Tähtis õiguslik teade

|

31995L0008

Komisjoni direktiiv 95/8/EÜ, 10. aprill 1995, millega muudetakse direktiivi 77/535/EMÜ liikmesriikide õigusaktide, milles käsitletakse väetiste proovivõtu- ja analüüsimeetodeid, ühtlustamise kohta (Üle 10protsendilise kontsentratsiooniga mikroelementide analüüsimeetodid)

Euroopa Liidu Teataja L 086 , 20/04/1995 Lk 0041 - 0057 CS.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 ET.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 HU.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 LT.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 LV.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 MT.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 PL.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 SK.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256 SL.ES Peatükk 03 Köide 17 Lk 240  - 256

		Komisjoni direktiiv 95/8/EÜ,10. aprill 1995,millega muudetakse direktiivi 77/535/EMÜ liikmesriikide õigusaktide, milles käsitletakse väetiste proovivõtu- ja analüüsimeetodeid, ühtlustamise kohta(Üle 10protsendilise kontsentratsiooniga mikroelementide analüüsimeetodid)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 18. detsembri 1975. aasta direktiivi 76/116/EMÜ liikmesriikide väetisi käsitlevate õigusakti-de ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud nõukogu direktiiviga 89/530/EMÜ, [2] eriti selle artikli 9 lõiget 2,ning arvestades, et:asutamislepingu artikliga 8a kehtestatakse sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine;direktiiviga 89/530/EMÜ täiendatakse ja muudetakse direktiivi 76/116/EMÜ väetistes sisalduvate mikroelementide boori, koobalti, vase, raua, mangaani, molübdeeni ja tsingi osas;komisjoni direktiiviga 77/535/EMÜ, [3] viimati muudetud direktiiviga 93/1/EMÜ, [4] sätestatakse ühenduse väetiste ametlik kontrollimine, et teha kindlaks nende vastavus nõuetele, mis on ühenduse sätetega kehtestatud väetiste kvaliteedile ja koostisele; direktiivi 77/535/EMÜ tuleks täiendada, et saaks kontrollida ka väetisi, mille kohta käib direktiiv 89/530/EMÜ;kavandatavate toimingute ulatust ja mõju silmas pidades on käesolevas direktiivis ettenähtud ühenduse meetmed seatud eesmärkide saavutamiseks mitte ainult vajalikud, vaid ka möödapääsmatud, kuna liikmesriigid üksi ei suuda kõnesolevaid eesmärke saavutada ja tegelikult on juba direktiivis 76/116/EMÜ sätestatud nende eesmärkide saavutamine ühenduse tasandil;käesolevas direktiivis sätestatud meetmed on kooskõlas väetisekaubanduselt tehniliste tõkete kõrvaldamist käsitlevate direktiivide tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga lisatakse direktiivi 77/535/EMÜ II lisale käesoleva direktiivi lisas sätestatud tekst.Kõnealuseid meetodeid kasutatakse ühenduse väetiste puhul, et määrata iga mikroelementi, mille näidatud sisaldus ületab 10 %.Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 31. detsembriks 1995. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Brüssel, 10. aprill 1995Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 24, 30.1.1976, lk 21.[2] EÜT L 281, 30.9.1989, lk 116.[3] EÜT L 213, 22.8.1977, lk 1.[4] EÜT L 113, 7.5.1993, lk 17.--------------------------------------------------LISA"Meetod 10: MIKROELEMENDID, MILLE KONTSENTRATSIOON ÜLETAB 10 %Meetod 10.1 KÕIGI MIKROELEMENTIDE EKSTRAHEERIMINE1. ULATUSKäesoleva meetodiga määratletakse järgmiste mikroelementide ekstraheerimise kord: kogu boor, kogu koobalt, kogu vask, kogu raud, kogu mangaan, kogu molübdeen ja kogu tsink. Eesmärgiks on teha minimaalne arv ekstraheerimisi, kasutades võimaluse korral kõigi eespool loetletud mikroelementide üldsisalduse määramiseks sama ekstrakti.2. RAKENDUSALAKäesolev kord puudutab direktiiviga 89/530/EMÜ reguleeritud ühenduse väetisi, mis sisaldavad ühte või mitut järgnevatest mikroelementidest: boor, koobalt, vask, raud, mangaan, molübdeen ja tsink. Seda saab kasutada iga mikroelemendi puhul, mille