuvad sealt [5] kehtestati süsteem, mille kaudu pädevad asutused saavad teavet ühenduse sadamasse suunduvate või neist lahkuvate ja ohtlikke või saastavaid kaupu vedavate laevade kohta ning intsidentide kohta merel. Nimetatud direktiiviga nõutakse, et komisjon esitaks uued ettepanekud täielikuma ühenduse teatamissüsteemi kehtestamiseks, mis võib hõlmata ka liikmesriikide rannikute ääres sõitvaid transiitlaevu.(3) Nõukogu 8. juuni 1993. aasta resolutsioonis ühise mereohutuspoliitika kohta [6] nõustuti, et ühenduse meetmete peamiste eesmärkide hulka kuulub täielikuma teabesüsteemi vastuvõtmine.(4) Ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteemi rajamine peaks aitama vältida õnnetusi ja merereostust ning vähendada nende mõju mere- ja rannikukeskkonnale, majandusele ning kohalike elanike tervisele. Mereliikluse, eriti laevade sadamakülastuste haldamise tõhusus sõltub samuti laevade saabumise piisavast etteteatamisest.(5) Euroopa rannikute ääres on loodud mitu kohustuslikku laevade teatamissüsteemi kooskõlas Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) vastuvõetud asjakohaste eeskirjadega. Tuleks tagada, et laevad järgivad nende süsteemide alusel kehtivaid teatamisnõudeid.(6) Samuti on loodud laevaliikluse juhtimise keskused ja laevade marsruutimissüsteemid, millel on tähtis osa õnnetusjuhtumite ning reostuse vältimisel teatavates meresõidupiirkondades, mis on ülekoormatud või laevadele ohtlikud. Vajalik on, et laevad kasutaksid laevaliikluse juhtimise keskuste teenuseid ning et need järgiksid IMO heakskiidetud laevade marsruutimissüsteemide suhtes kohaldatavaid eeskirju.(7) Pardavarustuse oluline tehniline areng võimaldab laevade automaatset identifitseerimist (AIS-süsteemid) laevade paremaks seireks, samuti reisiinfo salvestust (VDR-süsteemid ehk "mustad kastid") õnnetustele järgneva uurimise hõlbustamiseks. Arvestades selliste seadmete tähtsust laevaõnnetuste vältimise poliitika kujundamisel tuleks need muuta kohustuslikuks siseriiklikke või rahvusvahelisi reise tegevatel laevadel, mis külastavad ühenduse sadamaid. VDR-süsteemi antavat teavet saab kasutada nii pärast õnnetust selle põhjuste uurimiseks kui ka ennetavalt selliste olukordade kohta vajalike kogemuste saamiseks. Liikmesriigid peaksid innustama selliste andmete kasutamist mõlemal eesmärgil.(8) Liikmesriigid peaksid tagama, et pädevate asutuste rannikuäärsetele jaamadele on lisaks sobivatele tehnilistele vahenditele kättesaadav ka piisav ja õige kvalifikatsiooniga personal.(9) Täpne teave laevade pardal veetavate ohtlike või saastavate kaupade kohta ja muu asjakohane ohutusteave, nagu teave laevasõidu intsidentide kohta, on oluline reostuse või reostuse ohu kõrvaldamistööde ettevalmistamiseks ja tõhususeks. Liikmesriikide sadamatest lahkuvad või neisse suunduvad laevad peavad selle teabe edastama nende liikmesriikide pädevatele asutustele või sadama valdajatele.(10) Võimaliku lasti käsitleva suure andmekoguse edastamise ja kasutamise hõlbustamiseks ning kiirendamiseks tuleks selline teave võimaluse korral saata asjaomasele pädevale asutusele või sadama valdajale elektrooniliselt. Samadel põhjusel peaks teabevahetus liikmesriikide pädevate asutuste vahel toimuma elektrooniliselt.(11) Kui asjaomased ühingud on kehtestanud liikmesriike rahuldava sisekorra käesoleva direktiiviga nõutava teabe viivitamatu pädevale asutusele saatmise tagamiseks, peab olema võimalik teha erand igast sõidust teatamise nõudest regulaarliinidele kahe või enama riigi vahel, millest vähemalt üks on liikmesriik.(12) Mõned laevad tekitavad oma tegevuse või seisundi tõttu võimalikke ohte meresõiduohutusele ja keskkonnale. Liikmesriigid peaksid pöörama erilist tähelepanu selliste laevade seirele, võtma vajalikud meetmed nende tekitatava ohu suurenemise tõkestamiseks ja saatma kogu nende valduses oleva asjakohase teabe selliste laevade kohta teistele asjaomastele liikmesriikidele. Sellised asjakohased meetmed võiksid olla sadamariigi kontrollimistegevuses ettenähtud meetmed.(13) Liikmesriigid peavad end kaitsma ohtude eest meresõiduohutusele, üksikisikute turvalisusele ning mere- ja rannikukeskkonnale, mille tekitavad intsidendid, õnnetused või teatavad muud olukorrad merel ning meres triivivate saastavate laikude või pakendite olemasolu. Sel eesmärgil peaksid liikmesriikide otsingu- ja päästetsoonis/majandusvööndis või samaväärses piirkonnas sõitvate laevade kaptenid teatama sellistest juhtumitest rannikuriikide pädevatele asutustele, esitades kogu asjakohase teabe. Liikmesriikide konkreetset olukorda silmas pidades tuleks neile anda paindlik võimalus valida, millises nimetatud geograafilistest piirkondadest peaks kehtima teatamiskohustus.(14) Vahe- või õnnetusjuhtumi korral merel aitab veoga seotud osapoolte igakülgne ja täielik koostöö oluliselt kaasa pädevate asutuste tegevuse tõhususele.(15) Kui liikmesriigi määratud pädev asutus leiab kvalifitseeritud meteoroloogilise teabeteenistuse mere- ja ilmastikuolude ennustuse põhjal, et erakordselt halvad ilmastiku- või meretingimused tekitavad tõsise ohu inimeludele või reostusohu, peaks ta olukorrast teatama sadamasse siseneda või sealt lahkuda kavatseva laeva kaptenile ja samuti võib ta võtta kõik muud vajalikud meetmed. Ilma et see piiraks merehädas oleva laeva abistamise kohustust, võivad need hõlmata sadamasse sisenemise või sealt lahkumise keeldu kuni olukorra normaliseerumiseni. Võimaliku ohu korral turvalisusele või reostusohu korral ning võttes arvesse kõnealuse sadama konkreetset olukorda, võib pädev asutus soovitada laevadel sadamast mitte lahkuda. Kui kapten otsustab sadamast lahkuda, teeb ta seda igal juhul omal vastutusel ja tal tuleks oma otsust põhjendada.