title: komisjoni direktiiv 96/5/EÜ, 16. veebruar 1996, imikutele ja väikelastele mõeldud teraviljapõhiste töödeldud toitude ja muude imikutoitude kohtaEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0005

Euroopa Liidu Teataja L 049 , 28/02/1996 Lk 0017 - 0028

		komisjoni direktiiv 96/5/EÜ,16. veebruar 1996,imikutele ja väikelastele mõeldud teraviljapõhiste töödeldud toitude ja muude imikutoitude kohta(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 3. mai 1989. aasta direktiivi 89/398/EMÜ eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [1] eriti selle artiklit 4,ning arvestades, et:käesoleva direktiiviga kavandatavad ühenduse meetmed ei ületa varasemas direktiivis 89/398/EMÜ sätestatud eesmärkide saavutamiseks vajalikke meetmeid;imikutele ja väikelastele mõeldud teraviljapõhiseid töödeldud toitusid ja muid imikutoitusid kasutatakse mitmekesistatud toiduvaliku osana ja need ei kujuta endast ainsat toitumisallikat;kõnealuseid tooteid on suur valik, mis peegeldab võõrutatavate imikute ja väikelaste väga mitmekülgset toiduvalikut, mis tuleneb ühenduses eksisteerivatest sotsiaalsetest ja kultuurilistest oludest;kõnealuste toodete põhikoostis peab vastama tervete imikute ja väikelaste toitainevajadustele, mis on määratletud üldiselt tunnustatud teaduslike andmete alusel ja arvestades eelnimetatud tegureid;kõnealuste toodete kahe kategooria puhul, nimelt teraviljapõhiste töödeldud toitude ja imikutoitude puhul tuleks ette näha nõuded toitainesisalduse suhtes;ehkki kõnealuste toodete laadi tõttu tuleks kehtestada mitmeid kohustuslikke nõudeid ja teisi piiranguid vitamiini-, mineraalainete ja muude toitainete sisalduse suhtes, võivad tootjad selliseid toitaineid lisada vabatahtlikult tingimusel, et nad kasutavad üksnes käesoleva direktiivi IV lisas loetletud aineid;selliste toodete kasutamine, kuhu ühenduses pidevalt jälgitaval määral on vabatahtlikult lisatud selliseid toitained, ei vii selliste toitainete liigse tarbimiseni imikute ja väikelaste poolt; olukorra arengule pööratakse tähelepanu ja võetakse vajaduse korral asjakohased meetmed;nõukogu direktiiviga nähakse ette sätted teraviljapõhiste töödeldud toitude ja muude imikutoitude tootmisel kasutatavate lisaainete kohta;toidu uuendkoostisosade kasutamist kõigis toiduainetes reguleeritakse horisontaalselt eraldi meetme abil;käesolev direktiiv peegeldab olemasolevaid teadmisi nende toodete kohta; kõik teaduse ja tehnika arengul põhinevaid uuendusi võimaldavad muudatused otsustatakse direktiivi 89/398/EMÜ artiklis 13 ettenähtud korras;arvestades isikuid, kelle jaoks nimetatud tooted on mõeldud, tuleks viivitamata kehtestada vajalikud mikrobioloogilised kriteeriumid ja saasteainete piirmäärad;direktiivi 89/398/EMÜ artikli 7 kohaselt reguleerivad käesoleva direktiiviga hõlmatud tooteid üldeeskirjad, mis on sätestatud toiduainete märgistuse, esitlemise ja reklaamiga seotud ühenduse õigusaktide ühtlustamist käsitleva nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiiviga 79/112/EMÜ, [2] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 93/102/EMÜ; [3]käesolevas direktiivis on kehtestatud ja laiendatud vajaduse korral nimetatud üldeeskirjade täiendusi ja erandeid;käesoleva direktiiviga hõlmatud toodete laadi ja kasutuseesmärgi tõttu on eelkõige nõutav märkida nende energia- ja toitainesisaldus; teiselt poolt tuleks imikute tervist kahjustada võivate ebakohaste kasutusviiside vältimiseks täpsustada kasutusviis kooskõlas direktiivi 79/112/EMÜ artikli 3 lõike 1 punkti 8 ning artikliga 10;kuna kaebusi, mille esitamine ei ole konkreetselt keelatud, võib üldiselt esitada kõnealuste toodete kohta kooskõlas kõigi toiduainete suhtes kohaldatavate eeskirjadega, peaksid sellised kaebused vajaduse korral arvesse võtma käesolevas direktiivis määratletud koostisekriteeriumeid;rahva tervist tõenäoliselt mõjutavate sätete osas on vastavalt direktiivi 89/398/EMÜ artiklile 4 peetud nõu toidu teaduskomiteega;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toidukomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11: Käesolev direktiiv on eridirektiiv direktiivi 89/398/EMÜ artiklis 4 määratletud tähenduses.2. Käesolev direktiiv hõlmab eritoitusid, mis vastavad tervete imikute ja väikelaste erilistele vajadustele ühenduses ning mis on mõeldud imikutele võõrutusajaks ning väikelastele toiduvaliku täiendamiseks ja/või järkjärguliseks kohanemiseks tavatoiduga. Nende toitude hulka kuuluvad:a) teraviljapõhised töödeldud toidud, mis on jagatud nelja kategooriasse:i) lihtsad teraviljatoidud, mille tarvitamiseks on lisatud või tuleb lisada piima või muid sobivaid vedelikke;ii) teraviljatoidud, mis sisaldavad kõrge valgusisaldusega koostisaineid ja mille tarvitamiseks on lisatud või tuleb lisada vett või muud valguvaba vedelikku;iii) pastatooted, mida tarvitatakse pärast vees või muus sobivas vedelikus keetmist;iv) kuivikud ja küpsised, mida tarvitatakse kas valmiskujul või peenestatuna koos vee, piima või muu sobiva vedelikuga;b) muud imikutoidud kui teraviljapõhised töödeldud toidud.3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata väikelastele mõeldud piimatoodete suhtes.4. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:- imikud – alla 12 kuu vanused lapsed,- väikelapsed – ühe kuni kolme aasta vanused lapsed.Artikkel 2Liikmesriigid tagavad, et artiklis 1 nimetatud tooteid turustatakse ühenduses ainult siis, kui need vastavad käesolevas direktiivis sätestatud eeskirjadele.Artikkel 3Teraviljapõhiseid töödeldud toitusid ja muid imikutoitusid toodetakse koostisainetest, mille sobivus imikute ja väikelaste eritoiduks on tõendatud üldiselt tunnustatud teaduslike andmete alusel.Artikkel 41. Teraviljapõhised töödeldud toidud vastavad I lisas määratletud koostisekriteeriumidele.2. II lisas kirjeldatud imikutoidud vastavad nimetatud lisas määratletud koostisekriteeriumidele.Artikkel 5Teraviljapõhiste töödeldud toitude ja imikutoitude valmistamisel tohib lisada ainult IV lisas loetletud toitained. 12 kuu jooksul käesoleva direktiivi jõustumisest tuleb lisaks olemasolevatele kehtestada vajalikud piirnormid.Nende ainete puhtusekriteeriumid nähakse ette hiljem.Artikkel 6Teraviljapõhised töödeldud toidud ja imikutoidud ei tohi sisaldada ühtki ainet sellises koguses, mis võiks ohustada imikute või väikelaste tervist. Vajalikud piirnormid kehtestatakse viivitamata.Vajaduse korral kehtestatakse ka mikrobioloogilised kriteeriumid.Artikkel 71. Asjaomaste toodete märgistusel on lisaks direktiivi 79/112/EMÜ artiklis 3 sätestatutele järgmised kohustuslikud üksikasjad:a) Märge selle kohta, mis vanusest alates toodet võib kasutada, võttes arvesse selle koostist, konsistentsi või muid erilisi omadusi. Märgitud vanusepiir ei ole ühegi toote puhul alla nelja kuu. Tootel, mida soovitatakse kasutada alates nelja kuu vanusest, võib olla märge, et see sobib alates sellest vanusest, kui meditsiini-, toitumise või farmaatsia valdkonnas kvalifitseeritud sõltumatud isikud või teised ema ja lapse heaolu eest vastutavad isikud ei soovita vastupidi.b) Teave gluteenisisalduse või gluteeni puudumise kohta, kui toodet lubatakse kasutada alla kuue kuu vanustel lastel.c) Energiasisaldus kilodžaulides ja kilokalorites ning valgu-, süsivesikute- ja rasvasisaldus, väljendatuna 100 g või 100 ml müüdava toote kohta või vajaduse korral tarvitamiseks ettenähtud tootekoguse kohta.d) Mineraalainete ja vitamiinide keskmine kogus, mida reguleerivad piinormid on esitatud vastavalt I ja II lisas, väljendatuna numbritega 100 g või 100 ml müüdava toote kohta või vajaduse korral tarvitamiseks ettenähtud tootekoguse kohta.e) Valmistamisjuhend ning vajaduse korral märge selle juhendi järgimise olulisuse kohta.2. Märgistusele võib kanda:a) IV lisas loetletud toitainete keskmise koguse, väljendatuna numbritega 100 g või 100 ml müüdava toote kohta või vajaduse korral tarvitamiseks ettenähtud tootekoguse kohta, juhul kui seda märget ei hõlma lõike 1 punkt d;b) lisaks numbritega väljendatud teabele, teabe V lisas esitatud vitamiinide ja mineraalainete kohta, väljendatuna protsendina nimetatud lisas esitatud kontrollväärtusest 100 g või 100 ml müüdava toote kohta või vajaduse korral tarvitamiseks ettenähtud tootekoguse kohta, tingimusel et esinev kogus moodustab vähemalt 15 % kontrollväärtusest.Artikkel 8Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 30. septembriks 1997. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kõnealuseid norme kohaldatakse sellisel viisil, et need:- lubavad käesolevale direktiivile vastavate toodetega kauplemise alates 1. oktoobrist 1997,- keelavad käesolevale direktiivile mittevastavate toodetega kauplemise alates 31. märtsist 1999.Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 9Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 16. veebruar 1996Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 186, 30.6.1989, lk 27.[2] EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1.[3] EÜT L 291, 25.11.1993, lk 14.--------------------------------------------------I LISAIMIKUTELE JA VÄIKELASTELE MÕELDUD TERAVILJAPÕHISTE TÖÖDELDUD TOITUDE PÕHIKOOSTISToitainesisaldusele esitatavad nõuded kehtivad tarvitusvalmis toodete suhtes, mida turustatakse olemasoleval kujul või mis on tarvitusvalmiks muudetud tootja juhendi kohaselt.1. TeraviljasisaldusTeraviljapõhised töödeldud toidud valmistatakse peamiselt ühest või mitmest jahvatatud teraviljast ja/või tärkliserikastest juurtest.Teravilja või tärkliserikaste juurte kogus ei tohi lõplikus segus olla vähem kui 25 % kuivaine massist.2. Valk2.1. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktides i ja iv osutatud toodete puhul ei tohi valgusisaldus ületada 1,3 g/100 kJ (5,5 g/100 kcal).2.2. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis ii osutatud toodete puhul ei tohi lisatud valku olla alla 0,48 g/100 kJ (2 g/100 kcal).2.3. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis iv osutatud valmisküpsiste puhul, mis on valmistatud kõrge valgusisaldusega toiduainete lisamisel, ei tohi lisatud valku olla alla 0,36 g/100 kJ (1,5/100 kcal).2.4. Lisatud valgu keemiline indeks peab olema vähemalt 80 % võrdlusvalgust (III lisas määratletud kaseiin) või valguenergia suhtarv (PER) segus vähemalt 70 % võrdlusvalgust. Kõikidel juhtudel on aminohapete lisamine lubatud ainult valgusegu toiteväärtuse parandamiseks ning ainult selleks vajalikes kogustes.3. Süsivesikud3.1. Kui artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktides i ja iv osutatud toodetesse lisatakse sahharoosi, fruktoosi, glükoosi, glükoosisiirupit või mett, ei tohi:- lisatud süsivesikute kogus ületada 1,8 g/100 kJ (7,5 g/100 kcal),- lisatud fruktoosi kogus ületada 0,9 g/100 kJ (3,75 g/100 kcal).3.2. Kui artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis ii osutatud toodetesse lisatakse sahharoosi, fruktoosi, glükoosisiirupit või mett, ei tohi:- lisatud süsivesikute kogus ületada 1,2 g/100 kJ (5 g/100 kcal),- lisatud fruktoosi kogus ületada 0,6 g/100 kJ (2,5 g/100 kcal).4. Lipiidid4.1. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktides i ja iv osutatud toodete puhul ei tohi rasvasisaldus ületada 0,8 g/100 kJ (3,3 g/100 kcal).4.2. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis ii osutatud toodete puhul ei tohi rasvasisaldus ületada 1,1 g/100 kJ (4,5 g/100 kcal). Kui rasvasisaldus ületab 0,8 g/100 kJ (3,3 g/100 kcal), ei tohi:a) lauriinhappe kogus ületada 15 % kogu rasvasisaldusest;b) müristiinhappe kogus ületada 15 % kogu rasvasisaldusest;c) linoolhappe kogus (glütseriididena = linolaatidena) olla alla 70 mg/100 kJ (300 mg/100 kcal) ega ületada 285 mg/100 kJ (1200 mg/100 kcal).5. Mineraalained5.1. Naatrium- naatriumisoolasid tohib teraviljapõhistele töödeldud toitudele lisada üksnes tehnoloogilistel eesmärkidel,- naatriumisisaldus teraviljapõhises töödeldud toitudus ei tohi ületada 25 mg/100 kJ (100 mg/100 kcal).5.2. Kaltsium5.2.1. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis ii osutatud toodete puhul ei tohi kaltsiumi kogus olla alla 20 mg/100 kJ (80 mg/100 kcal).5.2.2. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis iv osutatud valmistoodete puhul, mille valmistamisel on kasutatud piima (piimaküpsised), ei tohi kaltsiumi kogus olla alla 12 mg/100 kJ (50 mg/100 kcal).6. Vitamiinid6.1. Tiamiini kogus teraviljapõhistes töödeldud toitudes ei tohi olla alla 25 μg/100 kJ (100 μg/100 kcal).6.2. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis ii osutatud toodete puhul:| 100 kJ kohta | 100 kcal kohta |Minimaalne | Maksimaalne | Minimaalne | Maksimaalne |vitamiin A (μg RE) | 14 | 43 | 60 | 180 |vitamiin D (μg) | 0,25 | 0,75 | 1 | 3 |Need piirnormid kehtivad ka teiste teraviljapõhiste töödeldud toitude puhul, kui neile lisatakse vitamiine A või D.--------------------------------------------------II LISAIMIKUTELE JA VÄIKELASTELE MÕELDUD MUUDE IMIKUTOITUDE PÕHIKOOSTISToitainesisaldusele esitatavad nõuded kehtivad tarvitusvalmis toodete suhtes, mida turustatakse olemasoleval kujul või mis on tarvitusvalmiks muudetud tootja juhendi kohaselt.1. Valk1.1. Kui liha, linnuliha, kala, subproduktid või muud tavapärased valguallikad on ainsad toote nimetuses esitatud koostisained, siis:- nimetatud liha, linnuliha, kala, subproduktid või muu tavapärane valguallikas peab moodustama toote kogumassist vähemalt 40 %,- iga nimetatud liha, linnuliha, kala, subproduktid või muu tavapärane valguallikas peab moodustama nimetatud valguallika massist vähemalt 25 %,- nimetatud allikatest pärit üldine valgusisaldus peab olema vähemalt 1,7 g/100 kJ (7 g/100 kcal).1.2. Kui liha, linnuliha, kala, subproduktid või muud tavapärased valguallikad koos või eraldi on nimetatud toote nimetuses esimesena, sõltumata sellest, kas toodet esitletakse valmistoiduna, siis:- nimetatud linnuliha, kala, subproduktid või muu tavapärane valguallikas peab moodustama toote kogumassist vähemalt 10 %,- iga nimetatud liha, linnuliha, kala, subproduktid või muu tavapärane valguallikas peab moodustama nimetatud valguallika massist vähemalt 25 %,- nimetatud allikatest pärit valgu sisaldus peab olema vähemalt 1 g/100 kJ (4 g/100 kcal).1.3. Kui liha, linnuliha, kala, subproduktid või muud tavapärased valguallikad koos või eraldi on nimetatud toote nimetuses, kuid mitte esimesena, ja sõltumata sellest, kas toodet esitletakse valmistoiduna, siis:- nimetatud liha, linnuliha, kala, subproduktid või muu tavapärane valguallikas peab moodustama toote kogumassist vähemalt 8 %,- iga nimetatud liha, linnuliha, kala, subproduktid või muu tavapärane valguallikas peab moodustama nimetatud valguallika massist vähemalt 25 %,- nimetatud allikatest pärit valgu sisaldus peab olema vähemalt 0,5 g/100 kJ (2,2 g/100 kcal).- toote üldine valgusisaldus peab olema vähemalt 0,7 g/100 kJ (3 g/100 kcal).1.4. Kui toodet esitletakse etiketil valmistoiduna, kuid ei etiketil ei ole toote nimetuses mainitud liha, linnuliha, kala, subprodukte või muid tavapäraseid valguallikaid, siis:- toote üldine valgusisaldus peab olema vähemalt 0,7 g/100 kJ (3 g/100 kcal).1.5. Kõikidel juhtudel on aminohapete lisamine lubatud ainult olemasoleva valgu toiteväärtuse parandamiseks ning ainult selleks vajalikes kogustes.2. SüsivesikudSüsivesikute kogusisaldus puu- ja köögiviljamahlades ja -nektarites, puuviljatoitudes, magustoitudes või pudingites ei tohi ületada:- 10 g/100 ml köögiviljamahlade ja neil põhinevate jookide puhul,- 15 g/100 ml puuviljamahlade ja -nektarite ning neil põhinevate jookide puhul,- 20 g/100 g puuviljatoitude puhul,- 25 g/100 g magustoitude ja pudingite puhul,- 5 g/100 g muude piimal mittepõhinevate jookide puhul.3. Rasv3.1. Käesoleva lisa punktis 1.1 nimetatud toodete puhul:Kui liha või juust on ainsad koostisained või on toote nimetuses mainitud esimesena, siis:- kõigist allikatest pärit üldine rasvasisaldus tootes ei või kokku ületada 1,4 g/100 kJ (6 g/100 kcal).3.2. Muude toodete puhul:kõigist allikatest pärit üldine rasvasisaldus tootes ei või kokku ületada 1,1 g/100 kJ (4,5 g/100 kcal).4. Naatrium4.1. Toote lõplik naatriumisisaldus ei tohi ületada 48 mg/100 kJ (200 mg/100 kcal) või 200 mg 100 g kohta. Kui juust on siiski toote nimetuses mainitud ainuke koostisaine, ei tohi toote lõplik naatriumisisaldus ületada 70 mg/100 kJ (300 mg/100 kcal).4.2. Naatriumisooli võib puuviljadest valmistatud toodetele, magustoitudele ja pudingitele lisada üksnes tehnoloogilistel eesmärkidel.5. VitamiinidVitamiin CPuuviljamahlas ja -nektaris või köögiviljamahlas ei tohi lõplik vitamiini C sisaldus olla alla 6 mg/100 kJ (25 mg/100 kcal) või 25 mg 100 g kohta.Vitamiin AKöögiviljamahlas ei tohi lõplik vitamiini A sisaldus olla alla 25 μg RE/100 kJ (100 μg RE/100 kcal). [1]Vitamiini A ei tohi muudele imikutoitudele lisada.Vitamiin DVitamiini D ei tohi imikutoitudele lisada.[1] RE = trans-retinooli ekvivalent.--------------------------------------------------III LISAKASEIINI AMINOHAPPELINE KOOSTIS| (g 100 g valgu kohta) |Arginiin | 3,7 |Tsüstiin | 0,3 |Histidiin | 2,9 |Isoleutsiin | 5,4 |Leutsiin | 9,5 |Lüsiin | 8,1 |Metioniin | 2,8 |Fenüülalaniin | 5,2 |Treoniin | 4,7 |Trüptofaan | 1,6 |Türosiin | 5,8 |Valiin | 6,7 |--------------------------------------------------IV LISATOITAINED1. VitamiinidVitamiin ARetinoolRetinüülatsetaatRetinüülpalmitaatbeetakaroteenVitamiin DVitamiin D2 (= ergokaltsiferool)Vitamiin D3 (= kolekaltsiferool)Vitamiin B1TiamiinhüdrokloriidTiamiinmononitraatVitamiin B2RiboflaviinRiboflaviin-5′-fosfaatnaatriumNiatsiinNikotiinamiidNikotiinhapeVitamiin B6PüridoksiinvesinikkloriidPüridoksiin-5-fosfaatPüridoksiindipalmitaatPantoteenhapeD-pantotenaat, kaltsium-D-pantotenaat, naatrium-DekspantenoolFolaatFoolhapeVitamiin B12TsüanokobalamiinHüdroksokobalamiinBiotiinD-biotiinVitamiin CL-askorbiinhapeNaatrium-L-askorbaatKaltsium-L-askorbaat6-palmitüül-L-askorbiinhape (askorbüülpalmitaat)KaaliumaskorbaatVitamiin KFüllokinoon (fütomenadioon)Vitamiin ED-α-tokoferoolDL-α-tokoferoolD-α-tokoferoolatsetaatDL-α-tokoferoolatsetaat2. AminohappedL-arginiin | ja nende hüdrokloriidid |L-tsüstiin |L-histidiin |L-isoleutsiin |L-leutsiin |L-lüsiin |L-tsüsteiin |L-metioniin | |L-fenüülalaniin | |L-treoniin | |L-trüptofaan | |L-türosiin | |L-valiin | |3. MuudKoliinKoliinkloriidKoliintsitraatKoliinbitartraatInositoolL-karnitiinL-karnitiinhüdrokloriid4. Mineraalsoolad ja mikroelemendidKaltsiumKaltsiumkarbonaatKaltsiumkloriidSidrunhappe kaltsiumsooladKaltsiumglükonaatKaltsiumglütserofosfaatKaltsiumlaktaatKaltsiumoksiidKaltsiumhüdroksiidOrtofosforhappe kaltsiumsooladMagneesiumMagneesiumkarbonaatMagneesiumkloriidSidrunhappe magneesiumsooladMagneesiumglükonaatMagneesiumoksiidMagneesiumhüdroksiidOrtofosforhappe magneesiumsooladMagneesiumsulfaatMagneesiumlaktaatMagneesiumglütserofosfaatKaaliumKaaliumkloriidSidrunhappe kaaliumsooladKaaliumglükonaatKaaliumlaktaatKaaliumglütserofosfaatRaudRaud(II)tsitraatRaud(III)ammooniumtsitraatRaud(II)glükonaatRaud(II)laktaatRaud(II)sulfaatRaud(II)fumaraatRaud(III)difosfaat (Raud(III)pürofosfaat)Raud elemendina (karbonüülselt, elektrolüütiliselt või vesinikuga taandatud)Raud(III)sahharaatRaud(III)naatriumdifosfaatRaud(II)karbonaatVaskVase ja lüsiini kompleksVask(II)karbonaatVask(II)tsitraatVask(II)glükonaatVask(II)sulfaatTsinkTsinkatsetaatTsinkatsetaatTsinktsitraatTsinklaktaatTsinksulfaatTsinkoksiidTsinkglükonaatMangaanMangaankarbonaatMangaankloriidMangaantsitraatMangaanglükonaatMangaansulfaatMangaanglütserofosfaatJoodNaatriumjodiidKaaliumjodiidKaaliumjodaatNaatriumjodaat--------------------------------------------------V LISAKONTROLLVÄÄRTUSED TOITAINETE SISALDUSE MÄRKIMISEL IMIKU- JA VÄIKELASTETOITUDELENimetus | Kontrollväärtus |Vitamiin A | (μg) 400 |Vitamiin D | (μg) 10 |Vitamiin C | (mg) 25 |Tiamiin | (mg) 0,5 |Riboflaviin | (mg) 0,8 |Niatsiini vitameerid | (mg) 9 |Vitamiin B6 | (mg) 0,7 |Foolhape | (μg) 100 |Vitamiin B12 | (μg) 0,7 |Kaltsium | (mg) 400 |Raud | (mg) 6 |Tsink | (mg) 4 |Jood | (μg) 70 |Seleen | (μg) 10 |Vask | (mg) 0,4 |--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 13. veebruar 1978, mis käsitleb uutes ja olemasolevates mittetööstushoonetes ruumi kütmiseks ja kuuma vee tootmiseks kasutatavate soojusgeneraatorite jõudlust ning soojusisolatsiooni ja kuumaveetorustiku isoleerimist uutes mittetööstushoonetes