näidatud sisaldus on üle 10 %.3. PÕHIMÕTELahustamine keevas lahjendatud soolhappes.Märkus:Ekstraheerimine on empiiriline ja ei tarvitse olla kvantitatiivne; see sõltub tootest või väetise muudest koostisosadest. Eriti teatud mangaanoksiidide puhul võib ekstraheeritud kogus olla märgatavalt väiksem kui tootes sisalduv mangaani üldkogus. Väetisetootja kohustus on tagada, et deklareeritud sisaldus ka tegelikult vastaks käesoleva meetodi tingimuste kohaselt ekstraheeritud kogusele.4. REAKTIIVID4.1. Soolhappe (HCl) lahjendatud lahus, umbes 6M.1 mahuosa soolhapet (ρ = 1,18 g/ml) segatakse 1 mahuosa veega.4.2. Ammooniumhüdroksiidi (NH4OH) kontsentreeritud lahus (ρ = 0,9 g/ml).5. SEADMED5.1. Temperatuuriregulaatoriga elektripliit.5.2. pH-meeter.Märkus:Ekstrakti boorisisalduse määramisel ei tohi kasutada boorsilikaadist klaasnõusid. Kuna meetod sisaldab keetmist, on eelistatav tefloni või kvartsklaasi kasutamine. Kui klaasnõusid on pestud boraate sisaldava pesuvahendiga, tuleb neid põhjalikult loputada.6. PROOVI ETTEVALMISTAMINEVaata meetod 1 (direktiiv 77/535/EMÜ).7. ANALÜÜSI KÄIK7.1. Uuritav proov.Kaalutakse 1 või 2 g väetist, sõltuvalt elemendi näidatud kogusest tootes. Lõpplahuse saamiseks, mille kontsentratsioon pärast vajalikku lahjendamist oleks iga meetodi määramispiirkonnas, kasutatakse alljärgnevat tabelit. Proovid kaalutakse 1 mg täpsusega.Mikroelemendi näidatud sisaldus väetises (%) | > 10 < 25 | ≥ 25 |Uuritava proovi mass (g) | 2 | 1 |Elemendi mass proovis (mg) | > 200 < 500 | ≥ 250 |Ekstrakti maht V (ml) | 500 | 500 |Elemendi kontsentratsioon ekstraktis (mg/l) | > 400 < 1000 | ≥ 500 |Proov pannakse 250 ml keeduklaasi.7.2. Lahuse valmistamine.Vajaduse korral niisutatakse proovi vähese hulga veega, lisatakse väikestes kogustes ettevaatlikult 10 ml lahjendatud soolhapet (4.1) väetise iga grammi kohta, seejärel lisatakse umbes 50 ml vett. Keeduklaas kaetakse kellaklaasiga ja segatakse. Kuumutatakse pliidil keemiseni ja keedetakse 30 minutit. Lastakse jahtuda, aeg-ajalt segades. Viiakse kvantitatiivselt üle 500 ml mõõtekolbi. Täiendatakse veega märgini ja segatakse põhjalikult. Filtritakse läbi kuiva filtri kuiva nõusse. Esimene portsjon visatakse ära. Ekstrakt peab olema täiesti selge.Soovitatakse viivitamata teostada määramised selge filtraadi alikvootsetest osadest, vastasel juhul tuleb nõud sulgeda.Märkus:Ekstraktid boorisisalduse määramiseks.Ammooniumhüdroksiidi kontsentreeritud lahusega (4.2) viiakse pH vahemikku 4—6.8. MÄÄRAMINEIga mikroelemendi määramine viiakse läbi iga üksiku mikroelemendi määramise meetodis näidatud alikvootsete osadega.Meetodeid 10.5, 10.6, 10.7, 10.9 ja 10.10 ei saa kasutada kelaadi või kompleksina esinevate elementide määramiseks. Sellistel juhtudel tuleb enne määramist kasutada meetodit 10.3.Aatomabsorptsioonspektromeetrilisel määramisel (meetodid 10.8 ja 10.11) ei pruugi selline töötlemine vajalik olla.Meetod 10.2 VEES LAHUSTUVATE MIKROELEMENTIDE EKSTRAHEERIMINE1. ULATUSKäesoleva meetod on boori, koobalti, vase, raua, mangaani, molübdeeni ja tsingi vesilahustuvate vormide ekstraheerimiseks. Eesmärgiks on teha minimaalne arv ekstraheerimisi, kasutades võimaluse korral kõigi eespool loetletud mikroelementide sisalduse määramiseks sama ekstrakti.2. RAKENDUSALAKäesolev kord puudutab direktiiviga 89/530/EMÜ reguleeritud ühenduse väetisi, mis sisaldavad ühte või mitut järgnevatest mikroelementidest: boor, koobalt, vask, raud, mangaan, molübdeen ja tsink. Seda kasutatakse iga mikroelemendi puhul, mille näidatud sisaldus on üle 10 %.3. PÕHIMÕTEMikroelemendid ekstraheeritakse, loksutades väetist vees temperatuuril 20 ± 2 oC.Märkus:Ekstraheerimine on empiiriline ja ei tarvitse olla kvantitatiivne.4. REAKTIIVID4.1. Soolhappe (HCl) lahjendatud lahus, umbes 6M.1 mahuosa soolhapet (ρ = 1,18 g/ml) segatakse 1 mahuosa veega.5. SEADMED5.1. Pöördloksuti, mis on reguleeritud 35—40 pöördele minutis.Märkus:Ekstrakti boorisisalduse määramisel