(16) Ohutu paiga puudumine võib mereõnnetuse korral tuua kaasa raskeid tagajärgi. Seetõttu peaksid liikmesriigid koostama kavad, mille kohaselt merehätta sattunud laevad võivad saada pelgupaiga nende sadamates või igas muus kaitstud piirkonnas parimates võimalikes tingimustes, kui olukord seda nõuab. Kui see on vajalik ja võimalik, peaksid need kavad sisaldama vajalike vahendite ja rajatiste tagamist abi andmiseks, päästmiseks ning reostuse tõkestamiseks. Merehätta sattunud laeva abistavad sadamad peaksid saama loota kiirele hüvitisele kõigi selle tegevusega seotud kulude ja kahjude eest. Seetõttu peaks komisjon uurima võimalusi piisava hüvitamise süsteemi kehtestamiseks ühenduste sadamatele, kes aitavad merehätta sattunud laeva, ja ühenduse sadamasse tulevalt laevalt piisava kindlustuse nõudmise võimalikkust.(17) Rajada tuleb liikmesriikide ja komisjoni vahelise koostöö raamistik, et parandada mereliikluse seire- ja teabesüsteemi rakendamist nõuetekohaste sideliinide loomisega liikmesriikide pädevate asutuste ja sadamate vahel. Lisaks sellele tuleb laevade identifitseerimis- ja seiresüsteemi katvust täiendada ühenduse meresõidupiirkondades, kus see on ebapiisav. Lisaks sellele tuleks ühenduse meresõidupiirkondades asutada teabehalduskeskused, et hõlbustada mereliikluse seire ja käesoleva direktiivi rakendamisega seotud kasulike andmete vahetust või levitamist. Liikmesriigid ja komisjon peaksid samuti püüdma teha nende eesmärkide saavutamiseks koostööd kolmandate riikidega.(18) Käesoleva direktiivi tõhusus sõltub suuresti sellest, et liikmesriigid jälgiksid rangelt selle rakendamist. Sel eesmärgil peavad liikmesriigid korrapäraselt tegema asjakohaseid kontrolle või muid asjakohaseid toiminguid, mis on vajalikud selleks, et tagada käesoleva direktiivi nõuete täitmiseks loodud sideliinide rahuldav töö. Samuti tuleks kehtestada sanktsioonide süsteem tagamaks, et asjaomased isikud järgivad käesolevas direktiivis sätestatud teatamise ja pardal oleva varustusega seotud nõudeid.(19) Käesoleva direktiivi kohaldamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. [7](20) Teatavaid käesoleva direktiivi sätteid võib selle menetlusega muuta, et võtta arvesse ühenduse ja rahvusvaheliste dokumentide arengut ning käesoleva direktiivi rakendamisel saadavaid kogemusi, tingimusel, et see ei laienda käesoleva direktiivi rakendusala. Liikmesriikide asjakohased aruanded sellise rakendamise kohta on komisjonile kasulik töövahend käesoleva direktiivi rakendamise käigus saadud kogemuste hindamiseks.(21) Käesolev direktiiv tugevdab, laiendab ja muudab märkimisväärselt direktiivi 93/75/EMÜ sätteid. Seetõttu tuleks direktiiv 93/75/EMÜ kehtetuks tunnistada.(22) Kuna liikmesriigid ei saa täiel määral täita kavandatavate meetmete eesmärke, nimelt mereliikluse ohutuse ja tõhususe parandamist, mis kavandatava ulatuse ja mõju tõttu on paremini saavutatavad ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, mida on vaja kõnealuste eesmärkide saavutamiseks,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkKäesoleva direktiivi eesmärk on kehtestada ühenduses laevaliikluse seire- ja teabesüsteem, pidades silmas mereliikluse ohutuse ja tõhususe suurendamist, parandada asutuste tegevust intsidentide, õnnetuste või võimalike ohuolukordade korral merel, kaasa arvatud otsingu- ja päästetegevus, ning aidata kaasa laevade põhjustatud reostuse paremale tõkestamisele ja avastamisele.Liikmesriigid jälgivad ning võtavad kõik vajalikud ja sobivad meetmed tagamaks, et laevakaptenid, -käitajad või -agendid, samuti selliste laevade pardal veetavate ohtlike või saastavate kaupade lastisaatjad või omanikud järgivad käesoleva direktiivi nõudeid.Artikkel 2Kohaldamisala1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse laevade suhtes, mille kogumahutavus on 300 tonni või rohkem, kui sätestatud ei ole teisiti.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata:a) sõjalaevade, mereväe abilaevade ja muude laevade suhtes, mis kuuluvad liikmesriigile või mida käitab liikmesriik ja mida kasutatakse mitteärilisteks avalikeks teenusteks;b) kalalaevade, traditsiooniliste laevade ja lõbusõidulaevade suhtes, mille pikkus on vähem kui 45 meetrit;c) laeval kasutatavate 5000 tonnist väiksemate punkrivarude, proviandi ja seadmete suhtes.Artikkel 3MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) asjakohased rahvusvahelised dokumendid on järgmised dokumendid:- MARPOL on 1973. aasta rahvusvaheline konventsioon laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta ja selle 1978. aasta protokoll;- SOLAS on rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel koos selle protokollide ja muudatustega;- 1969. aasta rahvusvaheline laevade mõõtmise konventsioon;- 1969. aasta rahvusvaheline konventsioon sekkumise kohta avamerel naftareostuse korral ja selle 1973. aasta protokoll sekkumise kohta muude ainete reostuse korral, välja arvatud nafta;- SAR konventsioon on 1979. aasta rahvusvaheline mereotsingute ja -pääste konventsioon;- ISM koodeks on rahvusvaheline laevade ohutu ekspluateerimise ja reostuse vältimise korraldamise koodeks;- IMDG koodeks on rahvusvaheline ohtlike kaupade mereveo eeskiri;- IBC koodeks on IMO rahvusvaheline koodeks ohtlikke kemikaale mahtlastina vedava laeva ehituse ja seadmete kohta;- IGC koodeks on IMO rahvusvaheline koodeks veeldatud gaasi mahtlastina vedava laeva ehituse ja seadmete kohta;- BC koodeks on IMO tahkete puistekaupade veo ohutuseeskiri;- INF koodeks on IMO koodeks eriveomahutites oleva kasutatud tuumkütuse, plutooniumi ja kõrgradioaktiivsete jäätmete ohutuks veoks laeval;- IMO resolutsioon A.851(20) on Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni resolutsioon 851(20) pealkirjaga "Laevade teatamissüsteemide ja laevade teatamisnõuete üldpõhimõtted, sealhulgas suunised ohtlike kaupade, kahjulike ainete ja/või meresaasteainetega seotud intsidentidest teatamiseks";b) käitaja on laeva omanik või haldaja;c) agent on isik, kes on volitatud andma teavet laeva käitaja nimel;d) lastisaatja on isik, kes on ise sõlminud või kelle nimel on sõlmitud veoettevõtjaga merekaubaveo leping;e) ühing on ühing SOLASe konventsiooni IX peatüki 1. reegli punkti 2 tähenduses;f) laev on merelaev või -sõiduk;g) ohtlikud kaubad on:- IMDG koodeksis liigitatud kaubad,- IBC koodeksi 17. peatükis loetletud ohtlikud vedelikud,- IGC koodeksi 19. peatükis loetletud veeldatud gaasid,- BC koodeksi B lisas nimetatud puistmaterjalid.Samuti