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31978L0170

Euroopa Liidu Teataja L 052 , 23/02/1978 Lk 0032 - 0033 Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 10 Köide 1 Lk 0161  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 12 Köide 3 Lk 0082  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 12 Köide 3 Lk 0082  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 12 Köide 2 Lk 0003  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 12 Köide 2 Lk 0003

		Nõukogu direktiiv,13. veebruar 1978,mis käsitleb uutes ja olemasolevates mittetööstushoonetes ruumi kütmiseks ja kuuma vee tootmiseks kasutatavate soojusgeneraatorite jõudlust ning soojusisolatsiooni ja kuumaveetorustiku isoleerimist uutes mittetööstushoonetes(78/170/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 103,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:oma 17. septembri 1974. aasta resolutsiooniga ühenduse uue energiapoliitika strateegia kohta [3] võttis nõukogu eesmärgiks vähendada sisetarbimise kasvumäära ratsionaalse ja säästliku energiatarbimise meetmete abil, seadmata seejuures ohtu sotsiaalseid ja majanduskasvuga seotud eesmärke;oma 17. detsembri 1974. aasta resolutsioonis ühenduse ratsionaalse energiakasutuse meetmeprogrammi kohta [4] märkis nõukogu, et nõukogule saadetud teatistes, mille pealkiri on "Ratsionaalne energiakasutus", on komisjon koostanud kõnealuses valdkonnas ühenduse tegevusprogrammi;mistahes edusammud ratsionaalse energiakasutuse vallas toovad üldist kasu keskkonnale;ehitiste küttesüsteemidega seotud sektor kuulub kõnealuste meetmete alla;olemasolevate ehitiste küttesüsteemidega seondub soovitus 76/493/EMÜ; [5]uute küttesüsteemide puhul on võimalikult kiiresti tarvis saavutada energia kokkuhoid, mis nende süsteemide paigaldamisel mõjutaks energia kogutarbimist;selleks tuleks vastu võtta direktiiv, millega nähakse ette raamistik liikmesriikide ühiseks energia kokkuhoiu meetodite uurimiseks, mille eesmärk on vähendada asutamislepingu artikli 103 lõikes 4 viidatud tarneraskuste mõju;mittetööstushoonetes ruumide kütmiseks ja sooja vee tootmiseks kasutatavaid soojusgeneraatoreid tuleks kontrollida tootmise käigus või paigaldamisel;uute mittetööstushoonete puhul tuleks majanduslikult mõistlikel tingimustel teha kohustuslikuks soojusisolatsiooni paigaldamine nii generaatoritele kui süsteemile, mille kaudu toimub soojendatud vedelike jaotamine;komisjon peaks korrapäraselt saama teavet vastuvõetud rakendusmeetmete ning saavutatud või oodatavate tulemuste kohta;käesoleva direktiivi rakendamiseks võetavad meetmed peaksid hõlmama meetmeid liikmesriikide õigusaktide ühtlustamiseks käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkondades ning olema suunatud kõnealustes valdkondades ühenduse või rahvusvahelisel tasandil käimasoleva või tulevikus toimuva ühtlustamise ja standardiseerimise hõlbustamisele,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada kõikide uutes ja olemasolevates mittetööstushoonetes ruumi kütmiseks ja kuuma vee tootmiseks kasutatavate soojusgeneraatorite vastavus minimaalsetele tõhususnõuetele.Generaatorite puhul, milles võib kasutada erinevaid energiaallikaid, peavad olema tõhususnõuded iga kasutatava energiaallika kohta.Mõiste "soojusgeneraator" hõlmab eelkõige kuumaveekatlaid, aurukatlaid, õhusoojendeid, sealhulgas nende osi ning eelkõige nendega seotud põletusseadmeid, mis sobivad kasutatava fossiilse kütuse jaoks. Soojusgeneraatoriteks loetakse ka elektri/soojuse koostootmiseks kasutatavad generaatorid; nende puhul hõlmavad minimaalsed tõhususnõuded energiatootmise koguvõimsust.Välja jäetakse takistite ning kaugküttesüsteemi ühendustega elektrilised soojusgeneraatorid.Seadmete kohta, mille puhul tüübikatsetus ei ole võimalik, tehakse hiljem ettepanek asjakohase tehnilise uuringu põhjal.2. Liikmesriigid tagavad minimaalsetele tõhususnõuetele vastavuse generaatori tootmise käigus või paigaldamise ajal tehtava kontrolliga.3. Soojusgeneraatoreid, mis kuuluvad kontrollimisele tootmise käigus, ei tohi müügiks pakkuda, kui need ei vasta minimaalsetele tõhususnõuetele; vastavust asjaomastele normidele kinnitatakse andmesildiga, mis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:- tootja nimi,- soojusgeneraatori tüüp ja valmistamisaasta,- soojusvõimsus (kW) igat liiki ettenähtud energiaallika puhul,- kasutatava energiaallika või energiaallikate liik ja omadused,- küttevedeliku maksimumtemperatuur,- kinnitus kontrolli läbimise kohta ja selle teinud asutuse nimi,- soojusgeneraatori energiatarve ettenähtud võimsusel töötades.Mõiste "ettenähtud võimsus" tähistab generaatori maksimaalset püsivat soojendusvõimsust.Tootmise käigus kontrollimisele kuuluva soojusgeneraatori paigaldamisel antakse kasutajale kirjalik kasutus- ja hooldusjuhend, et tal oleks võimalik saavutada optimaalne tõhusus. Kõnealune juhend peab olema sarnaselt generaatorile kontrollitud ning sisaldama peamisi kontrolliandmeid.4. Paigaldamise ajal kontrollimisele kuuluvate generaatorite puhul ei tohi energiakaod ületada liikmesriikide kehtestatud taset.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada uutes mittetööstushoonetes nii küttevedeliku kui ka sooja vee jaotus- ja säilitussüsteemi kohustusliku isoleerimise nõue majanduslikult mõistlikes piirides.Kõnealuseid sätteid kohaldatakse ka kaugküttevõrku ühendatud süsteemidele.Neid kohaldatakse ka uutele soojusgeneraatoritele, sealhulgas uutes või olemasolevates mittetööstushoonetes vee soojendamiseks kasutatavatele elektrisüsteemidele.Artikkel 3Alates 1. jaanuarist 1981 ei tohi paigaldada soojusgeneraatoreid, mis ei vasta artiklis 1 sätestatud minimaalsetele tõhususnõuetele.Artiklis 2 nimetatud meetmeid kohaldatakse alates 1. juulist 1980.Artikkel 4Liikmesriigid teevad käesoleva direktiivi rakendusalas võetud meetmed ning nendega saadud või neist oodatavad tulemused nõuetekohasel viisil teatavaks komisjonile.Artikkel 5Käesolev direktiiv ei mõjuta mingil viisil asutamislepingu artiklil 100 põhinevaid meetmeid.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 13. veebruar 1978Nõukogu nimeleesistujaP. Dalsager[1] EÜT C 266, 7.11.1977, lk 55.[2] EÜT C 287, 30.11.1977, lk 9.[3] EÜT C 153, 9.7.1975, lk 1.[4] EÜT C 153, 9.7.1975, lk 5.[5] EÜT L 140, 28.5.1976, lk 12.--------------------------------------------------


title: Esimene Nõukogu Direktiiv, 24. juuli 1973, otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31973L0239

Euroopa Liidu Teataja L 228 , 16/08/1973 Lk 0003 - 0019 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0146  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 1 Lk 0157  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 1 Lk 0146  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 06 Köide 1 Lk 0143  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 06 Köide 1 Lk 0143

		Esimene Nõukogu direktiiv,24. juuli 1973,otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta(73/239/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõiget 2,võttes arvesse asutamispiirangute kaotamise üldprogrammi, [1] eriti selle IV C jaotist,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:vastavalt üldprogrammile sõltub esinduste ja filiaalide asutamise piirangute kõrvaldamine otsekindlustustegevuse puhul sellise tegevuse alustamise ja jätkamise tingimuste kooskõlastamisest; esmajärjekorras peaks selline kooskõlastamine toimuma otsekindlustuse puhul, v.a elukindlustuse osas;kindlustustegevuse alustamise ja jätkamise hõlbustamiseks on oluline kõrvaldada teatavad lahknevused olemasolevate siseriiklike järelevalvealaste õigusaktide vahel; selle eesmärgi saavutamiseks ja samal ajal kõigis liikmesriikides kindlustatutele ja kolmandatele isikutele piisava kaitse tagamiseks on soovitav kooskõlastada eelkõige need sätted, mis käsitlevad kindlustusseltsidelt nõutavaid finantsgarantiisid;riskide liigitamine eri kindlustusliikidesse on vajalik eriti kohustuslikku tegevusluba vajavate tegevuste ja kõnealusele kindlustusliigile kinnitatud minimaalse garantiifondi summa kindlaksmääramiseks;soovitav on käesoleva direktiivi rakendusalast välja jätta vastastikused kindlustusseltsid, mis oma õigusliku seisundi tõttu vastavad tagatiste ja finantsgarantiidega seotud asjakohastele nõuetele; lisaks on soovitav välja jätta teatavad asutused mitmes liikmesriigis, mille tegevus hõlmab ainult väga piiratud sektorit ja piirdub vastavalt seadusele konkreetse territooriumi või konkreetsete isikutega;mitmesugused õigusaktid sisaldavad erinevaid eeskirju samaaegse ravikindlustuse, krediidi- ja garantiikindlustuse ning kohtukulude kindlustusega tegelemise kohta kas siis omavahel või koos muude kindlustusliikidega; selle lahknevuse säilimine pärast asutamisõiguse piirangute kaotamist