ei tohi kasutada boorsilikaadist klaasnõusid. Selle ekstraheerimise puhul on eelistatav tefloni või kvartsklaasi kasutamine. Kui klaasnõusid on pestud boraate sisaldava pesuvahendiga, tuleb neid põhjalikult loputada.6. PROOVI ETTEVALMISTAMINEVaata meetod 1 (direktiiv 77/535/EMÜ).7. ANALÜÜSI KÄIK7.1. Uuritav proov.Kaalutakse 1 või 2 g väetist, sõltuvalt toote näidatud sisaldusest. Lõpplahuse saamiseks, mille kontsentratsioon pärast vajalikku lahjendamist oleks iga meetodi määramispiirkonnas, kasutatakse alljärgnevat tabelit. Proovid kaalutakse 1 mg täpsusega.Mikroelemendi näidatud sisaldus väetises (%) | > 10 < 25 | ≥ 25 |Uuritava proovi mass (g) | 2 | 1 |Elemendi mass proovis (mg) | > 200 < 500 | ≥ 250 |Ekstrakti maht V (ml) | 500 | 500 |Elemendi kontsentratsioon ekstraktis (mg/l) | > 400 < 1 000 | ≥ 500 |Proov pannakse 500 ml kolbi.7.2. Lahuse valmistamine.Lisatakse umbes 400 ml vett.Kolb suletakse hoolikalt korgiga. Proovi dispergeerimiseks loksutatakse kolbi algul tugevasti käsitsi, seejärel asetatakse kolb loksutile ja loksutatakse 30 minutit.Täiendatakse veega märgini ja segatakse põhjalikult.7.3. Analüüsilahuse valmistamine.Lahus filtritakse kohe puhtasse kuiva kolbi. Kolb suletakse korgiga. Määramine viiakse läbi kohe pärast filtrimist.Märkus:Kui filtraat muutub järk-järgult häguseks, tehakse vastavalt punktidele 7.1 ja 7.2 teine ekstraheerimine kolvis mahuga Ve. Filtritakse mõõtekolbi mahuga W, mis on eelnevalt kuivatatud ja kuhu on viidud 5 ml lahjendatud soolhapet (4.1). Filtrimine lõpetatakse täpselt kaliibrimismärgini jõudmisel. Segatakse hoolikalt.Nendel tingimustel on V väärtus tulemuste arvutamisel:V = V× W/W – 5Sellest V väärtusest sõltuvad lahjendused tulemuste arvutamisel.8. MÄÄRAMINEIga mikroelemendi määramine viiakse läbi iga üksiku mikroelemendi määramise meetodis näidatud alikvootsete osadega.Meetodeid 10.5, 10.6, 10.7, 10.9 ja 10.10 ei saa kasutada kelaadi või kompleksina esinevate elementide määramiseks. Sellistel juhtudel tuleb enne määramist kasutada meetodit 10.3.Aatomabsorptsioonspektromeetrilisel määramisel (meetodid 10.8 ja 10.11) ei pruugi selline töötlemine vajalik olla.Meetod 10.3 ORGAANILISTE ÜHENDITE EEMALDAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDEST1. ULATUSKäesolev meetod on orgaaniliste ühendite eemaldamiseks väetiseekstraktidest.2. RAKENDUSALAKäesolevat meetodit kasutatakse meetodite 10.1 ja 10.2 järgi ekstraheeritud väetiseproovide analüüsimisel, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse elemendi üldsisalduse ja/või elemendi vesilahustuva vormi sisalduse näitamist.Märkus:Väikeste orgaanilise aine koguste juuresolek ei mõjuta tavaliselt aatomabsorptsioonspektromeetrilist määramist.3. PÕHIMÕTEEkstrakti alikvootses osas oksüdeeritakse orgaanilised ühendid vesinikperoksiidiga.4. REAKTIIVID4.1. Soolhappe (HCl) lahjendatud lahus, umbes 0,5M.1 mahuosa soolhapet (ρ = 1,18 g/ml) segatakse 20 mahuosa veega.4.2. Vesinikperoksiidi lahus (30 % H2O2, ρ = 1,11 g/ml), mis ei sisalda mikroelemente.5. SEADMEDTemperatuuriregulaatoriga elektripliit.6. ANALÜÜSI KÄIKVõetakse 25 ml ekstrakti lahust, mis on saadud meetodi 10.1 või 10.2 järgi, ja pannakse see 100 ml keeduklaasi. Meetodi 10.2 kasutamisel lisatakse 5 ml soolhappe lahjendatud lahust (4.1). Seejärel lisatakse 5 ml vesinikperoksiidi lahust (4.2). Kaetakse kellaklaasiga. Lastakse umbes üks tund oksüdeeruda toatemperatuuril, seejärel kuumutatakse aeglaselt keemiseni ja keedetakse pool tundi. Vajadusel lisatakse jahtunud lahusele veel 5 ml vesinikperoksiidi. Seejärel keedetakse vesinikperoksiidi liia eemaldamiseks. Lastakse jahtuda ning viiakse kvantitatiivselt üle 50 ml mõõtekolbi ja täiendatakse märgini. Vajadusel filtritakse.Seda lahjendamist tuleb alikvootsete osade võtmisel ja tootes mikroelementide protsendimäära arvutamisel arvesse võtta.Meetod 10.4 MIKROELEMENTIDE AATOMABSORPTSIOONSPEKTROMEETRILINE MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES(ÜLDINE