on kaasa arvatud kaubad, mille veoks on ette nähtud sobivad eeltingimused vastavalt IBC koodeksi punktile 1.1.3 või IGC koodeksi punktile 1.1.6;h) saastavad kaubad on:- MARPOLi konventsiooni I lisas määratletud nafta ja naftasaadused,- MARPOLi konventsiooni II lisas määratletud kahjulikud vedelikud,- MARPOLi konventsiooni III lisas määratletud ohtlikud ained;i) lastiveoüksus on kaubaveoauto, raudtee kaubavagun, konteiner, paakauto, raudteevagun või teisaldatav paak;j) aadress on nimi ja sideliinid, mille kaudu võib vajaduse korral ühendust võtta käitaja, agendi, sadama valdaja, pädeva asutuse või muu volitatud isiku või organiga, kellel on üksikasjalikku teavet laeva lasti kohta;k) pädevad asutused on asutused ja organisatsioonid, mille liikmesriigid on määranud vastu võtma ning edastama vastavalt käesolevale direktiivile esitatud teavet;l) sadama valdaja on pädev asutus või organ, mille liikmesriigid on iga sadama jaoks määranud vastu võtma ning edastama vastavalt käesolevale direktiivile esitatud teavet;m) ohutu paik on sadam, sadama osa või muu kaitsev kai või ankrupaik või muu kaitstud piirkond, mille liikmesriik on määranud merehätta sattunud laevade vastuvõtmiseks;n) kaldajaam on mõni järgmistest, mille liikmesriik määrab vastavalt käesolevale direktiivile: laevaliikluse juhtimise keskus; IMO tunnustatud kohustusliku teatamissüsteemi eest vastutav rannarajatis; või otsingu- ja päästetegevuse või merereostuse kõrvaldamise kooskõlastamise eest vastutav organ;o) laevaliikluse juhtimise keskus (VTS) on talitus, mis on kavandatud laevaliikluse ohutuse ja tõhususe tõstmiseks ning keskkonna kaitsmiseks ning mis suudab laevaliiklusega seoses infot vahetada ja reageerida laevaliikluse juhtimise piirkonnas laevaliikluses tekkivatele olukordadele;p) laevade marsruutimissüsteem on ühe või mitme marsruudi või marsruutimismeetme süsteem õnnetuste vähendamiseks; see hõlmab liikluse jagamise skeeme, kahesuunalisi marsruute, soovitatavaid laevateid, välditavaid piirkondi, rannikulähedasi liiklustsoone, ümbersõite, ettevaatust nõudvaid piirkondi ja süvaveemarsruute;q) traditsioonilised laevad on mitmesugused ajaloolised laevad ja nende koopiad, sealhulgas tavapäraste oskuste ja meresõidu toetamiseks ning edendamiseks kavandatud laevad, mis koos kasutatavatena kujutavad endast elavaid kultuurimälestisi ning mida käitatakse vastavalt traditsioonilistele meresõidu ja tehnika põhimõtetele;r) õnnetus on õnnetus IMO laevaõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksi tähenduses.I JAOTISLAEVADE TEATAMINE JA SEIREArtikkel 4Teatamine enne liikmesriikide sadamatesse sisenemist1. Liikmesriigi sadamasse suunduva laeva käitaja, agent või kapten esitab sadama valdajale I lisa punktis 1 nõutud teabe:a) vähemalt kakskümmend neli tundi ette; võib) hiljemalt laeva eelmisest sadamast lahkumise ajal, kui sõiduaeg on lühem kui kakskümmend neli tundi; võic) kui külastatav sadam ei ole teada või kui seda sõidu ajal muudetakse, niipea, kui see teave on kättesaadav.2. Ohtlikke või saastavaid kaupu vedavad laevad, mis tulevad väljaspool ühendust asuvast sadamast ja suunduvad liikmesriigi sadamasse, peavad järgima artiklis 13 sätestatud teatamiskohustust.Artikkel 5Kohustuslike laevade teatamissüsteemide piirkonda sisenevate laevade seire1. Asjaomane liikmesriik jälgib ning võtab kõik vajalikud ja sobivad meetmed tagamaks, et IMO poolt vastavalt SOLASe konventsiooni V peatüki 11. reeglile vastu võetud ja ühe või mitme liikmesriigi käitatava kohustusliku laevade teatamissüsteemi piirkonda sisenevad laevad järgivad seda süsteemi, esitades nõutava teabe, ilma et see piiraks lisateavet, mida liikmesriik nõuab vastavalt IMO resolutsioonile A.851(20).2. Kui liikmesriik esitab IMO-le vastuvõtmiseks uue kohustusliku laevade teatamissüsteemi või ettepaneku muuta olemasolevat teatamissüsteemi, lisab ta oma ettepanekusse vähemalt I lisa punktis 4 viidatud teabe.Artikkel 6Automaatsete identifitseerimissüsteemide kasutamine1. Liikmesriigi sadamat külastav laev peab vastavalt II lisa I osas sätestatud ajakavale olema varustatud automaatse identifitseerimissüsteemiga, mis vastab IMO koostatud toimimisnormidele.2. Automaatse identifitseerimissüsteemiga varustatud laevad peavad seda kogu aeg töös hoidma, välja arvatud juhul, kui rahvusvahelised lepingud, reeglid või standardid sätestavad navigatsiooniteabe kaitse.Artikkel 7Laeva marsruutimissüsteemide kasutamine1. Liikmesriigid jälgivad ning võtavad kõik vajalikud ja sobivad meetmed tagamaks, et kõik IMO poolt vastavalt SOLASe konventsiooni V peatüki 10. reeglile vastu võetud ja ühe või mitme liikmesriigi käitatava kohustusliku laevade marsruutimissüsteemi piirkonda sisenevad laevad kasutavad süsteemi kooskõlas asjakohaste IMO kujundatud suuniste ja kriteeriumidega.2. Kui liikmesriigid rakendavad omal vastutusel laeva marsruutimissüsteemi, mis ei ole IMO poolt vastu võetud, võtavad nad võimaluse korral arvesse IMO kujundatud suuniseid ja kriteeriume ning levitavad kogu laeva marsruutimissüsteemi ohutuks ja tõhusaks kasutamiseks vajalikku teavet.Artikkel 8Laevaliikluse juhtimise keskuse järgimise seireLiikmesriigid jälgivad ning võtavad kõik vajalikud ja sobivad meetmed tagamaks, et:a) laevad, mis sisenevad piirkonda, kus tegutseb laevaliikluse juhtimise keskus, mida oma territoriaalvetes ja IMO kujundatud suuniste alusel käitab üks või mitu riiki, millest vähemalt üks on liikmesriik, osalevad selle laevaliikluse juhtimise keskuse töös ja järgivad selle eeskirju;b) liikmesriigi lipu all sõitvad laevad või liikmesriigi sadamasse suunduvad laevad, mis sisenevad sellise laevaliikluse juhtimise keskuse tööpiirkonda väljaspool liikmesriigi territoriaalvett ja IMO suuniste alusel, järgivad selle laevaliikluse juhtimise keskuse eeskirju;c) kolmanda riigi lipu all sõitvad laevad ja laevad, mis ei suundu liikmesriigi sadamasse, järgivad väljaspool liikmesriigi territoriaalvett laevaliikluse juhtimise keskuse piirkonda sisenedes võimaluse korral selle laevaliikluse juhtimise keskuse eeskirju. Liikmesriigid peaksid asjaomasele lipuriigile teatama nende eeskirjade igast tõsisest rikkumisest sellises laevaliikluse juhtimise keskuse piirkonnas.Artikkel 9Laevade teatamissüsteemide, laevade marsruutimissüsteemide ja laevaliikluse juhtimise keskuste infrastruktuur1. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud ja sobivad meetmed, et varustada ennast järkjärguliselt II lisa I osas ettenähtud ajakava raames sobivate seadmete ning kaldarajatistega automaatse identifitseerimissüsteemi teabe vastuvõtuks ja kasutamiseks, võttes arvesse teadete edastamiseks vajalikku ulatust.2. Kõigi vajalike seadmete ja kaldarajatiste ehitamise protsess käesoleva direktiivi rakendamiseks peab olema lõpetatud 2007. aasta lõpuks. Liikmesriigid tagavad, et sobivad seadmed teabe edastamiseks ja vahetamiseks liikmesriikide siseriiklike süsteemide vahel on töövalmis hiljemalt üks aasta pärast seda.3. Liikmesriigid tagavad, et laevaliikluse juhtimise keskuste ja laevade marsruutimissüsteemide järgimise seire eest vastutavatele kaldajaamadele on kättesaadav piisav ja õige kvalifikatsiooniga personal koos sobivate side- ja laevade seirevahenditega ning et need tegutsevad kooskõlas asjakohaste IMO suunistega.Artikkel 10Reisiinfo salvestussüsteemid1. Liikmesriigid jälgivad ning võtavad kõik vajalikud ja sobivad meetmed tagamaks, et liikmesriigi sadamat külastavatel laevadel oleks II lisa II osas sätestatud eeskirjadele vastav reisiinfo salvesti. Kõik erandid, mis on tehtud ro-ro-reisiparvlaevadele või kiirreisilaevadele vastavalt nõukogu 29. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/35/EÜ (regulaarselt liiklevate ro-ro-reisiparvlaevade ja kiirreisilaevade ohutu käitamise kohustusliku kontrollimise korra kohta [8]) artikli 4 lõike 1 punktile d, lõpevad 5. augustil 2002.2. Reisiinfo salvestussüsteemiga salvestatud andmed tehakse asjaomasele liikmesriigile kättesaadavaks uurimise korral, mis järgneb liikmesriigi jurisdiktsiooni all olevates vetes toimunud õnnetusele. Liikmesriigid tagavad selliste andmete kasutamise uurimise ja nende nõuetekohase analüüsi. Liikmesriigid tagavad uurimistulemuste avaldamise võimalikult kiiresti pärast uurimise lõppu.Artikkel 11Õnnetusjuhtumite uurimineIlma et see piiraks direktiivi 1999/35/EÜ artikli 12 kohaldamist, järgivad liikmesriigid käesolevas direktiivis nimetatud laevaga seotud mereõnnetuse või intsidendi uurimisel IMO mereõnnetuste ja intsidentide uurimise koodeksi sätteid. Liikmesriigid teevad nende lipu all sõitvate laevadega seotud mereõnnetuste ja intsidentide uurimisel koostööd.II JAOTISLAEVA PARDAL OLEVATEST OHTLIKEST VÕI SAASTAVATEST KAUPADEST TEATAMINEArtikkel 12Lastisaatja kohustusedLiikmesriigi sadamas ei tohi vedamiseks pakkuda ega ühegi laeva pardale võtta, sõltumata selle suurusest, mingeid ohtlikke või saastavaid kaupu, kui kaptenile või käitajale ei ole esitatud I lisa punktis 2 loetletud teavet sisaldavat deklaratsiooni.Lastisaatja on kohustatud esitama selle deklaratsiooni kaptenile või käitajale ja tagama, et veoks pakutud saadetis vastab tõepoolest esimese lõigu kohaselt deklareeritud kaubale.Artikkel 13Pardal veetavatest ohtlikest või saastavatest kaupadest teatamine1. Ohtlikke või saastavaid kaupu vedava ja liikmesriigi sadamast lahkuva laeva käitaja, agent või kapten, sõltumata laeva suurusest, peab hiljemalt väljumise hetkel esitama selle liikmesriigi määratud pädevale asutusele I lisa punktis 3 täpsustatud teabe.2. Ohtlikke või saastavaid kaupu vedava, väljaspool ühendust asuvast sadamast tuleva ja liikmesriigis asuvasse sadamasse või liikmesriigi territoriaalvetes asuvasse ankrupaika suunduva laeva käitaja, agent või kapten, sõltumata laeva suurusest, peab hiljemalt lastimissadamast lahkudes või niipea, kui sihtsadam või ankrupaiga asukoht on teada, kui see teave pole lahkumishetkel kättesaadav, esitama I lisa punktis 3 täpsustatud teabe pädevale asutusele liikmesriigis, kus asub esimene sihtsadam või ankrupaik.3. Liikmesriigid võivad kehtestada korra, mis volitab lõigetes 1 ja 2 nimetatud laeva käitajat, agenti või kaptenit teatama I lisa punktis 3 loetletud teabe vastavalt lähte- või sihtsadama valdajale ühenduses.Kehtestatav kord peab tagama, et pädeval asutusel on vajaduse korral igal ajal ligipääs I lisa punktis 3 täpsustatud teabele. Sel eesmärgil säilitab sadama valdaja I lisa lõikes 3 loetletud teavet piisavalt kaua, et seda saaks kasutada intsidendi või mereõnnetuse korral. Sadama valdaja võtab vajalikud meetmed selle teabe elektrooniliseks ja viivitamatuks esitamiseks pädevale asutusele taotluse korral 24 tundi ööpäevas.4. Laeva käitaja, agent või kapten peab I lisa punktis 3 esitatud teabe lasti kohta edastama sadama valdajale või pädevale asutusele.Teave tuleb võimaluse korral edastada elektrooniliselt. Elektroonilises teabevahetuses tuleb kasutada III lisaga ettenähtud süntaksi ja korda.Artikkel 14Elektrooniline andmevahetus liikmesriikide vahelLiikmesriigid teevad koostööd I lisas esitatud teabe haldamiseks kasutatavate siseriiklike süsteemide vastastikuse sidumise ja koostalitlusvõime tagamiseks.Esimese lõigu alusel rajatud sidesüsteemidel peavad olema järgmised omadused:a) andmevahetus peab olema elektrooniline ning võimaldama vastavalt artiklile 13 edastatud sõnumite vastuvõttu ja töötlust;b) süsteem peab võimaldama teabe edastamist 24 tundi päevas;c) iga liikmesriik peab saama taotluse korral viivitamatult saata teavet laeva ja pardal olevate ohtlike või saastavate kaupade kohta teise liikmesriigi pädevale asutusele.Artikkel 15Erandid1. Liikmesriigid võivad teha artiklis 13 sätestatud nõudest erandeid nende territooriumil asuvate sadamate vahel tegutsevatele regulaarliinidele juhul, kui on täidetud järgmised tingimused:a) nimetatud regulaarliini käitav ühing peab ja ajakohastab sellega seotud laevade nimekirja ning saadab selle asjaomasele pädevale asutusele,b) iga tehtud reisi kohta hoitakse I lisa punktis 3 loetletud teave taotluse põhjal pädevale asutusele kättesaadavana. Ühing peab looma sisesüsteemi tagamaks, et nimetatud teabe saab taotluse korral 24 tundi ööpäevas ja viivitamatult saata pädevale asutusele elektrooniliselt vastavalt artikli 13 lõikele 4.2. Kui rahvusvaheline regulaarliin on kahe või mitme riigi vahel, millest vähemalt üks on liikmesriik, võib iga asjaomane liikmesriik taotleda teistelt liikmesriikidelt sellele regulaarliinile erandi tegemist. Kõik asjaomased liikmesriigid, kaasa arvatud asjaomased rannikuäärsed riigid, teevad koostööd kõnealusele regulaarliinile erandi tegemisel vastavalt lõikes 1 sätestatud tingimustele.3. Liikmesriigid kontrollivad korrapäraselt lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimuste täitmist. Kui vähemalt üht neist tingimustest enam ei täideta, lõpetavad liikmesriigid viivitamatult kõnealusele ühingule erandi tegemise.4. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva artikli alusel erandi saanud ühingute ja laevade loendi, samuti kõik selle loendi ajakohastused.III JAOTISOHTLIKE LAEVADE SEIRE NING SEKKUMINE VAHEJUHTUMITE JA ÕNNETUSJUHTUMITE KORRAL MERELArtikkel 16Teabe edastamine teatavate laevade kohta1. Järgmistele nõuetele vastavaid laevu loetakse laevadeks, mis tekitavad võimaliku ohu laevasõidule või meresõiduohutusele, inimeludele või keskkonnale:a) laevad, mis oma reisi käigus:- on olnud seotud artiklis 17 nimetatud intsidentide või õnnetusjuhtumitega merel, või- on rikkunud käesoleva direktiiviga kehtestatud teatamise nõudeid, või- on rikkunud liikmesriigi vastutusel olevates laevade marsruutimissüsteemides ja laevaliikluse juhtimise keskustes kohaldatavaid eeskirju;b) laevad, mille kohta on tõendusmaterjali või arvatavaid tõendeid nafta tahtlikust väljalaskmisest või muudest MARPOLi konventsiooni rikkumistest liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes;c) laevad, mida ei ole lubatud liikmesriikide sadamatesse või mille kohta liikmesriik on esitanud aruande või teate vastavalt nõukogu 19. juuni 1995. aasta direktiivi 95/21/EÜ (sadamariigi kontrolli kohta [9]) I-1 lisale.2. Lõikes 1 nimetatud laevade kohta asjakohast teavet omavad kaldajaamad edastavad selle teistesse kõnealustesse kaldajaamadesse liikmesriikides, mis asuvad laeva kavandatud marsruudi ääres.3. Liikmesriigid tagavad, et neile vastavalt lõikele 2 saadetud teave edastatakse asjakohastele sadama valdajatele ja/või igale muule liikmesriigi määratud asutusele. Kättesaadava personali jõudluse piires teevad liikmesriigid kõik sobivad ülevaatused või kontrollimised oma sadamates omal algatusel või teise liikmesriigi taotluse korral, ilma et see piiraks ühegi sadamariigi kontrollikohustust. Nad teatavad kõigile asjaomastele liikmesriikidele võetud meetmete tulemustest.Artikkel 17Merel toimunud intsidentidest ja õnnetustest teatamine1. Ilma et see piiraks rahvusvahelise õiguse kohaldamist ja pidades silmas meresõiduohutuse, inimelude või keskkonna ohutuse olulise ohustamise tõkestamist või vältimist, jälgivad liikmesriigid ja võtavad kõik sobivad meetmed tagamaks, et nende otsingu- ja päästetsoonis/majandusvööndis või samaväärses piirkonnas sõitva laeva kapten teatab viivitamatult selle geograafilise piirkonna eest vastutavale kaldajaamale:a) igast intsidendist või õnnetusest, mis mõjutab laeva ohutust, nagu kokkupõrge, madalikule sõitmine, vigastused, rikked või tõrked, vee sissevool või lasti liikumine, kõik laevakere vigastused või ehituslikud vead;b) igast intsidendist või õnnetusest, mis vähendab meresõiduohutust, nagu rikked, mis usutavasti mõjutavad laeva manööverdatavust või merekõlblikkust, või kõik vead, mis mõjutavad jõu- või rooliseadet, elektrigeneraatorsüsteemi, navigatsiooniseadmeid või sideseadmeid;c) igast olukorrast, mis võib tekitada liikmesriigi vee või ranniku reostuse, nagu saastavate ainete merre laskmine või selle oht;d) igast merel triivimas nähtud saastavate ainete laigust ja mahutitest või pakenditest.2. Lõike 1 kohaldamisel saadetav teatesõnum peab sisaldama vähemalt laeva nime, asukohta, lähtesadamat, sihtsadamat, aadressi, kust võib saada teavet pardal veetavate ohtlike ja saastavate kaupade kohta, isikute arvu pardal, juhtumi üksikasju ja kogu muud IMO resolutsioonis A.851(20) nimetatud asjakohast teavet.Artikkel 18Meetmed erakordselt halva ilma korral1. Kui liikmesriikide määratud pädevad asutused erakordselt halbade ilmastiku- või mereolude korral leiavad, et need tekitavad tõsise reostusohu nende meresõidupiirkondades või rannikualadel või teiste riikide meresõidupiirkondades või rannikualadel, või et inimeste elu on ohustatud:a) peaksid nad võimaluse korral kõnealuses sadamapiirkonnas viibiva ja sellesse sadamasse siseneda või sellest lahkuda kavatseva laeva kaptenile täielikult teatama mereoludest ja ilmastikutingimustest ning juhul, kui see on asjakohane ja võimalik, ohust, mida see võib tekitada tema laevale, lastile, meeskonnale ja reisijatele;b) võivad nad vastavalt artiklile 20 võtta kõik muud sobivad meetmed, mis võivad sisaldada üldist soovitust või keeldu konkreetsele laevale või laevadele siseneda ohustatud piirkondades sadamasse või sellest lahkuda, kuni tehakse kindlaks, et olukord ei ole enam inimestele ja/või keskkonnale ohtlik, ilma et see piiraks merehätta sattunud laevade abistamise kohustust;c) võtavad nad asjakohased meetmed laevade punkerdamise piiramiseks või vajaduse korral selle keelamiseks oma territoriaalvetes.2. Kapten teatab ühingule lõikes 1 nimetatud sobivatest meetmetest või soovitustest. Need ei piira siiski kapteni otsust vastavalt tema ametialasele arvamusele SOLASe konventsiooni kohaselt. Kui laeva kapteni tehtud otsus ei ole kooskõlas lõikes 1 nimetatud meetmetega, tuleb tal oma otsust pädevatele asutustele põhjendada.3. Lõikes 1 nimetatud sobivad meetmed või soovitused peavad põhinema mereolude ja ilmaennustusel, mille annab liikmesriigi tunnustatud kvalifitseeritud meteoroloogiline teabeteenistus.Artikkel 19Meetmed seoses merel toimuvate intsidentide või õnnetustega1. Artiklis 17 nimetatud intsidentide või õnnetuste korral merel võtavad liikmesriigid kooskõlas rahvusvahelise õigusega kõik asjakohased meetmed, kui need on vajalikud meresõidu ja isikute ohutuse tagamiseks ning mere- ja rannikukeskkonna kaitseks.IV lisas