muude kui elukindlustusseltside puhul tähendaks asutamistakistuse püsimist; see probleem tuleb lahendada suhteliselt lühikese aja jooksul toimuva kooskõlastamisega;järelevalvet on igas liikmesriigis vaja laiendada kõigile kindlustusliikidele, mille suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi; selline järelevalve on võimalik ainult juhul, kui nende kindlustusliikidega tegelevatelt kindlustusseltsidelt nõutakse ametlikku tegevusluba; seetõttu on vaja määratleda sellise loa andmise või kehtetuks tunnistamise tingimused; sätestada tuleks õigus pöörduda kohtusse tegevusloa andmisest keeldumise või selle kehtetuks tunnistamise korral;veokindlustusliikidena tuntud kindlustusliikidele lisa punkti A numbrite 4, 5, 6, 7 ja 12 all ning krediidikindlustusliikidele lisa punkti A numbrite 14 ja 15 all tuleb luua paindlikumad eeskirjad, pidades silmas kaupu ja krediiti mõjutavate tingimuste pidevat kõikumist;ühtse kindlustustehniliste eraldiste arvutamise meetodi leidmise võimalusi uuritakse praegu ühenduse tasandil; seetõttu oleks soovitav jätta kooskõlastuse saavutamine selles küsimuses, nagu ka investeeringuliikide määramise ja varade hindamise küsimus, hilisematesse direktiividesse;kindlustusseltsidel peab lisaks kindlustustehnilisele eraldisele, mille summast piisab nende lepinguliste kohustuste täitmiseks, olema kaitseks kindlustustegevuse kõikumiste vastu lisavaru, mida nimetatakse solventsusmarginaaliks ja mis koosneb vabadest varadest; tagamaks, et sellistel eesmärkidel kehtestatud nõuded on määratud objektiivsete kriteeriumide põhjal, mis asetab ühesuurused kindlustusseltsid võrdsesse konkurentsiolukorda, on soovitav sätestada, et see marginaal on seotud kindlustusseltsi üldise tegevusmahuga ja on määratud kahe tagatisindeksi alusel, millest üks põhineb kindlustusmaksetel ja teine nõuetel;soovitav on nõuda minimaalset garantiifondi, mis on seotud kindlustusseltsi kindlustusliikidega seotud riski suurusega, tagamaks, et kindlustusseltsil on asutamise ajal piisavad varud ja et edasise tegevus käigus ei lange solventsusmarginaal mingil juhul minimaaltagatisest allapoole;on vaja ette näha juhud, kui kindlustusseltsi finantsolukord muutub niisuguseks, et tal on raske täita oma lepingulisi kohustusi;ühenduses otsekindlustustegevuse alustamist ja otsekindlustustegevuse jätkamist käsitlevaid kooskõlastatud eeskirju tuleks põhimõtteliselt kohaldada kõigi turule tulevate kindlustusseltside suhtes ja seega ka nende esinduste ja filiaalide suhtes, kelle peakontor asub väljaspool ühendust; seetõttu on siiski soovitav koostada nende esinduste ja filiaalide järelevalveks eraldi sätted, pidades silmas, et neid omavate kindlustusseltside vara asub väljaspool ühendust;soovitav on lubada nende eritingimuste leevendamist, järgides põhimõtet, et selliseid esindusi ja filiaale ei kohelda soodsamalt kui ühenduses asuvaid kindlustusseltse;vajalikud on teatavad üleminekumeetmed, et võimaldada eelkõige juba olemasolevatel väikestel ja keskmise suurusega kindlustusseltsidel kohaneda nõuetega, mille liikmesriigid peavad käesolevat direktiivi järgides kehtestama vastavalt asutamislepingu artiklile 53;tähtis on tagada kooskõlastatud eeskirjade ühtne kohaldamine ja sätestada sel eesmärgil kõnealuses valdkonnas tihe koostöö komisjoni ja liikmesriikide vahel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I JAOTIS — ÜldsättedArtikkel 1Käesolev direktiiv käsitleb liikmesriigis asutatud või asutada soovivate kindlustusseltside sõltumatu otsekindlustustegevuse alustamist ja jätkamist direktiivi lisas määratletud kindlustusliikide alal.Artikkel 2Käesolevat direktiivi ei kohaldata:1. järgmiste kindlustusliikide suhtes:a) elukindlustus, see tähendab kindlustusharu, mis hõlmab eelkõige puhast üleelamiskindlustust, kindlustust surmajuhtumiks, kindlustust üleelamistähtajaks või surmajuhtumiks, elukindlustust kindlustusmaksete tagastamisega, tontiine, abiellumiskindlustust ja sünnikindlustust;b) pensionikindlustus;c) elukindlustusseltside pakutav lisakindlustus, see hõlmab eelkõige kindlustust tervisekahjustuste, sealhulgas töövõimetuse vastu, kindlustust surmaga lõppeva õnnetusjuhtumi vastu ja kindlustust invaliidsusega lõppeva õnnetusjuhtumi või haiguse vastu, kui neid eri kindlustusliikide lepinguid sõlmitakse lisaks elukindlustusele;d) kindlustus, mis moodustab osa kohustuslikust sotsiaalkindlustussüsteemist;e) Iirimaal ja Ühendkuningriigis kasutatav kindlustusliik, mida nimetatakse permanent health insurance not subject to cancellation (katkestamisõiguseta pikaajaline tervisekindlustus);2. järgmiste toimingute suhtes:a) kapitaliseerimistegevus, mis on määratletud iga liikmesriigi seaduses;b) selliste vastastikuste abistamis- ja toetuskassade tegevus, mille hüvitised muutuvad vastavalt olemasolevatele varadele ja mille liikmete sissemakse on määratud ühtsel alusel;c) selliste organisatsioonide tegevus, kes pole juriidilised isikud ja kelle eesmärk on anda oma liikmetele vastastikust kaitset ilma maksete tegemise või kindlustustehnilise eraldise moodustamiseta;d) ekspordikrediidikindlustustegevus, mis toimub riigi arvel või toetusel, kuni edasise kooskõlastamiseni, mis tuleb rakendada nelja aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist.Artikkel 31. Käesolevat direktiivi ei kohaldata vastastikuste kindlustusseltside suhtes, kui need vastavad kõigile järgmistele tingimustele:- põhikiri peab sisaldama sätteid täiendavate sissemaksete tegemiseks või nende hüvitiste vähendamiseks,- nende tegevus ei hõlma vastutusriske — kui viimased ei moodusta lisariske lisa punkti C tähenduses — või krediidi- ja garantiiriske,- käesoleva direktiiviga reguleeritud tegevuse sissemaksetest saadav aastatulu ei tohi ületada üht miljonit arvestusühikutja- vähemalt pool käesoleva direktiiviga hõlmatud tegevuse sissemaksetest saadavast tulust peab tulema isikutelt, kes on vastastikuse kindlustusseltsi liikmed.2. Lisaks ei kohaldata käesolevat direktiivi vastastikuste kindlustusseltside suhtes, kes on sõlminud muude samalaadsete seltsidega kokkuleppe, mis näeb ette nende antud kindlustuspoliiside täieliku edasikindlustuse või mille kohaselt edasikindlustusandja täidab sellistest poliisidest tulenevaid kohustusi edasikindlustusvõtja asemel.Sellisel juhul kehtivad käesoleva direktiivi eeskirjad edasikindlustusandja kohta.Artikkel 4Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmiste asutuste suhtes, kui nende pädevust käsitlevaid põhikirju või seadusi ei muudeta:a) järgmised avalik-õiguslikud monopoolsed asutused (Monopolanstalten):Saksamaal1) Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,2) Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, Munich,3) Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversicherung, Munich,4) Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Brunswick,5) Hamburger Feuerkasse, Hamburg,6) Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicherungskammer), Darmstadt,7) Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel,8) Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,9) Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,10) Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,11) Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,12) Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,13) Feuersozietät Berlin, Berlin,14) Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.Territoriaalset pädevust ei loeta muudetuks selliste asutuste ühinemise korral, mille mõjul uue asutuse kasuks säilitatakse ühinenud asutuste ühine tegevusala, samuti ei loeta muudetuks õiguspädevust kindlustusliikide puhul, kui üks neist asutustest võtab samal territooriumil üle teise sellise asutuse ühe või mitu kindlustusliiki.Järgmised avaliku sektori osalusega asutused:1) Postbeamtenkrankenkasse,2) Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;b) järgmised asutused:Prantsusmaal1) Caisse départementale des incendiés des Ardennes,2) Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or,3) Caisse départementale des incendiés de la Marne,4) Caisse départementale des incendiés de la Meuse,5) Caisse départementale des incendiés de la Somme,6) Caisse départementale grêle du Gers,7) Caisse départementale grêle de l'Hérault;c) IirimaalVoluntary Health Insurance Board;d) ItaaliasIl-Cassa di Previdenza per l’assicurazione degli sportivi (Sportass);e) ÜhendkuningriigisThe Crown Agents.Artikkel 5Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) arvestusühik – Euroopa Investeerimispanga põhikirja artiklis 4 määratletud ühik;b) vastavuses olevad varad – konkreetses vääringus väljendatud lepingulised kohustused, mis esitatakse samas vääringus väljendatud või realiseeritavate varade abil;c) varade asukoht – varade, nii vallas- kui kinnisvara olemasolu liikmesriigis, mida ei tule tõlgendada sisaldavana nõuet, et vallasvara oleks hoiustatud või et kinnisvara kohta kehtiksid piiravad meetmed, nagu hüpoteekide registreerimine. Vara, mis on esitatud nõuetena võlgnike vastu, loetakse asuvat liikmesriigis, kus nõuded saab sisse nõuda.II JAOTIS — Nende kindlustusseltside suhtes kohaldatavad eeskirjad, kelle peakontor asub ühendusesA jagu. Kindlustustegevuse alustamise tingimusedArtikkel 61. Iga liikmesriik nõuab, et otsekindlustustegevuse alustamiseks tema territooriumil on vaja ametlikku tegevusluba.2. Sellise tegevusloa peavad kõnealuse liikmesriigi pädevalt asutuselt taotlema:a) kõik kindlustusseltsid, kes asutavad selle riigi territooriumil oma peakontori;b) kõik kindlustusseltsid, kelle peakontor asub teises liikmesriigis ja kes asutavad kõnealuse liikmesriigi territooriumil filiaali või esinduse;c) kõik kindlustusseltsid, kes pärast punktides a või