KORD)1. ULATUSKäesoleva dokumendiga määratletakse raua ja tsingi sisalduse aatomabsorptsioonspektromeetrilise määramise üldine meetod väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolevat meetodit kasutatakse meetodite 10.1 ja 10.2 järgi ekstraheeritud väetiseproovide analüüsimisel, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse väetise raua või tsingi üldsisalduse ja/või raua või tsingi vesilahustuva vormi sisalduse näitamist. Käesoleva korra kohandamist eri mikroelementide määramiseks on üksikasjalikult kirjeldatud kummagi mikroelemendi määramise eeskirjas.Märkus:Väikeste orgaanilise aine koguste juuresolek ei mõjuta tavaliselt aatomabsorptsioonspektromeetrilist määramist.3. PÕHIMÕTEPärast ekstrakti töötlemist segavate ainete sisalduse vähendamiseks või kõrvaldamiseks, kus see on vajalik, lahjendatakse ekstrakti nii, et selle kontsentratsioon lubaks määrata mikroelemendi selleks sobival lainepikkusel spektromeetri optimaalses mõõtepiirkonnas.4. REAKTIIVID4.1. Soolhappe (HCl) lahjendatud lahus, umbes 6M.1 mahuosa soolhapet (ρ = 1,18 g/ml) segatakse 1 mahuosa veega.4.2. Soolhappe (HCl) lahjendatud lahus, umbes 0,5M.1 mahuosa soolhapet (ρ = 1,18 g/ml) segatakse 20 mahuosa veega.4.3. Lantaani soola lahused (10 g La liitri kohta).Seda reaktiivi kasutatakse raua ja tsingi määramisel. Seda võib valmistada kas:a) lahustades lantaanoksiidi soolhappes (4.1) (11,73 g lantaanoksiidi (La2O3) 150 ml vees pannakse 1-liitrisse mõõtekolbi ja lisatakse 120 ml 6M soolhapet (4.1), lastakse lahustuda ja seejärel täiendatakse veega 1 liitrini ning segatakse hoolikalt; see lahus on umbes 0,5molaarne soolhappe suhtes) võib) lahustades lantaankloriidi, -sulfaati või -nitraati.26,7 g lantaankloriidi heptahüdraati (LaCl3 7H2O) või 31,2 g lantaannitraadi heksahüdraati (La(NO3)3 6H2O) või 26,2 g lantaansulfaadi nonahüdraati (La2(SO4)3 9H2O) lahustatakse 150 ml vees, seejärel lisatakse 85 ml 6M soolhapet (4.1). Lastakse lahustuda ja seejärel täiendatakse veega 1 liitrini. Segatakse hoolikalt. See lahus on umbes 0,5molaarne soolhappe suhtes.4.4. Kaliibrimislahused.Nende valmistamiseks vaata iga mikroelemendi individuaalse määramise meetodit.5. SEADMEDAatomabsorptsioonspektromeeter, millele on paigaldatud määratavatele mikroelementidele iseloomulikku kiirgust emiteerivad allikad.Analüüsi teostaja peab järgima tootja juhiseid ning olema seadmega tuttav. Seade peab võimaldama null-nivoo korrigeerimist, et seda oleks võimalik vajadusel alati kasutada (nt Zn puhul). Gaasina tuleb kasutada õhku ja atsetüleeni.6. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINE6.1. Määratavaid elemente sisaldavate ekstrakti lahuste valmistamine.Vaata meetodid 10.1 ja/või 10.2 ning, kui see on asjakohane, 10.3.6.2. Analüüsilahuse töötlemine.Vastavalt meetodile 10.1, 10.2 või 10.3 saadud ekstrakti alikvootset osa lahjendatakse vee ja/või soolhappega (4.1) või (4.2), et saada mõõtmisel kasutatavas lõpplahuses määratava elemendi kontsentratsioon, mis oleks kasutatavas kaliibrimisvahemikus (7.2) ning milles soolhappe kontsentratsioon oleks vähemalt 0,5M ja mitte üle 2,5M. Selleks võib vaja minna ühte või mitut järjestikust lahjendamist.Lõpplahuse saamiseks tuleb lahjendatud ekstrakti alikvootne osa viia 100 ml mõõtekolbi. Olgu selle osa maht a ml. Lisatakse 10 ml lantaani soola lahust (4.3). Täiendatakse soolhappe 0,5M lahusega (4.2) märgini ja segatakse hoolikalt. Lahjendustegur olgu D.7. ANALÜÜSI KÄIK7.1. Võrdluslahuse valmistamine.Valmistatakse võrdluslahus, korrates kogu tegevust ekstraheerimise etapist alates, jättes välja ainult väetisest võetud proovi.7.2. Kaliibrimislahuste valmistamine.Töökaliibrimislahusest, mis on valmistatud iga üksiku mikroelemendi jaoks toodud meetodi järgi, valmistatakse 100 ml mõõtekolbidesse vähemalt viis eri kontsentratsiooniga kaliibrimislahust, mille kontsentratsioonid oleksid spektromeetri optimaalses mõõtmisvahemikus. Vajadusel