sätestatakse mittetäielik nimekiri meetmetest, mis on liikmesriikidele kättesaadavad vastavalt käesolevale artiklile.2. Käitaja, laeva kapten ja pardal veetavate ohtlike või saastavate kaupade omanik peavad kooskõlas siseriikliku ja rahvusvahelise õigusega tegema pädevate siseriiklike asutuste taotluse korral nendega igakülgset koostööd, pidades silmas merel toimunud intsidendi või õnnetuse tagajärgede minimeerimist.3. Selle laeva kapten, milles suhtes kohaldatakse ISM koodeksi sätteid, teatab vastavalt sellele koodeksile ühingule igast artikli 17 lõikes 1 nimetatud intsidendist või õnnetusest merel. Niipea kui ühingule on sellisest olukorrast teatatud, peab ta võtma ühendust pädeva kaldajaamaga ning andma vajaduse korral omapoolset abi.Artikkel 20Ohutud paigadLiikmesriigid koostavad pärast asjaomaste isikutega konsulteerimist IMO vastavaid suuniseid arvestades plaanid merehätta sattunud laevade vastuvõtmiseks nende jurisdiktsiooni all olevates vetes. Sellised plaanid peavad tegevus- ning keskkonnaalaseid piiranguid arvesse võttes sisaldama vajalikku korraldust ja korda, millega tagatakse, et merehätta sattunud laevad võivad sõltuvalt pädeva asutuse loast viivitamatult minna ohutusse paika. Kui liikmesriik peab seda vajalikuks ja võimalikuks, peavad plaanid sisaldama abistamiseks, päästmiseks ning reostusega tegelemiseks vajalike vahendite ja rajatiste tagamise korraldust.Merehätta sattunud laevade vastuvõtmise plaanid on taotluse korral kättesaadavad. Liikmesriigid teatavad komisjonile 5. veebruariks 2004 esimese lõigu kohaldamiseks võetud meetmetest.Artikkel 21Asjaomaste isikute teavitamine1. Asjaomase liikmesriigi pädev kaldajaam levitab vajaduse korral raadio teel asjakohases piirkonnas teavet igast artikli 17 lõike 1 alusel teatatud intsidendist või õnnetusest ja edastab teabe iga laeva kohta, mis ohustab meresõitu, inimelusid või keskkonda.2. Vastavalt artiklitele 13 ja 17 esitatud teavet omav pädev asutus võtab piisavad meetmed kõnealuse teabe edastamiseks mis tahes ajal, kui teise liikmesriigi pädev asutus taotleb seda ohutuse tagamiseks.3. Kui vastavalt käesolevale direktiivile või mõnel muul viisil on mis tahes liikmesriigi pädev asutus saanud teavet asjaoludest, mis ohustavad teise liikmesriigi teatud meresõidupiirkondi ja rannikualasid või suurendavad sellist ohtu, võtab esimene liikmesriik sobivad meetmed, et teatada sellest kõigile asjaomastele liikmesriikidele nii kiiresti kui võimalik, ning konsulteerib nendega kavandatavate meetmete osas. Vajaduse korral teevad liikmesriigid koostööd, pidades silmas korralduste kooskõlastamist ühismeetmete jaoks.Iga liikmesriik kehtestab vajaliku korra, et täielikult kasutada teateid, mida laevad vastavalt artiklile 17 peavad neile edastama.IV JAOTISKAASNEVAD MEETMEDArtikkel 22Pädevate asutuste määramine ja nende nimekirja avaldamine1. Iga liikmesriik määrab pädevad asutused, sadama valdajad ja kaldajaamad, kellele tuleb edastada käesolevas direktiivis ettenähtud teated.2. Iga liikmesriik tagab, et mereveondus saab nõuetekohast korrapäraselt ajakohastatavat teavet, nimelt navigatsioonialaste väljaannete kaudu, vastavalt lõikele 1 määratud asutuste ja jaamade kohta, vajaduse korral lisades geograafilise piirkonna, mille eest nad vastutavad, ja käesoleva direktiiviga nõutava teabe edastamiseks sätestatud korra.3. Liikmesriigid saadavad komisjonile vastavalt lõikele 1 määratud asutuste ja jaamade nimekirja ning selle ajakohastused.Artikkel 23Liikmesriikide ja komisjoni koostööLiikmesriigid ja komisjon teevad koostööd järgmiste eesmärkide saavutamiseks:a) vastavalt käesolevale direktiivile edastatud teabe optimaalne kasutamine, eriti sobivate telemaatiliste ühenduste arendamine kaldajaamade ja sadama valdajate vahel, pidades silmas andmete vahetamist laevade liikumise, nende eeldatavate sadamasse jõudmise aegade ja lasti kohta;b) liikmesriikide kaldajaamade vaheliste telemaatiliste ühenduste tõhususe arendamine ja suurendamine, pidades silmas selgema ülevaate saamist laevaliiklusest, läbisõitvate laevade seire parandamist ning sõidu ajal laevadelt nõutavate teadete ühtlustamist ning võimaluse piires sujuvamaks muutmist;c) ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteemi kasutusala laiendamine ja/või ajakohastamine, pidades silmas laevade paremat identifitseerimist ja seiret. Sel eesmärgil teevad liikmesriigid ja komisjon koostööd, et vajaduse korral kehtestada kohustuslikud teatamissüsteemid, kohustuslikud laevaliikluse juhtimise keskused ning asjakohased laevade marsruutimissüsteemid, pidades silmas nende esitamist IMO-le tunnustamiseks;d) vajaduse korral kooskõlastatud plaanide koostamine merehätta sattunud laevade vastuvõtmiseks.Artikkel 24Andmete konfidentsiaalsusLiikmesriigid võtavad vastavalt siseriiklikele õigusaktidele vajalikud meetmed, et tagada neile vastavalt käesolevale direktiivile saadetud teabe konfidentsiaalsus.Artikkel 25Käesoleva direktiivi rakendamise jälgimine ja karistused1. Liikmesriigid teevad korrapäraseid kontrolle ja kõiki muid tegevusi, mis on vajalikud käesoleva direktiivi nõuete täitmiseks rajatud kaldal asuvate telemaatiliste süsteemide töö kontrollimiseks, eelkõige nende suutlikkuse osas täita nõudeid, mille alusel saab vastavalt artiklitele 13 ja 15 edastatud teavet 24 tundi ööpäevas viivitamatult vastu võtta või saata.2. Liikmesriigid sätestavad käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral kohaldatavate karistuste süsteemi, ning võtavad kõik nende karistuste kohaldamise tagamiseks vajalikud meetmed. Sätestatavad karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.3. Liikmesriigid teatavad viivitamata lipuriigile ja igale muule asjaomasele riigile vastavalt artiklitele 16 ja 19 ning käesoleva artikli lõikele 2 võetud meetmetest laevade suhtes, mis ei sõida nende lipu all.4. Kui liikmesriik leiab artiklis 19 nimetatud intsidendi või õnnetuse korral merel, et ühing ei ole suutnud luua ja säilitada sidet laevaga või asjaomaste kaldajaamadega, teatab ta sellest riigile, kes andis välja ISM nõuetele vastavuse tunnistuse ja sellega