b nõutava tegevusloa saamist laiendavad oma tegevust selles liikmesriigis teiste kindlustusliikide kasutuselevõtuga;d) kõik kindlustusseltsid, kes pärast artikli 7 lõike 1 kohaselt tegevusloa saamist riigi territooriumi teatava osa kohta laiendavad oma tegevust väljapoole sellist osa.3. Liikmesriigid ei sea tegevusloa saamise tingimuseks deposiiti või tagatise esitamist.Artikkel 71. Tegevusluba kehtib kogu riigi territooriumil, kui taotleja ei soovi siseriiklike õigusaktidega lubatud piirides luba tegutseda ainult riigi territooriumi teatavas osas.2. Tegevusluba antakse konkreetse kindlustusliigi jaoks. See hõlmab kogu liiki, kui taotleja ei soovi katta ainult osa sellise liigiga seatud riskidest, mis on loetletud lisa punktis A.Sellest olenemata:a) on igal liikmesriigil võimalik anda tegevusluba iga lisa punktis B nimetatud liikiderühma kohta, juhul kui ta lisab sellisele loale punkti B kohase nimetuse;b) ühe liigi või liikiderühma kohta antud tegevusluba kehtib ka muu liigiga hõlmatud lisariskide kohta, kui on täidetud lisa punktis C täpsustatud tingimused;c) kuni edasise kooskõlastamiseni, mis tuleb rakendada nelja aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist, võib Saksamaa Liitvabariik säilitada sätte, mis keelab tema territooriumil ravikindlustuse, krediidi- ja garantiikindlustuse ning kohtukulude kindlustusega üheaegse tegelemise kas siis omavahel või koos teiste kindlustusliikidega.Artikkel 81. Iga liikmesriik nõuab, et iga tema territooriumil asutatud kindlustusselts, millele taotletakse tegevusluba, peab:a) tegutsema ühes järgmises ühingu vormis:- Belgia Kuningriigis:"société anonyme/naamloze vennootschap", "société en commandite par actions/vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen", "association d'assurance mutuelle/onderlinge verzekeringsmaatschappij", "société coopérative/cooperative vennootschap",- Taanis:"Aktieselskaber" (aktsiaseltsid), "gensidige selskaber" (vastastikused kindlustusseltsid),- Saksamaa Liitvabariigis:"Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen",- Prantsuse Vabariigis:"société anonyme", "société à forme mutuelle", "mutuelle", "union de mutuelles",- Iiri Vabariigis:"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited",- Itaalia Vabariigis:"società per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione",- Luksemburgi Suurhertsogiriigis:"société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurances mutuelles", "société coopérative",- Madalmaade Kuningriigis:"naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij", "coöperative vereniging",- Ühendkuningriigis:"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited", "societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts", "societies registered under the Friendly Societies Act", Lloyd'si nime all tuntud kindlustusühing.Lisaks võivad liikmesriigid vajaduse korral asutada muid avalikus õiguses tunnustatud kindlustusseltse, kui nende eesmärk on tegelda kindlustustegevusega võrdväärsetel tingimustel eraõiguslike kindlustusseltsidega;b) piirduma oma majandustegevuses kindlustustegevuse ja sellest otseselt tulenevate toimingutega, tegelemata muu äritegevusega;c) esitama artiklile 9 vastava tegevuskava;d) omama artikli 17 lõikes 2 ettenähtud minimaalset garantiifondi.2. Kindlustusselts, kes taotleb luba laiendada oma tegevust muude kindlustusliikidega või artikli 6 lõike 2 punktis d nimetatud juhul territooriumi muus osas, peab nende muude kindlustusliikide või territooriumi muu osa kohta esitama artiklile 9 vastava tegevuskava.Lisaks tuleb kindlustusseltsil tõendada, et tal on artiklis 16 ettenähtud solventsusmarginaal ja juhul, kui artikli 17 lõikes 2 nõutakse selliste muude kindlustusliikide puhul varasemast suuremat minimaalset garantiifondi, selline miinimum.3. Need kooskõlastusmeetmed ei takista liikmesriikidel kohaldada sätteid, millega nõutakse juhtkonnalt tehnilist kvalifikatsiooni või asutamislepingu või põhikirja, kindlustuse üld- ja eritingimuste, tariifide ning harilikuks järelevalvetegevuseks muude vajalike dokumentide heakskiitmist.4. Nimetatud sätted ei tohi sisaldada nõuet, et tegevusloataotluste läbivaatamisel tuleb arvestada turu vajadusi.Artikkel 9Artikli 8 lõike 1 punktis c nimetatud tegevuskava sisaldab järgmisi üksikasju või tõendeid:a) kindlustusseltsi poolt hõlmata kavatsetavate riskide laad; kasutada kavatsetava kindlustuse üld- ja eritingimused;b) tariifid, mida kavatsetakse kohaldada iga kindlustusliigi suhtes;c) edasikindlustuse peamised põhimõtted;d) minimaalse garantiifondi moodustavad vahendid;e) halduse ja kindlustustegevuse korraldamise hinnangulised kulud; nende katmiseks kavandatud rahalised vahendid;lisaks esimese kolme majandusaasta kohta:f) hinnangud halduskulude kohta, v.a asutamiskulud, eelkõige jooksvad üldkulud ja komisjonitasud;g) hinnangud kindlustusmaksete või sissemaksete ja nõuete kohta;h) bilansi prognoos;i) kalkulatsioonid kindlustuslepingutest tulenevate kohustuste täitmiseks kavandatud rahaliste vahendite ja solventsusmarginaali kohta.Punktides a ja b nimetatud üksikasju ei nõuta lisa punkti A liikidesse 4, 5, 6, 7 ja 12 kuuluvate riskide puhul, samuti ei nõuta punktis b nimetatud üksikasju lisa punkti A liikidesse 14 ja 15 kuuluvate riskide puhul. Punktides a ja b nimetatud üksikasju ei pea nõudma sama punkti liigis 11 sisalduvate riskide puhul.Artikkel 101. Iga liikmesriik nõuab, et kindlustusselts, kelle peakontor on teise liikmesriigi territooriumil ja kes taotleb luba asutada esindust või filiaali, peab:a) esitama oma põhikirja ning direktorite ja juhatajate nimekirja;b) esitama peakontori asukohariigi pädevate asutuste tõendi, mis näitab, missuguste kindlustusliikidega on seltsil õigus tegelda, ja et tal on minimaalne garantiifond või kui see on suurem, artikli 16 lõike 3 kohaselt arvutatud minimaalne solventsusmarginaal; tõendis on nimetatud riskid, mida kindlustusselts tegelikult katab, ja artikli 11 lõike 1 punktis e nimetatud rahalised vahendid;c) esitama vastavalt artiklile 11 tegevuskava;d) määrama volitatud esindaja, kelle alaline elu- ja asukoht on vastuvõtjariigis ning kellel on piisavad volitused võtta kindlustusseltsile kohustusi kolmandate isikute ees ja esindada seda vastuvõtjariigi ametiasutustes ning kohtutes; kui esindaja on juriidiline isik, peab tal olema oma peakontor vastuvõtjariigis ja ta peab omakorda määrama oma esindajaks eelpool nimetatud tingimustele vastava isiku. Liikmesriik ei tohi määratud esindajast keelduda, välja arvatud reputatsiooni, pädevuse või tehnilise kvalifikatsiooniga seotud põhjustel, mida kohaldatakse nende kindlustusseltside juhatajate suhtes, kelle peakontor asub kõnealuse riigi territooriumil.Lloyd'si puhul ei tohi lepingulistest kohustustest tulenevate kohtuvaidluste korral vastuvõtjariigis kindlustatud isikuid kohelda ebasoodsamalt kui sel juhul, kui kohtuvaidlus algatatakse harilikumat tüüpi kindlustusseltsi vastu. Seetõttu peavad volitatud esindajal olema piisavad volitused, mis võimaldab algatada tema vastu kohtuasja, ja selles pädevuses peab ta olema võimeline siduma kõnealuseid Lloyd'si üksikkindlustajaid.2. Iga liikmesriik nõuab, et esinduse või filiaali tegevuse laiendamiseks kas muude kindlustusliikide kasutuselevõtuga või riigi territooriumi muudesse osadesse artikli 6 lõike 2 punktis d ettenähtud juhtudel esitab tegevusloa taotleja vastavalt artiklile 11 tegevuskava ja järgib eespool lõike 1 punktis b sisalduvaid tingimusi.3. Need kooskõlastusmeetmed ei takista liikmesriikidel jõustada sätteid, milles nõutakse kõigilt kindlustusseltsidelt kindlustuse üld- ja eritingimuste, tariifide ja järelevalve tavaliseks toimimiseks muude vajalike dokumentide heakskiitmist.4. Nimetatud sätted ei tohi sisaldada nõuet, et tegevusloataotluse läbivaatamisel tuleb arvestada turu vajadusi.Artikkel 111. Esinduse või filiaali tegevuskava, mis on nimetatud artikli 10 lõike 1 punktis c, sisaldab järgmisi üksikasju või tõendeid:a) kindlustusseltsi poolt vastuvõtjariigis hõlmata kavatsetavate riskide laad; kasutada kavatsetava kindlustuse üld- ja eritingimused;b) tariifid, mida kindlustusselts kavatseb kohaldada iga kindlustusliigi suhtes;c) edasikindlustuse peamised põhimõtted;d) kindlustusseltsi artiklites 16 ja 17 nimetatud solventsusmarginaali olukord;e) halduse ja kindlustustegevuse korraldamise hinnangulised kulud; nende katmiseks mõeldud rahalised vahendid;lisaks esimese kolme majandusaasta kohta:f) hinnangud halduskulude kohta;g) hinnangud uue tegevuse kindlustusmaksete või sissemaksete ja nõuete kohta;h) esinduse või filiaali bilansi prognoos.Punktides a ja b nimetatud üksikasju ei nõuta lisa punkti A liikidesse 4, 5, 6, 7 ja 12 kuuluvate riskide puhul, samuti ei nõuta punktis b nimetatud üksikasju lisa punkti A liikidesse 14 ja 15 kuuluvate riskide puhul. Punktides a ja b nimetatud üksikasju ei pea nõudma sama punkti liigis 11 sisalduvate riskide puhul.2. Koos tegevuskavaga tuleb esitada kindlustusseltsi bilanss ja kasumiaruanne eraldi iga kolme viimase majandusaasta kohta. Kui kindlustusselts pole veel tegutsenud kolme majandusaastat, nõutakse temalt nende esitamist ainult lõpetatud majandusaastate kohta.Lloyd'si puhul asendatakse bilansi ja kasumiaruande avaldamine kindlustustegevust kajastavate raamatupidamisaruannete kohustusliku esitamisega, millele on lisatud kirjalik tunnistus, mis tõendab, et iga kindlustaja kohta on esitatud audiitori järeldusotsus, ja näitab, et nende toimingutest tulenevad kohustused on tervikuna varaga tagatud. Need dokumendid peavad andma ametiasutustele ettekujutuse ühingu maksevõimest.3. Tegevuskava ning tegevuslubade andmiseks pädevate asutuste märkused