reguleeritakse soolhappe kontsentratsiooni, nii et see oleks võimalikult lähedal soolhappe kontsentratsioonile lahjendatud analüüsilahuses (6.2). Raua ja tsingi määramisel lisatakse 10 ml sama lantaani soola lahust (4.3), mida kasutati punktis 6.2. Täiendatakse soolhappe 0,5M lahusega (4.2) märgini ja segatakse hoolikalt.7.3. Määramine.Spektromeeter (5) valmistatakse määramiseks ette ja reguleeritakse asjaomase mikroelemendi määramise meetodis antud lainepikkusele.Määramiseks pihustatakse kolm korda järjest kaliibrimislahuseid (7.2), analüüsilahust (6.2) ja võrdluslahust (7.1), märkides kõik tulemused üles ning loputades instrumenti pihustamiste vahel destilleeritud veega.Tehakse kaliibrimiskõver, kandes ordinaatteljele spektromeetri keskmise näidu iga kaliibrimislahuse (7.2) jaoks ja abstsissteljele elemendi vastava kontsentratsiooni μg-des ml kohta.Sellest kõverast määratakse asjaomase mikroelemendi kontsentratsioon analüüsilahuses Xs (6.2) ja võrdluslahuses Xb (7.1), väljendatuna μg-des ml kohta.8. TULEMUSTE ARVUTAMINEMikroelemendi (E) protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:E=X– X/M × 104Meetodi 10.3 kasutamise puhul:E=X– X/M × 104kus:E on määratava mikroelemendi protsentuaalne sisaldus väetises;Xs on kontsentratsioon analüüsilahuses (6.2), μg/ml;Xb on kontsentratsioon võrdluslahuses (7.1), μg/ml;V on meetodiga 10.1 või 10.2 saadud ekstrakti maht, ml;D on tegur, mis arvestab punktis 6.2 läbiviidud lahjendamist;M on meetodi 10.1 või 10.2 järgi võetud uuritava proovi mass grammides.Lahjendusteguri D arvutamine:Kui a1, a2, a3,…, ai ja a on alikvootsed osad ja v1, v2, v3, …, vi ja 100 nende mahud milliliitrites vastaval lahjendamisel, siis lahjendustegur D võrdub:D =××× .··· ××100 / aMeetod 10.5 BOORI MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES ATSIDIMEETRILISE TIITRIMISEGA1. ULATUSKäesoleva dokumendiga määratletakse meetod boori määramiseks väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolev meetod on kasutatav meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud väetiseproovide ekstraktide puhul, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse boori üldsisalduse ja/või boori vesilahustuva vormi sisalduse näitamist väetises.3. PÕHIMÕTEBoraadi reageerimisel mannitooliga moodustub järgmine mannitoolboraatkompleks:+++++ TIFF +++++Seda kompleksi tiitritakse naatriumhüdroksiidi lahusega pH väärtuseni 6,3.4. REAKTIIVID4.1. Metüülpunase indikaatorlahus.100 ml mõõtkolvis lahustatakse 0,1 g metüülpunast (C15H15N3O2) 50 ml etanoolis (95 %). Täiendatakse veega 100 ml-ni. Segatakse hoolikalt.4.2. Soolhappe lahjendatud lahus, umbes 0,5M.1 mahuosa soolhapet HCl (ρ: 1,18 g/ml) segatakse 20 mahuosa veega.4.3. Naatriumhüdroksiidi lahus, umbes 0,5M.Ei tohi sisaldada süsinikdioksiidi. Lahustatakse 20 g naatriumhüdroksiidi (NaOH) graanuleid 1-liitrises mõõtkolvis, mis sisaldab umbes 800 ml keedetud vett. Kui lahus on jahtunud, täiendatakse keedetud veega 1000 ml-ni ja segatakse hoolikalt.4.4. Naatriumhüdroksiidi standardlahus, umbes 0,025M.Ei tohi sisaldada süsinikdioksiidi. 0,5M naatriumhüdroksiidi lahust (4.3) lahjendatakse keedetud veega 20 korda ja segatakse hoolikalt. Määratakse lahuse väärtus, arvestatuna boorile (B) (vt lõige 9).4.5. Boori kaliibrimislahus (100 μg/ml B).1000 ml mõõtkolvis lahustatakse vees 0,5719 g boorhapet (H3BO3), mis on kaalutud 0,1 mg täpsusega. Täiendatakse veega märgini ja segatakse hoolikalt. Viiakse üle plastpudelisse ja hoitakse külmkapis.4.6. D-mannitooli (C6H14O6) pulber.4.7. Naatriumkloriid (NaCl).5. SEADMED5.1. Klaaselektroodiga pH-meeter.5.2. Magnetsegaja.5.3. Teflonmagnetpulgaga 400 ml keeduklaas.6. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINE6.1. Boorilahuse valmistamine.Vaata meetodid 10.1, 10.2 ja, kui see on asjakohane, 10.3.7. ANALÜÜSI KÄIK7.1. Määramine.400 ml keeduklaasi (5.3) pannakse ekstrakti (6.1) alikvootne osa a, mis sisaldab 2—4 mg boori. Lisatakse 150 ml vett.Lisatakse mõni tilk metüülpunase indikaatorlahust (4.1).Kui ekstraheerimine toimus meetodi 10.2 järgi, hapestatakse 0,5M soolhappe (4.2) lisamisega kuni indikaatori värvuse muutumiseni, seejärel lisatakse veel 0,5 ml 0,5M soolhapet (4.2).Pärast 3 g naatriumkloriidi (4.7) lisamist kuumutatakse süsinikdioksiidi eemaldamiseks keemiseni. Lastakse jahtuda. Keeduklaas pannakse magnetsegajale (5.2) ja lahusesse pannakse eelnevalt kaliibritud pH-meetri elektroodid (5.1).pH reguleeritakse täpselt 6,3ni, kõigepealt naatriumhüdroksiidi 0,5M lahusega (4.3), seejärel 0,025M lahusega (4.4).Lisatakse 20 g D-mannitooli (4.6), lahustatakse täielikult ja segatakse hoolikalt. Tiitritakse 0,025M naatriumhüdroksiidi lahusega (4.4) pH väärtuseni 6,3 (mis püsib vähemalt 1 minuti). Kulugu selleks x1 ml lahust.8. VÕRDLUSLAHUSValmistatakse võrdluslahus, korrates kogu tegevust lahuse valmistamise etapist alates, jättes välja ainult väetise. Kulugu seekord x0 ml lahust.9. NAATRIUMHÜDROKSIIDI LAHUSE (4.4) VÄÄRTUS, ARVESTATUNA BOORILE (B)20 ml kaliibrimislahust (4.5) (2,0 mg B) pipeteeritakse 400 ml keeduklaasi ja lisatakse mõni tilk metüülpunase indikaatorlahust (4.1). Lisatakse 3 g naatriumkloriidi (4.7) ja soolhappe lahust (4.2) kuni indikaatori värvuse (4.1) muutumiseni.Täiendatakse umbes 150 ml-ni ning kuumutatakse süsinikdioksiidi kõrvaldamiseks aeglaselt keemiseni. Lastakse jahtuda. Keeduklaas asetatakse magnetsegajale (5.2) ja sisestatakse eelnevalt kaliibritud pH-meetri elektroodid (5.1). pH väärtus viiakse täpselt 6,3ni, algul naatriumhüdroksiidi 0,5M lahusega (4.3), seejärel 0,025M lahusega (4.4).Lisatakse 20 g D-mannitooli (4.6), lahustatakse täielikult ja segatakse hoolikalt. Tiitritakse 0,025M naatriumhüdroksiidi lahusega (4.4) pH väärtuseni 6,3 (mis püsib vähemalt 1 minuti). Kulugu selleks V1 ml.Samamoodi valmistatakse võrdluslahus, asendades kaliibrimislahuse 20 ml veega. Kulugu seekord V0 ml.NaOH standardlahuse (4.4) booriarv (F) (mg/ml) on järgmine:F= 2/V1 – V01 ml täpselt 0,025M naatriumhüdroksiidi lahust vastab 0,27025 mg B-le.10. TULEMUSTE ARVUTAMINEBoori protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:B=X– X0 × F × V10 × a × Mkus:B (%) on boori protsendimäär väetises;X1 on 0,025M naatriumhüdroksiidi lahuse (4.4) maht (ml);X0 on 0,025M naatriumhüdroksiidi lahuse (4.4) maht (ml);F on 0,025M naatriumhüdroksiidi lahuse (4.4) booriarv (mg/ml);V on vastavalt meetodile 10.1 või 10.2 saadud ekstraktlahuse maht (ml);a on ekstraktlahusest (6.1) võetud alikvootse osa (7.1) maht (ml);M on meetodi 10.1 või 10.2 järgi võetud uuritava proovi mass grammides.Meetod 10.6 KOOBALTI GRAVIMEETRILINE MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES 1-NITROSO-2-NAFTOOLIGA1. ULATUSKäesoleva dokumendiga määratletakse koobalti määramise meetod väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolev meetod on kasutatav meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud väetiseproovide ekstraktide puhul, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse väetise koobaltisisalduse näitamist.3. PÕHIMÕTEKoobalt(III) ühinemisel 1-nitroso-2-naftooliga tekib punane sade Co(C10H6ONO)3. 2H2O. Pärast ekstraktis oleva koobalti viimist olekusse koobalt(III) sadestatakse koobalt äädikhappe keskkonnas 1-nitroso-2-naftooli lahusega. Pärast filtrimist sade pestakse ja kuivatatakse konstantse massini ning kaalutakse seejärel kui Co(C10H6ONO)3. 2H2O.4. REAKTIIVID4.1. Vesinikperoksiidi lahus (H2O2, ρ = 1,11 g/ml), 30 %.4.2. Naatriumhüdroksiidi lahus, umbes 2M.8 g naatriumhüdroksiidi graanuleid lahustatakse 100 ml vees.4.3. Soolhappe lahjendatud lahus, umbes 6M.1 mahuosa soolhapet (ρ = 1,18 g/ml) segatakse 1 mahuosa veega.4.4. Äädikhape (99,7 % CH3CO2H) (ρ = 1,05 g/ml).4.5. Äädikhappe lahus (1: 2), umbes 6M.1 mahuosa äädikhapet (4.4) segatakse 2 mahuosa veega.4.6. 