seotud meresõiduohutuse korralduse tunnistuse või kelle nimel see välja anti.Kui rikke raskus näitab liikmesriigis asuva ühingu meresõiduohutuse korralduse süsteemi toimimises tõsist rikkumist, võtab laevale nõuetele vastavuse tunnistuse või meresõiduohutuse korralduse tunnistuse andnud liikmesriik viivitamatult vajalikud meetmed kõnealuse ühingu vastu, pidades silmas nõuetele vastavuse tunnistuse ja sellega seotud meresõiduohutuse korralduse tunnistuse tühistamist.Artikkel 26Hindamine1. Liikmesriigid peavad 5. veebruariks 2007 esitama komisjonile aruande käesoleva direktiivi, eriti artiklite 9, 10, 18, 20, 22, 23 ja 25 sätete rakendamise edenemisest. Liikmesriigid peavad komisjonile 31. detsembriks 2009 esitama aruande käesoleva direktiivi täieliku rakendamise kohta.2. Lõikes 1 nimetatud aruannete alusel esitab komisjon kuus kuud hiljem Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta. Oma aruannetes teeb komisjon kindlaks, kas ja millisel määral käesoleva direktiivi sätted liikmesriikide poolt rakendatuna aitavad suurendada meretranspordi ohutust ja tõhusust ning vältida laevade tekitatud reostust.3. Komisjon uurib meetmete vajalikkust ja võimalikkust ühenduse tasemel, mille eesmärk on merehätta sattunud laevade vastuvõtmisest tekkinud kulude ja kahjude sissenõudmise või hüvitamise hõlbustamine, kaasa arvatud sobivad nõuded kindlustuse või muu rahalise tagatise kohta.Komisjon esitab 5. veebruariks 2007 Euroopa Parlamendile ja nõukogule sellise uuringu tulemuste aruande.LÕPPSÄTTEDArtikkel 27Muutmise kord1. Käesoleva direktiivi määratlusi, viiteid ühenduse ja IMO dokumentidele ning lisasid võib muuta artikli 28 lõikes 2 sätestatud korras, et viia need vastavusse vastuvõetud, muudetud või jõustatud ühenduse või rahvusvaheliste õigusaktidega, kui selliste muudatustega ei laiendata käesoleva direktiivi reguleerimisala.2. Lisaks sellele võib I, III ja IV lisasid muuta artikli 28 lõikes 2 sätestatud korras, pidades silmas käesoleva direktiiviga saadud kogemusi, kui selliste muudatustega ei laiendata käesoleva direktiivi reguleerimisala.Artikkel 28Komiteemenetlus1. Komisjoni abistab komitee.2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 291. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu hiljemalt 5. veebruaril 2004. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavad siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 30Direktiv 93/75/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 5. veebruarist 2004.Artikkel 31Direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 32Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 27. juuni 2002Euroopa Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaM. Arias Cañete[1] EÜT C 120 E, 24.4.2001, lk 67 jaEÜT C 362 E, 18.12.2001, lk 255.[2] EÜT C 221, 7.8.2001, lk 54.[3] EÜT C 357, 14.2.2001, lk 1.[4] Euroopa Parlamendi 14. juuni 2001. aasta arvamus (EÜT C 53 E, 28.2.2002, lk 304), nõukogu 19. detsembri 2001. aasta ühine seisukoht (EÜT C 58 E, 5.3.2002, lk 14) ja Euroopa Parlamendi 10. aprilli 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 25. juuni 2002. aasta otsus.[5] EÜT L 247, 5.10.1993, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 98/74/EÜ (EÜT L 276, 13.10.1998, lk 7).[6] EÜT C 271, 7.10.1993, lk 1.[7] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[8] EÜT L 138, 1.6.1999, lk 1.[9] EÜT L 157, 7.7.1995, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/106/EÜ (EÜT L 19, 22.1.2002, lk 17).--------------------------------------------------I LISAEDASTATAVA TEABE NIMEKIRI1. Vastavalt artiklile 4 edastatav teave — Üldine teave:a) laeva identifitseerimine (nimi, kutsung, IMO identifitseerimisnumber või MMSI number);b) sihtsadam;c) sihtsadamasse või lootsijaama jõudmise eeldatav aeg, nagu seda nõuab pädev asutus, ning sellest sadamast lahkumise eeldatav aeg;d) pardal olevate isikute koguarv.2. Vastavalt artiklile 12 edastatav teave — Teave lasti kohta:a) ohtlike või saastavate kaupade nõuetekohased tehnilised nimetused, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) numbrid, kui need on olemas, IMO ohuklassid vastavalt IMDG, IBC ja IGC koodeksitele ning vajaduse korral INF lastide jaoks vajalik laeva klass, mis on määratletud reeglis VII/14.2, selliste kaupade kogused ja, kui neid veetakse muudes lastiühikutes kui paakides, nende identifitseerimisnumber;b) aadress, kust võib lasti kohta saada üksikasjalikku teavet.3. Vastavalt artiklile 13 edastatav teave:A. Üldine teave:a) laeva identifitseerimine (nimi, kutsung, IMO identifitseerimisnumber või MMSI number);b) sihtsadam;c) liikmesriigi sadamast lahkuva laeva puhul: lähtesadamast või lootsijaamast väljumise eeldatav aeg, nagu seda nõuab pädev asutus, ning sihtsadamasse jõudmise eeldatav aeg;d) väljaspool ühendust asuvast sadamast tuleva ning liikmesriigi sadamasse suunduva laeva puhul: sihtsadamasse või lootsijaama jõudmise eeldatav aeg, nagu seda nõuab pädev asutus;e) pardal olevate isikute koguarv.B. Teave lasti kohta:a) ohtlike või saastavate kaupade nõuetekohased tehnilised nimetused, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) numbrid, kui need on olemas, IMO ohuklassid vastavalt IMDG, IBC ja IGC koodeksitele, vajaduse korral INF koodeksiga määratud laeva klass, kõnealuste kaupade kogused ja nende asukoht laeva pardal ning juhul, kui neid veetakse muudes lastiühikutes kui paakides, nende identifitseerimisnumber;b) kinnitus selle kohta, et laeval on nimekiri, lastimanifest või lastiplaan, kus on üksikasjalikud andmed laeval veetavate ohtlike või saastavate kaupade ja nende asukoha kohta laevas;c) aadress, kust võib lasti kohta saada üksikasjalikku teavet.4. Artiklis 5 nimetatud teave:A.  laeva identifitseerimine (nimi, kutsung, IMO identifitseerimisnumber või MMSI number),B.  kuupäev ja kellaaeg,C. või D.  asukoht pikkus- ja laiuskraadina või kindel suund ja kaugus meremiilides selgesti eristatavast maamärgist,E.  kurss,F.  kiirus,I.  sihtsadam ja eeldatav kohalejõudmisaeg,P.  last ning juhul, kui pardal leidub ohtlikke kaupu, kogus ja IMO klass,T.  aadress lasti käsitleva teabe edastamiseks,W.  pardal olevate isikute koguarv,X. - rohkem kui 5000 tonni laevamasuuti vedavate laevade puhul laevamasuudi omadused ja eeldatav kogus,- navigatsiooniseisund.5. Laeva kapten peab pädevale asutusele või sadama valdajale viivitamatult teatama igast vastavalt käesolevale lisale edastatud teabe muutusest.