edastatakse peakontori asukohariigi pädevatele asutustele. Need asutused edastavad oma arvamuse esimesena nimetatutele kolme kuu jooksul pärast dokumentide kättesaamist; kui selle ajavahemiku lõpuks pole nende arvamust edastatud, loetakse see jaatavaks.Artikkel 12Igast tegevusloa andmisest keeldumise otsusest koos üksikasjaliku põhjendusega teatatakse kõnealusele kindlustusseltsile.Iga liikmesriik sätestab õiguse pöörduda tegevusloa andmisest keeldumise korral kohtusse.Samasugune õigus sätestatakse juhtudeks, kui pädevad asutused pole tegevusloataotlust kuue kuu jooksul pärast selle kättesaamist läbi vaadanud.B jagu. Kindlustustegevuse tingimusedArtikkel 13Liikmesriigid teevad loa saanud kindlustusseltside finantsseisundi järelevalve alal omavahel tihedat koostööd.Artikkel 14Selle liikmesriigi järelevalveasutus, kus asub kindlustusseltsi peakontor, peab kontrollima kindlustusseltsi maksevõimet kogu tema tegevuse puhul. Teiste riikide järelevalveasutused annavad esimesena nimetatule kogu sellise kontrolli tegemiseks vajaliku teabe.Artikkel 151. Iga liikmesriik, kelle territooriumil kindlustusseltsi tegevus toimub, nõuab kindlustusseltsilt piisavate kindlustustehniliste eraldiste moodustamist.Selliste eraldiste summa määratakse riigi kinnitatud eeskirjade kohaselt või selliste eeskirjade puudumise korral sellises riigis kehtivate tavade kohaselt.2. Kindlustustehnilised eraldised tuleb tagada samaväärsete ja vastavuses olevate varadega, mis asuvad igas riigis, kus tegevus toimub. Liikmesriigid võivad leevendada vastavuses olevate varade ja varade asukohta käsitlevaid eeskirju.Pidades silmas Luksemburgi Suurhertsogiriigi erilist olukorda, võib ta kuni kindlustusseltsi lõpetamist käsitlevate õigusaktide kooskõlastamiseni säilitada käesoleva direktiivi jõustumise ajal olemasoleva kindlustustehniliste eraldiste garanteerimissüsteemi.Selle riigi eeskirjades, kus tegevus toimub, määratakse selliste varade laad ja vajaduse korral määr, mille ulatuses neid võib kasutada kindlustustehniliste eraldiste tagamiseks, samuti määratakse selliste varade hindamise eeskirjad.3. Kui liikmesriik lubab kindlustustehniliste eraldiste tagamist nõuetega edasikindlustusandjate vastu, kinnitab ta lubatud protsendimäära. Sellisel juhul ei tohi ta lõike 2 sätetest olenemata nõuda selliste nõuete kattevara asumist tema territooriumil.4. Selle liikmesriigi järelevalveasutus, kus asub kindlustusseltsi peakontor, kontrollib, et selle bilansis näidatud kindlustustehniliste eraldiste katteks olevad varad on vastavuses kõigis tegutsemisriikides võetud lepinguliste kohustustega.Artikkel 161. Iga liikmesriik nõuab, et igal kindlustusseltsil, kelle peakontor asub tema territooriumil, oleks kogu oma tegevuse jaoks piisav solventsusmarginaal.Solventsusmarginaal peab vastama kindlustusseltsi varadele, millest on maha arvatud prognoositavad kohustused ning immateriaalne vara. Eelkõige võetakse arvesse:- sissemakstud aktsiakapital või vastastikuse kindlustusseltsi puhul tegelikud esialgsed vahendid,- pool maksmata aktsiakapitalist või esialgsetest vahenditest, kui makstud osa ulatub 25 %ni makstud aktsiakapitalist või varadest,- eraldised (kohustuslikud reservid ja vabad eraldised), mis ei vasta lepingulistele kohustustele,- eelmiste perioodide jaotamata kasum,- muutuvate sissemaksetega vastastikuse ja vastastikust tüüpi kindlustusseltsi puhul kõik nõuded, mis tal on oma liikmete vastu täiendava sissemakse nõudmise teel majandusaasta jooksul, arvesse võetakse kuni pool maksimumsissemaksete ja tegelikult nõutud sissemaksete vahest, siiski ei tohi see ületada 50 % solventsusmarginaalist,- kindlustusseltsi taotluse põhjal ja tõendamise korral ning kõigi teiste liikmesriikide järelevalveasutuste nõusolekul, kus kindlustusseltsi tegevus toimub, kõik varjatud eraldised, mis tulenevad varade alahindamisest või kohustuste ülehindamisest bilansis, juhul kui sellised eraldised ei ole erandlikku laadi.Kindlustustehniliste eraldiste ülehindamine määratakse sõltuvalt eraldiste summast, mille kindlustusselts arvutab vastavalt siseriiklikele õigusaktidele; kuni kindlustustehiliste eraldiste edasise kooskõlastamiseni võib solventsusmarginaalis kuni 20 %ni arvesse võtta summat, mis on 75 % kindlustusseltsi poolt kindlustusmaksete puhul miinimumprotsenti kohaldades kindla summana arvutatud möödumata riskide eraldise summa ja reservi arvutamisel lepingute kaupa saadava summa vahest, kui siseriiklikud õigusaktid võimaldavad valida nende kahe meetodi vahel.2. Solventsusmarginaal määratakse kas kindlustusmaksete või sissemaksete iga-aastase summa või viimase kolme majandusaasta kahjunõuete keskmise määra alusel. Kindlustusseltside puhul, kes põhimõtteliselt kindlustavad ainult ühe või mitme riski, nagu tormi, rahe, külma vastu, arvutatakse kahjunõuete keskmine määr viimase seitsme majandusaasta põhjal.3. Arvestades artikli 17 sätteid võrdub solventsusmarginaali summa kahest järgmisest tulemusest suuremaga:Esimene tulemus (kindlustusmaksete alusel):- kindlustusmaksed või sissemaksed (kaasa arvatud kindlustusmaksete või sissemaksetega kaasnevad maksud), mis on sisse nõutud kogu viimase majandusaasta otsekindlustuse tulemusena, liidetakse kokku,- sellele summale lisatakse kõigi sissetuleva edasikindlustuse kindlustusmaksete summa viimasel majandusaastal,- sellest summast lahutatakse kogu viimasel majandusaastal tühistatud kindlustusmaksete või sissemaksete summa, samuti nende maksude ja lõivude kogusumma, mis on seotud selles summas sisalduvate kindlustusmaksete või sissemaksetega.Niiviisi saadud summa jagatakse kaheks osaks, esimene osa on kuni 10 miljonit arvestusühikut, teine hõlmab ülejääki; esimesest osast arvutatakse 18 % ja teisest 16 % ning liidetakse kokku.Esimene tulemus saadakse, korrutades niiviisi arvutatud summa suhtarvuga, mis saadakse, võrreldes viimasel majandusaastal pärast edasikindlustuse ülekannete lahutamist kindlustusseltsile jääva kindlustuskohustuste summat ja nõuete kogusummat; mingil juhul ei tohi see suhtarv olla väiksem kui 50 %.Teine tulemus (nõuete alusel):- otsekindlustuse tulemusena makstud nõuete summa (lahutamata neist edasikindlustajate ja retrosessionääride makstud nõudeid) lõikes 2 täpsustatud ajavahemikel liidetakse kokku,- sellele kogusummale lisatakse samade ajavahemike jooksul sissetulev edasikindlustuse või retrosessiooni eest makstud nõuete summa,- saadud summale lisatakse nii otsekindlustuse kui ka sissetuleva edasikindlustuse rahuldamata nõuete eraldised viimase majandusaasta lõpus,- sellest summast lahutatakse lõikes 2 täpsustatud ajavahemike jooksul makstud nõuete summa,- allesjäänud summast lahutatakse nii otsekindlustuse kui ka sissetuleva edasikindlustuse rahuldamata nõuete eraldiste summa, mis on kehtestatud teise majandusaasta alguses enne majandusaastat, mille kohta on aruanded.Üks kolmandik või üks seitsmendik niiviisi saadud summast, vastavalt lõikes 2 ettenähtud võrdlusperioodile, jagatakse kaheks osaks, esimene osa on kuni seitse miljonit arveldusühikut, teine hõlmab ülejäägi; esimesest osast arvutatakse 26 % ja teisest 23 % ning liidetakse kokku.Teine tulemus saadakse, korrutades niiviisi arvutatud summa suhtarvuga, mis saadakse, võrreldes viimasel majandusaastal pärast edasikindlustuse ülekannete lahutamist kindlustusseltsile jääva kindlustuskohustuste summat ja nõuete kogusummat; mingil juhul ei tohi see suhtarv olla väiksem kui 50 %.4. Lõikes 3 nimetatud osade suhtes kohaldatavaid murdosi vähendatakse mõlemaid kolmandiku võrra tervisekindlustuse puhul, millega tegeldakse samal alusel kui elukindlustusega, juhul kui- makstavaid kindlustusmakseid arvutatakse haigestumustabelite alusel vastavalt kindlustusmatemaatilisele meetodile,- vanuse pikenemise jaoks on määratud eraldis,- piisava suurusega kindlusvaru loomiseks nõutakse lisamakset,- kindlustaja võib lepingu katkestada ainult hiljemalt enne kolmanda kindlustusaasta lõppu,- leping näeb ette kindlustusmaksete tõstmise või väljamaksete vähendamise võimaluse isegi kehtivate lepingute korral.5. Lloyd'si puhul lõikes 3 nimetatud esimene tulemus kindlustusmaksete osas arvutatakse netokindlustusmaksete alusel, mis korrutatakse sisekontrolöri kinnitatud iga-aastase kindla suurusega protsendiga. Kindla suurusega protsent arvutatakse värskeimate makstud komisjonitasusid käsitlevate statistiliste andmete alusel.Üksikasjad koos asjakohaste arvutustega saadetakse ametiasutustele riikides, kus Lloyd's on asutatud.Artikkel 171. Üks kolmandik solventsusmarginaalist moodustab garantiifondi.2. a) Garantiifond ei tohi siiski olla väiksem kui:- 400000 arveldusühikut, juhul kui kindlustatakse kõiki või osa lisa punkti A liikidesse 10, 11, 12, 13, 14 ja 15 kuuluvatest riskidest,- 300000 arveldusühikut, juhul kui kindlustatakse kõiki või osa lisa punkti A liikidesse 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ja 16 kuuluvatest riskidest,- 200000 arveldusühikut, juhul kui kindlustatakse kõiki või osa lisa punkti A liikidesse 9 ja 17 kuuluvatest riskidest,b) kui kindlustusseltsi tegevus hõlmab mitut liiki või mitut riski, võetakse arvesse ainult see liik või risk, mille korral nõutakse suurimat summat;c) iga liikmesriik võib sätestada minimaalse garantiifondi vähendamise ühe neljandiku võrra vastastikuste kindlustusseltside ja vastastikust tüüpi kindlustusseltside puhul.Artikkel 181. Liikmesriigid ei näe ette eeskirju artiklis 15 nimetatud kindlustustehnilisi eraldisi kattevarasid ületavate varade valiku kohta.2. Arvestades artikli 15 lõiget 2, artikli 20 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 22 lõike 1 viimast lõiku, ei piira liikmesriigid tegevusloa saanud kindlustusseltside varade osa moodustavat vallas- või kinnisvara vaba käsutamist.Saksamaa Liitvabariik võib kuni elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamise tingimuste edasise kooskõlastamiseni säilitada artikli 16 lõike 4 tähenduses tervisekindlustuse suhtes vara vabale käsutamisele kehtestatud piirangud, juhul kui matemaatilisi eraldisi tagavate varade vaba käsutamine sõltub Treuhänderi nõusolekust.Kuni edasiste kooskõlastusmeetmete võtmiseni võib Taani Kuningriik säilitada oma kehtivad õigusaktid, mis piiravad kindlustusseltside kohustusliku tööõnnetuskindlustuse alusel makstavate pensionide tagamiseks kogutud varade vaba käsutamist.3. Need sätted ei välista meetmeid, mida liikmesriikidel on õigus võtta kõnealuste kindlustusseltside omanike või liikmete või aktsionäridena, järgides tegevuse toimumise riigis kehtivaid eeskirju vastavalt artikli 15 lõike 2 nõuetele ja kaitstes kindlustatute huve.Artikkel 191. Iga liikmesriik nõuab, et iga kindlustusselts, kelle peakontor asub tema territooriumil, esitaks iga-aastase kõiki tegevusliike hõlmava aruande oma finantsseisundi ja maksevõime kohta.2. Liikmesriigid nõuavad, et nende territooriumil tegutsevad kindlustusseltsid esitaksid korrapäraselt aruanded koos järelevalveks vajalike statistiliste dokumentidega. Pädevad järelevalveasutused edastavad üksteisele järelevalveks vajalikud dokumendid ja teabe.Artikkel 201. Kui kindlustusselts ei järgi artiklit 15, võib järelevalveasutus riigis, kus kindlustusselts tegutseb, keelata varade vaba käsutamise selles riigis, teatades oma kavatsusest järelevalveasutustele riigis, kus asub kindlustusseltsi peakontor.2. Artikli 16 lõikes 3 nõutavast miinimumist madalamale langenud solventsusmarginaaliga kindlustusseltsi finantsseisundi taastamiseks nõuab peakontori asukohariigi järelevalveasutus, et talle esitataks heakskiitmiseks usaldusväärse finantsseisundi taastamise kava.3. Kui solventsusmarginaal on väiksem kui artiklis 17 määratud garantiifond, nõuab peakontori asukohariigi järelevalveasutus, et kindlustusselts esitaks talle heakskiitmiseks lühiajalise rahastamiskava.Samuti võib järelevalveasutus piirata või keelata kindlustusseltsil varade vaba käsutamist. Ta teatab kõigist meetmetest järelevalveasutustele teistes liikmesriikides, kelle territooriumil kindlustusseltsil on lubatud tegutseda, ja viimasena nimetatud võtavad esimesena nimetatute taotluse põhjal samad meetmed.4. Pädevad järelevalveasutused võivad lõigetes 1 ja 3 nimetatud juhtudel võtta kõik edasised vajalikud meetmed kindlustatute huvide kaitseks.5. Järelevalveasutused teistes liikmesriikides, kelle territooriumil kõnealusel kindlustusseltsil on samuti lubatud tegutseda, teevad koostööd lõigetes 1—4 nimetatud sätete kohaldamiseks.Artikkel 211. Iga liikmesriik võimaldab kindlustusseltsil tervikuna või osaliselt üle anda oma kindlustusportfelli, kui vastuvõtjal on vajalik solventsusmarginaal, võttes hoolikalt arvesse üleandmist.Asjaomased järelevalveasutused konsulteerivad enne sellise üleandmise heakskiitmist üksteisega.2. Kui selline üleandmine on saanud pädeva järelevalveasutuse heakskiidu, mõjutab see otseselt asjaomaseid kindlustusvõtjaid või kindlustatuid.C jagu. Tegevusloa kehtetuks tunnistamineArtikkel 221. Tegevusloa, mille on andnud selle liikmesriigi pädev asutus, kelle territooriumil asub peakontor, võib selline asutus kehtetuks tunnistada, kui kindlustusselts:a) ei täida enam tegevusloa andmise tingimusi;b) ei ole suutnud võimaldatud aja jooksul võtta artiklis 20 nimetatud taastamiskavas või rahastamiskavas sisalduvaid meetmeid;c) jätab oluliselt täitmata oma siseriiklikest õigusaktidest tulenevad kohustused.Tegevusloa kehtetuks tunnistamise korral teatab peakontori asukohariigi järelevalveasutus sellisest kehtetuks tunnistamisest teiste selliste liikmesriikide järelevalveasutustele, kes on kindlustusseltsile tegevusloa andnud; seejärel tunnistavad ka nemad antud tegevusloa kehtetuks. Peakontori asukohariigi järelevalveasutus võtab koostöös muude selliste asutustega kõik vajalikud meetmed kindlustatute huvide kaitseks ja piirab eelkõige kindlustusseltsi varade vaba käsutamist, kui sellist piirangut pole juba kehtestatud vastavalt artikli 20 lõike 1 ja lõike 3 lõigu 2 sätetele.2. Sellise kindlustusseltsi esindusele või filiaalile, kelle peakontor asub teises liikmesriigis, antud tegevusluba võidakse kehtetuks tunnistada, kui esindus või filiaal:a) ei täida enam tegevusloa andmise tingimusi;b) jätab oluliselt täitmata oma kohustused, mis tulenevad õigusaktidest riigis, kus ta tegutseb, pidades eriti silmas artiklis 15 määratletud kindlustustehniliste eraldiste kehtestamist.Enne tegevusloa kehtetuks tunnistamist konsulteerivad selle riigi järelevalveasutused, kus kindlustusseltsi tegevus toimub, peakontori asukohariigi järelevalveasutusega. Kui nad peavad vajalikuks peatada sellise esinduse või filiaali tegevus enne konsultatsioonide lõppu, teatavad nad sellest viivitamata peakontori asukohariigi järelevalveasutusele.3. Iga tegevusloa kehtetuks tunnistamise või tegevuse peatamise otsusest koos üksikasjaliku põhjendusega teatatakse kõnealusele kindlustusseltsile.Iga liikmesriik sätestab õiguse vaidlustada selline otsus kohtus.III JAOTIS — Eeskirjad, mida kohaldatakse ühenduses asutatud selliste kindlustusseltside esinduste ja filiaalide suhtes, kelle peakontor asub väljaspool ühendustArtikkel 231. Iga liikmesriik nõuab kõigilt kindlustusseltsidelt, kelle peakontor asub väljaspool ühendust, artiklis 1 nimetatud tegevuse alustamiseks ametlikku tegevusluba.2. Liikmesriik võib anda tegevusloa, kui kindlustusselts täidab vähemalt järgmisi tingimusi:a) tal on siseriikliku õiguse alusel õigus tegelda kindlustustegevusega;b) ta asutab esinduse või filiaali sellise liikmesriigi territooriumil;c) ta kohustub korraldama esinduse või filiaali juhtimiskohas konkreetselt seal toimuvat tegevust hõlmava raamatupidamise ja säilitama seal kõik tegevusega seotud dokumendid;d) ta määrab volitatud esindaja, kelle peavad heaks kiitma pädevad asutused;e) tal on tegutsemisriigis varad, mille väärtus on vähemalt pool artikli 17 lõikes 2 ettenähtud garantiifondi miinimumsummast ja ta deponeerib ühe neljandiku miinimumsummast tagatisena;f) ta kohustub säilitama solventsusmarginaali vastavalt artiklis 25 nimetatud nõuetele;g) ta esitab tegevuskava vastavalt artikli 11 lõigetele 1 ja 2.Artikkel 24Liikmesriigid nõuavad kindlustusseltsidelt piisavate kindlustustehniliste eraldiste moodustamist, mis hõlmavad nende territooriumil võetud lepingulisi kohustusi. Liikmesriigid hoolitsevad, et esindus või filiaal tagaks need kindlustustehnilised eraldised samaväärsete ja kõnealuse riigi kinnitatud määraga vastavuses olevate varadega.Kindlustustehniliste eraldiste arvutamise, investeeringuliikide määramise ja varade hindamise suhtes kohaldatakse liikmesriikide õigusakte.Kõnealune liikmesriik nõuab, et kindlustustehniliste eraldiste kattevarad asuksid tema territooriumil. Siiski kohaldatakse artikli 15 punkti 3.Artikkel 251. Iga liikmesriik nõuab, et tema territooriumil asutatud esinduste või filiaalide solventsusmarginaal koosneks varadest, millest on maha arvatud kõik prognoositavad kohustused ning immateriaalsed vahendid. Solventsusmarginaal arvutatakse vastavalt artikli 16 lõike 3 sätetele. Selle marginaali arvutamiseks arvestatakse ainult kõnealuse esinduse või filiaali tegevusega hõlmatud kindlustusmakseid või sissemakseid ja nõudeid.2. Üks kolmandik solventsusmarginaalist moodustab garantiifondi. Garantiifond ei tohi olla väiksem kui pool artikli 17 lõike 2 kohaselt nõutavast miinimumsummast. Vastavalt artikli 23 lõike 2 punktile e sissemakstud esialgne deposiit loetakse sellise garantiifondi hulka.3. Solventsusmarginaali kattevarasid tuleb hoida kuni garantiifondi summani tegevuse toimumise riigis ja ülejääki ühenduses.Artikkel 261. Iga kindlustusselts, kes ühelt liikmesriigilt tegevusloa saamise järel saab tegevusloa ühelt või mitmelt liikmesriigilt seal muude esinduste või filiaalide asutamiseks, võib taotleda üht või mitut järgmistest soodustustest:a) et artiklis 25 nimetatud solventsusmarginaal arvutataks kogu ühenduses toimuva tegevuse kohta; sellisel juhul võetakse arvesse ühenduses asutatud esinduste või filiaalide tegevusega hõlmatud kindlustusmakseid või sissemakseid ja nõudeid;b) et ta vabastataks ka nendes liikmesriikides artikli 23 lõike 2 punktis e nimetatud tagatise deponeerimisest;c) et garantiifondi kattevarasid hoitaks ükskõik millises liikmesriigis, kus ta tegutseb.2. Kui vähemalt kaks kõnealust liikmesriiki taotluse tervikuna või osaliselt heaks kiidavad, kontrollib selle liikmesriigi pädev asutus, kelle territooriumil asub taotleja vanim esindus või filiaal, kindlustusseltsi maksevõimet, pidades silmas kogu tema tegevust taotluse heakskiitnud liikmesriikides. Kindlustusseltsi taotluse põhjal ja asjaomaste liikmesriikide ühehäälse heakskiidu korral võib seda kontrolli teostada teise liikmesriigi pädev asutus. Kontrolliv asutus saab teistest liikmesriikidest vajaliku teabe nende territooriumil asutatud esinduste või filiaalide kohta.3. Käesoleva artikliga antud soodustused võib tühistada ühe või mitme asjaomase liikmesriigi algatusel.Artikkel 27Artiklite 19 ja 20 sätteid kohaldatakse samuti käesolevas jaotises nimetatud kindlustusseltside esinduste ja filiaalide suhtes.Artikli 20 kohaldamise korral samastatakse vanima esinduse või filiaali või selle asemel esinduste või filiaalide üldist maksevõimet kontrolliv järelevalveasutus selle liikmesriigi asutusega, kus asub ühenduse kindlustusseltsi peakontor.Artikkel 28Artikli 26 lõikes 2 nimetatud asutus teatab tegevusloa kehtetuks tunnistamise korral sellest teiste