--------------------------------------------------II LISAPARDAVARUSTUSE SUHTES KOHALDATAVAD ETTEKIRJUTUSEDI. Automaatsed identifitseerimissüsteemid (AIS)1. 1. juulil 2002 või hiljem ehitatud laevadKõikidel reisilaevadel sõltumata nende suurusest ning laevadel, mille kogumahutavus on 300 tonni ja rohkem, mis on ehitatud 1. juulil 2002 või hiljem ning mis külastavad mõne ühenduse liikmesriigi sadamat, peavad olema artiklis 6 sätestatud seadmed.2. Enne 1. juulit 2002 ehitatud laevadKõikidel reisilaevadel sõltumata nende suurusest ning laevadel, mille kogumahutavus on 300 tonni ja rohkem, mis on ehitatud enne 1. juulit 2002 ning mis külastavad mõne ühenduse liikmesriigi sadamat, peavad olema artiklis 6 sätestatud seadmed vastavalt järgmisele ajakavale:a) reisilaevad: hiljemalt 1. juulil 2003;b) tankerid: hiljemalt esimese ohutusvahendite ülevaatuse ajal pärast 1. juulit 2003;c) muud laevad, mis ei ole reisilaevad ja mille kogumahutavus on 50000 tonni ja rohkem: hiljemalt 1. juulil 2004;d) muud laevad, mis ei ole reisilaevad ja mille kogumahutavus on 10000 tonni ja rohkem, kuid vähem kui 50000 tonni: hiljemalt 1. juulil 2005 või rahvusvaheliste merereisidega tegelevate laevade puhul mõnel varasemal kuupäeval, mis otsustatakse IMO raames;e) muud laevad, mis ei ole reisilaevad ja mille kogumahutavus on 3000 tonni ja rohkem, kuid vähem kui 10000 tonni: hiljemalt 1. juulil 2006 või rahvusvaheliste merereisidega tegelevate laevade puhul mõnel varasemal kuupäeval, mis otsustatakse IMO raames;f) muud laevad, mis ei ole reisilaevad ja mille kogumahutavus on 300 tonni ja rohkem, kuid vähem kui 3000 tonni: hiljemalt 1. juulil 2007 või rahvusvaheliste merereisidega tegelevate laevade puhul mõnel varasemal kuupäeval, mis otsustatakse IMO raames.Liikmesriigid võivad teha käesolevas lisas ettenähtud automaatset identifitseerimissüsteemi käsitlevate nõuete kohaldamisest erandi reisilaevadele, mille kogumahutavus on alla 300 tonni ja mis tegelevad siseriiklike reisidega.II. Reisiinfo salvestussüsteemid (VDR)1. Järgmiste klasside laevad peavad ühenduse liikmesriigi sadamat külastades olema varustatud reisiinfo salvestussüsteemiga, mis vastab IMO resolutsiooni A.861(20) toimimisnormidele ja Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) standardiga nr 61996 sätestatud katsestandarditele:a) 1. juulil 2002 või hiljem ehitatud reisilaevad: hiljemalt 1. juulil 2002;b) enne 1. juulit 2002 ehitatud ro-ro-reisilaevad: hiljemalt esimese ülevaatuse ajal 1. juulil 2002 või hiljem;c) enne 1. juulit 2002 ehitatud reisilaevad, mis ei ole ro-ro-reisilaevad: hiljemalt 1. jaanuaril 2004;d) 1. juulil 2002 või hiljem ehitatud laevad, mis ei ole reisilaevad ja mille kogumahutavus on 3000 tonni ja rohkem: hiljemalt 5. augustil 2002.2. Enne 1. juulit 2002 ehitatud järgmiste klasside laevad peavad ühenduse liikmesriigi sadamat külastades olema varustatud reisiinfo salvestussüsteemiga, mis vastab asjakohastele IMO standarditele:a) kaubalaevad kogumahutavusega 20000 tonni ja rohkem: hiljemalt IMO määratud kuupäeval või IMO otsuse puudumise korral hiljemalt 1. jaanuaril 2007;b) kaubalaevad kogumahutavusega 3000 tonni ja rohkem, kuid vähem kui 20000 tonni: hiljemalt IMO määratud kuupäeval või IMO otsuse puudumise korral hiljemalt 1. jaanuaril 2008.3. Liikmesriigid võivad teha käesoleva direktiivi reisiinfo salvesti nõudest erandi ainult kohaliku rannasõiduga tegelevatele reisilaevadele merepiirkondades, mis ei kuulu nõukogu 17. märtsi 1998. aasta direktiivi 98/18/EÜ (reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta [1]) artiklis 4 nimetatud A-klassi.[1] EÜT L 144, 15.5.1998, lk 1.--------------------------------------------------III LISAELEKTROONILISED SÕNUMID1. Liikmesriigid kujundavad vajaliku infrastruktuuri ja säilitavad seda, mis võimaldab andmete edastamist, vastuvõttu ja teisendamist XML või EDIFACT süntaksit kasutavate süsteemide vahel Interneti või X.400 sidevahendite alusel.2. Komisjon kujundab ja säilitab liikmesriikidega konsulteerides liidese juhenddokumendi, mis kirjeldab süsteemide võimalusi sõnumi stsenaariumi, sõnumi funktsioonide ning sõnumitevaheliste suhete kontekstis. Sõnumite ajastust ja toimet kirjeldatakse üksikasjalikult, nagu ka andmevahetuse protokolle ja parameetreid. Liidese juhenddokument täpsustab lisaks nõutavate sõnumi funktsioonide andmesisalduse ja kirjeldab neid sõnumeid.3. Need korraldused ja infrastruktuur peaksid igal võimalusel inkorporeerima muudest direktiividest tulenevad teatamis- ja teabevahetuskohustused, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates. [1][1] EÜT L 332, 28.12.2000, lk 81.--------------------------------------------------IV LISAMeresõiduohutuse ja keskkonnakaitse ohustamise korral liikmesriikidele kättesaadavad meetmed(vastavalt artikli 19 lõikele 1)Kui asjaomase liikmesriigi pädev asutus otsustab pärast laeva mõjutavat artiklis 17 kirjeldatud tüüpi intsidenti või olukorda rahvusvahelise õiguse raames, et on vaja vältida, vähendada või kõrvaldada raske ja vahetu oht oma rannikule või sellega seotud huvidele, teistele laevadele ning nende meeskondadele ja reisijatele või kaldal olevatele isikutele või merekeskkonna kaitseks, võib see asutus muu hulgas:a) piirata laeva liikumist või suunata see konkreetsele kursile. See nõue ei mõjuta kapteni kohustust tagada laeva ohutu juhtimine;b) teha laeva kaptenile ametlik märkus lõpetada meresõiduohutuse või keskkonna ohustamine;c) saata laeva pardale hindamismeeskond, et hinnata ohu suurust, aidata kaptenil olukorda parandada ja anda sellest pidevalt teada pädevale kaldajaamale;d) juhendada laeva kaptenit ohutusse paika vahetu ohu korral või lasta laeva juhtida lootsil või vedada.--------------------------------------------------