liikmesriikide asutustele, kus kindlustusselts tegutseb, ja viimasena nimetatud järelevalveasutused võtavad vajalikud meetmed. Kui tegevusloa kehtetuks tunnistamise põhjus on artiklis 26 nimetatud taotlusega nõustunud liikmesriikide kinnitatud üldine maksejõuetus, tunnistavad enda antud tegevusloa kehtetuks ka teised liikmesriigid.Artikkel 29Ühendus võib vastavalt asutamislepingule ühe või mitme kolmanda riigiga sõlmitud lepingutega nõustuda käesolevas jaotises ettenähtud sätetest erinevate sätete kohaldamisega, et tagada liikmesriikides kindlustatud isikute piisav kaitse vastastikustel tingimustel.IV JAOTIS — Ülemineku- ja muud sättedArtikkel 301. Liikmesriigid jätavad II jaotises nimetatud kindlustusseltsidele, kes käesoleva direktiivi rakendusmeetmete jõustumise ajal pakuvad nende territooriumil kindlustust ühes või mitmes artiklis 1 nimetatud liigis, käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäevast viieaastase tähtaja artiklite 16 ja 17 nõuete täitmiseks.2. Lisaks võivad liikmesriigid:a) lubada kõigile punktis 1 nimetatud kindlustusseltsidele, kes pole viieaastase tähtaja jooksul täielikult moodustanud solventsusmarginaali, selleks lisaaega kuni kaks aastat, juhul kui need kindlustusseltsid on vastavalt artiklile 20 esitanud järelevalveasutusele heakskiitmiseks meetmed, mida nad kavatsevad sel eesmärgil võtta;b) vabastada lõikes 1 nimetatud kindlustusseltsid, kelle iga-aastane tulu kindlustusmaksetest või sissemaksetest viieaastase tähtaja lõpus on väiksem kui artikli 17 lõikes 2 nõutava minimaalse garantiifondi kuuekordne summa, selle minimaalse garantiifondi moodustamise nõudest enne sellise majandusaasta lõppu, mil sissetulek kindlustusmaksetest või sissemaksetest võrdub sellise minimaalse garantiifondi kuuekordse summaga. Pärast artiklis 33 ettenähtud uurimise tulemuste arvessevõtmist otsustab nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal, millal liikmesriigid peavad selle erandi kaotama.3. Kindlustusseltsid, kes soovivad oma tegevust laiendada artikli 8 lõike 2 või artikli 10 tähenduses, võivad seda teha ainult juhul, kui nad viivitamata täidavad käesoleva direktiivi eeskirju. Lõike 2 punktis b nimetatud kindlustusseltsidele, kes oma riigi territooriumi piires laiendavad oma tegevust muude kindlustusliikidega või selle territooriumi muudesse osadesse, võib teha erandi artikli 17 lõikes 2 nimetatud minimaalse garantiifondi moodustamise nõudest kümneaastaseks tähtajaks alates käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäevast.4. Kindlustusselts, kelle struktuur erineb artiklis 8 loetletuist, võib kolme aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist jätkata oma tegevust õiguslikus vormis, milles ta tegutseb sellise teatavakstegemise ajal. Ühendkuningriigis Royal Charter'i või private Act'i või special public Act'i alusel asutatud kindlustusseltsid võivad jätkata oma tegevust senises vormis piiramata aja jooksul.Belgias tegutsevad kindlustusseltsid, kes vastavalt oma eesmärgile tegelevad hüpoteeklaenude vahenduse või hoiustustegevusega vastavalt 23. juuni 1967. aasta arréte royal'iga kooskõlastatud erahoiupankade järelevalvet käsitlevate sätete artikli 15 lõikele 4, võivad seda tegevust jätkata kolme aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäeva.Kõnealused liikmesriigid koostavad selliste kindlustusseltside nimekirja ning edastavad selle teistele liikmesriikidele ja komisjonile.5. Artiklite 15, 16 ja 17 nõuetele vastavate kindlustusseltside taotluse korral lõpetavad liikmesriigid piiravate meetmete kohaldamise, mis käsitlevad hüpoteeke, deposiite ja tagatisi olemasolevate õigusaktide põhjal.Artikkel 31Liikmesriigid võimaldavad III jaotises nimetatud esindustele ja filiaalidele, kes käesoleva direktiivi rakendusmeetmete jõustumise ajal tegelevad ühe või mitme artiklis 1 nimetatud kindlustusliigiga ega laienda oma tegevust artikli 10 lõike 2 tähenduses, maksimaalselt kolmeaastase tähtaja artikli 25 tingimuste täitmiseks.Artikkel 32Tähtaja jooksul, mis vastavalt artiklile 29 lõpeb kolmanda riigiga sõlmitud lepingu jõustumise ajal ja hiljemalt neli aastat pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist, võib iga liikmesriik tema territooriumil asutatud kindlustusseltside suhtes edasi kohaldada 1. jaanuaril 1973 kehtivaid eeskirju, mis käsitlevad vastavuses olevaid varasid ja kindlustustehniliste eraldiste asukohta, juhul kui sellest teatatakse teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning ei ületata vastavalt artikli 15 lõikele 2 tema territooriumil asutatud liikmesriikide kindlustusseltsidele antavate soodustuste piire.V JAOTIS — LõppsättedArtikkel 33Komisjon ja liikmesriikide pädevad asutused teevad tihedat koostööd otsekindlustuse järelevalve hõlbustamiseks ühenduses ja kõigi käesoleva direktiivi kohaldamise tõttu tekkida võivate raskuste uurimiseks.Artikkel 341. Komisjon esitab nõukogule kuue aasta jooksul pärast selle direktiivi teatavakstegemist aruande selle direktiiviga kehtestatud finantsnõuete mõju kohta liikmesriikide kindlustusturgudele.2. Komisjon esitab vajaduse korral enne artikli 30 lõikes 1 nimetatud üleminekuperioodi lõppu nõukogule vahearuandeid.Artikkel 35Liikmesriigid muudavad käesoleva direktiivi täitmiseks oma siseriiklikke õigusnorme 18 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Nii muudetud õigusnorme kohaldatakse artiklite 30, 31 ja 32 kohaselt 30 kuu jooksul alates teatavakstegemise kuupäevast.Artikkel 36Pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist tagavad liikmesriigid, et selle direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 37Lisa on käesoleva direktiivi lahutamatu osa.Artikkel 38Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 24. juuli 1973Nõukogu nimeleesistujaI. Nørgaard[1] EÜT 2, 15.1.1962, lk 36/62.[2] EÜT C 27, 28.3.1968, lk 15.[3] EÜT 158, 18.7.1967, lk 1.--------------------------------------------------LISAA. Riskide liigitamine vastavalt kindlustusliikidele1. Õnnetusjuhtum (kaasa arvatud tööõnnetused ja kutsehaigused)- kindlaksmääratud rahalised hüvitised- hüvitiselaadsed soodustused- nende kahe kombinatsioonid- reisijate tervisekahjustus2. Haigestumine- kindlaksmääratud rahalised hüvitised- hüvitiselaadsed soodustused- nende kahe kombinatsioonid3. Järgmiste sõidukite kahjustused või kaotus:Maismaasõidukid (v.a raudteeveeremid)- maismaal kasutatavad mootorsõidukid- maismaasõidukid, v.a mootorsõidukid4. RaudteeveeremidRaudteeveeremite kahjustused või kaotus5. ÕhusõidukidÕhusõidukite kahjustused või kaotus6. Veesõidukid (mere-, järve- ja jõe- ning kanalilaevad) Järgmiste laevade kahjustused või kaotus:- jõe- ja kanalilaevad- järvelaevad- merelaevad7. Transiitkaup (sealhulgas kaubasaadetised, pagas ja kõik muud kaubad)Kaupade kahjustused või kaotus veol või pagasis, sõltumata veoviisist8. Vara (v.a liikidesse 3, 4, 5, 6 ja 7 kuuluv vara) kahjustused või kaotus, mille on tekitanudTuli ja loodusjõud- tuli- plahvatus- torm- muud loodusjõud, v.a torm- tuumaenergia- pinnase vajumine9. Muud vara kahjustusedVara (v.a liikidesse 3, 4, 5, 6 ja 7 kuuluv vara) kahjustused või kaotus rahe või külma või muu sündmuse tõttu, nagu vargus, välja arvatud punktis 8 nimetatud sündmused10. Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustusKogu vastutus, mis tekib maismaamootorsõidukite kasutamisel (sealhulgas vedaja vastutus)11. Õhusõiduki valdaja vastutuskindlustusKogu vastutus, mis tekib õhusõidukite kasutamisel (sealhulgas vedaja vastutus)12. Veesõiduki (mere-, järve- ja jõe- ning kanalilaeva) valdaja vastutuskindlustusKogu vastutus, mis tekib laevade, aluste või paatide kasutamisel merel, järvedel, jõgedel või kanalitel (sealhulgas vedaja vastutus)13. Üldine vastutusKogu muu vastutus kui liikide 10, 11 ja 12 all nimetatud14. Krediit- maksejõuetus (üldine)- ekspordikrediit- järelmaksukrediit- hüpoteegid- põllumajanduskrediit15. Garantiikindlustus- garantiikindlustus (otsene)- garantiikindlustus (kaudne)16. Mitmesugune finantskahju- tööhõiveriskid- sissetuleku ebapiisavus (üldine)- halvad ilmastikuolud- soodustuste kaotus- jätkuvad üldkulud- ettenägematu kaubanduskahju- turuväärtuse kaotus- renditasu või sissetuleku kaotus- kaudne kaubanduskahju, mida pole eespool nimetatud- muu finantskahju (kaubandusväline)- muud finantskahju vormid17. KohtukuludÕigusabi- ja kohtukuludÜhte liiki kuuluvaid riske ei tohi hõlmata teise liigiga, välja arvatud punktis C nimetatud juhtudel.B. Rohkem kui ühe kindlustusliigi kohta antud tegevuslubade kirjeldusKui tegevusluba hõlmab korraga:a) liike 1 ja 2, kannab see nimetust "Õnnetusjuhtumi- ja tervisekindlustus";b) liike 1 (neljas taane), 3, 7 ja 10, kannab see nimetust "Liikluskindlustus";c) liike 1 (neljas taane), 4, 6, 7 ja 12, kannab see nimetust "Vee- ja maismaatranspordi kindlustus";d) liike 1 (neljas taane), 5, 7 ja 11, kannab see nimetust "Lennukindlustus";e) liike 8 ja 9, kannab see nimetust "Tule- ja muu varakahju kindlustus"f) liike 10, 11 12 ja 13, kannab see nimetust "Vastutuskindlustus";g) liike 14 ja 15, kannab see nimetust "Krediidi- ja garantiikindlustus";h) kõiki kindlustusliike, valib nimetuse kõnealune liikmesriik, kes teatab oma valikust teistele liikmesriikidele ja komisjonile.C. LisariskidKindlustusselts, kes saab tegevusloa ühte liiki või liikide rühma kuuluva põhiriski jaoks, võib tegevusluba vajamata kindlustada ka teise liiki kuuluvaid riske, juhul kui need:- on seotud põhiriskiga,- on seotud põhiriski vastu kindlustatud objektiga,- sisalduvad põhiriski kindlustuslepingus.Käesoleva lisa punkti A liikidesse 14 ja 15 kuuluvaid riske ei tohi vaadelda teiste kindlustusliikide lisariskidena.--------------------------------------------------