1-nitroso-2-naftooli lahus 100 ml äädikhappes (4.4). Lisatakse 100 ml leiget vett. Segatakse hoolikalt. Filtritakse kohe. Saadud lahust tuleb kasutada kohe.5. SEADMED5.1. Filtertiigel P 16/ISO 4793, poorsusega 4, mahuga 30—50 ml.5.2. Kuivatuskapp, temperatuur 130 ± 2 °C.6. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINE6.1. Koobaltilahuse valmistamine.Vaata meetod 10.1 või 10.2.6.2. Analüüsitava lahuse valmistamine.Ekstrakti alikvootne osa, mis ei sisalda rohkem kui 20 mg Co, pannakse 400 ml keeduklaasi. Kui ekstrakt on saadud meetodi 10.2 järgi, siis hapestatakse viie tilga soolhappega (4.3). Lisatakse umbes 10 ml vesinikperoksiidi lahust (4.1). Oksüdeerijal lastakse toimida 15 minutit külmas olekus, seejärel täiendatakse veega umbes 100 ml-ni. Keeduklaas kaetakse kellaklaasiga. Lahust kuumutatakse keemiseni ja lastakse umbes 10 minutit keeda. Jahutatakse. Leelistatakse tilkhaaval naatriumhüdroksiidi lahusega (4.2), kuni hakkab sadestuma must koobalthüdroksiid.7. ANALÜÜSI KÄIKLisatakse 10 ml äädikhapet (4.4) ja täiendatakse veega umbes 200 ml-ni. Kuumutatakse keemiseni. Büretiga lisatakse pideval segamisel tilkhaaval 20 ml 1-nitroso-2-naftooli lahust (4.6). Lõpuks segatakse tugevalt, et sade koaguleeruks.Filtritakse läbi eelnevalt kaalutud filtertiigli (5.1), vältides tiigli ummistamist. Selleks peab kogu filtrimisprotsessi jooksul sade olema kaetud vedelikukihiga.Keeduklaasi pestakse sademejääkide eemaldamiseks lahjendatud äädikhappega (4.5), filtril olevat sadet pestakse lahjendatud äädikhappega (4.5) ning seejärel kolm korda kuuma veega.Kuivatatakse kuivatuskapis (5.2) temperatuuril 130 ± 2 °C kuni konstantse massi saavutamiseni.8. TULEMUSTE ARVUTAMINE1 mg Co (C10H6ONO)3· 2H2O sadet vastab 0,096381 mg koobaltile.Koobalti (Co) protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:Co= X × 0,0096381 ×V × Da × Mkus:X on sademe mass (mg);V on vastavalt meetodi 10.1 või 10.2 järgi saadud ekstraktlahuse maht (ml);a on viimasest lahjendamisest võetud alikvootse osa maht (ml);D on selle alikvootse osa lahjendustegur;M on uuritava proovi mass (g).Meetod 10.7 VASE TITRIMEETRILINE MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES1. ULATUSKäesoleva dokumendiga määratletakse vase määramise meetod väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolev meetod on kasutatav meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud väetiseproovide ekstraktide puhul, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse väetise vasesisalduse näitamist.3. PÕHIMÕTEVask(II)ioone taandatakse happelises keskkonnas kaaliumjodiidiga:+++++ TIFF +++++Sel viisil vabanenud jood tiitritakse tärklise kui indikaatori juuresolekul naatriumtiosulfaadi standardlahusega, vastavalt järgmisele reaktsioonile:+++++ TIFF +++++4. REAKTIIVID4.1. Lämmastikhape (HNO3, ρ = 1,40 g/ml).4.2. Karbamiid [(NH2)2C = 0].4.3. Ammooniumvesinikfluoriidi (NH4HF2) lahus 10 % (mass/maht).Lahust hoitakse plastnõus.4.4. Ammooniumhüdroksiidi lahus (1: 1).1 mahuosa ammoniaakhüdraati (NH4OH, ρ: 0,9 g/ml) segatakse 1 mahuosa veega.4.5. Naatriumtiosulfaadi standardlahus.7,812 g naatriumtiosulfaadi pentahüdraati (Na2S2O3· 5H2O) lahustatakse vees 1-liitrises mõõtkolvis. Lahus tuleb valmistada nii, et 1 ml = 2 mg Cu. Stabiliseerimiseks lisatakse mõni tilk kloroformi. Lahust tuleb hoida klaasnõus ja kaitsta otsese valguse eest.4.6. Kaaliumjodiid (KI).4.7. Kaaliumtiotsüanaadi (KSCN) lahus (25 % mass/maht).Seda lahust hoitakse plastpudelis.4.8. Tärkliselahus (umbes 0,5 %).2,5 g tärklist pannakse 600 ml keeduklaasi. Lisatakse umbes 500 ml vett. Keedetakse segades. Jahutatakse toatemperatuurini. Lahuse säilimisaeg on lühike. Seda saab pikendada, lisades umbes 10 mg elavhõbejodiidi.5. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINEVaselahuse valmistamine.Vaata meetodid 10.1 ja 10.2.6. ANALÜÜSI KÄIK6.1. Lahuse valmistamine tiitrimiseks.Lahuse alikvootne osa, mis sisaldab vähemalt 20—40 mg Cu, pannakse 500 ml Erlenmeyeri kolbi.Lühiajalise keetmisega eemaldatakse lahustunud hapnik. Täiendatakse veega umbes 100 ml-ni. Lisatakse 5 ml lämmastikhapet (4.1), kuumutatakse keemiseni ja lastakse umbes pool minutit keeda.Erlenmeyeri kolb eemaldatakse kütteseadmelt, lisatakse umbes 3 g karbamiidi (4.2) ja keedetakse veel umbes pool minutit.Eemaldatakse kütteseadmelt ja lisatakse 200 ml külma vett. Vajaduse korral jahutatakse Erlenmeyeri kolvi sisu toatemperatuurini.Lisatakse järk-järgult ammooniumhüdroksiidi lahust (4.4), kuni lahus muutub siniseks, seejärel lisatakse seda veel 1 ml.Lisatakse 50 ml ammooniumvesinikfluoriidi lahust (4.3) ja segatakse.Lisatakse 10 g kaaliumjodiidi (4.6) ja lahustatakse.6.2. Lahuse tiitrimine.Erlenmeyeri kolb pannakse magnetsegajale. Erlenmeyeri kolbi sisestatakse magnetpulk ja reguleeritakse segaja soovitud kiirusele.Büretist lisatakse naatriumtiosulfaadi standardlahust (4.5), kuni lahuses vabanenud joodi pruun värvus muutub vähem intensiivseks.Lisatakse 10 ml tärkliselahust (4.8).Tiitrimist jätkatakse naatriumtiosulfaadi lahusega (4.5), kuni punakaslilla värvus on peaaegu kadunud.Lisatakse 20 ml kaaliumtiotsüanaadi lahust (4.7) ja jätkatakse tiitrimist, kuni sinakaslilla värvus on täielikult kadunud.Selleks kulunud tiosulfaadi lahuse maht märgitakse üles.7. TULEMUSTE ARVUTAMINE1 ml naatriumtiosulfaadi standardlahust (4.5) vastab 2 mg vasele.Vase protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:Cu= XVa × M × 5kus:X on kulunud naatriumtiosulfaadi lahuse maht (ml);V on meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud ekstraktlahuse maht (ml);a on alikvootse osa maht (ml);M on meetodite 10.1 ja 10.2 järgi töödeldud uuritava proovi mass (g).Meetod 10.8 RAUA AATOMABSORPTSIOONSPEKTROMEETRILINE MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES1. ULATUSKäesolev meetod on raua määramiseks väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolevat meetodit kasutatakse meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud väetiseproovide ekstraktide puhul, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse raua üldsisalduse ja/või raua vesilahustuva vormi sisalduse näitamist.3. PÕHIMÕTEPärast ekstrakti asjakohast töötlemist ja lahjendamist määratakse rauasisaldus aatomabsorptsioonspektromeetriliselt.4. REAKTIIVID4.1. Soolhappe lahus, umbes 6M.Vaata meetod 10.4, punkt 4.1.4.2. Soolhappe lahus, umbes 0,5M.Vaata meetod 10.4, punkt 4.2.4.3. Vesinikperoksiidi lahus (30 % H2O2, tihedus 1,11 g/ml), vaba mikroelementidest.4.4. Lantaani soola lahused (10 g La liitri kohta).Vaata meetod 10.4, punkt 4.3.4.5. Raua kaliibrimislahus.4.5.1. Raua põhilahus (1000 μg/ml).500 ml keeduklaasi kaalutakse 0,1 mg täpsusega 1 g puhtast rauast traati, lisatakse 200 ml 6M soolhapet (4.1) ja 15 ml vesinikperoksiidi lahust (4.3). Kuumutatakse elektripliidil, kuni raud on täielikult lahustunud. Jahtunud lahus viiakse kvantitatiivselt üle 1000 ml mõõtekolbi. Täiendatakse veega märgini ja segatakse hoolikalt.4.5.2. Raua töölahus (100 μg/ml).20 ml põhilahust (4.5.1) pannakse 200 ml mõõtekolbi. Täiendatakse soolhappe 0,5M lahusega (4.2) märgini ja segatakse hoolikalt.5. SEADMEDAatomabsorptsioonspektromeeter: vaata meetod 10.4, punkt 5. Instrumendile peab olema paigaldatud valgusallikas, mis kiirgab raua määramiseks vajalikku valgust (248,3 nm).6. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINE6.1. Raua ekstraktlahus.Vaata meetodid 10.1 ja/või 10.2 ja, kui see on asjakohane, 10.3.6.2. Analüüsilahuse valmistamine.Vaata meetod 10.4, punkt 6.2. Analüüsilahus peab sisaldama 10 % (maht/maht) lantaani soola lahust.7. ANALÜÜSI KÄIK7.1. Võrdluslahuse valmistamine.Vaata meetod 10.4, punkt 7.1. Võrdluslahus peab sisaldama 10 % (maht/maht) lantaani soola lahust, mida kasutati punktis 6.2.7.2. Kaliibrimislahuste valmistamine.Vaata meetod 10.4, punkt 7.2.Määramiseks optimaalsete kontsentratsioonidega, 0—10 μg rauda ml kohta, lahuste saamiseks pannakse 100 ml mõõtekolbidesse vastavalt 0, 2, 4, 6, 8 ja 10 ml töölahust (4.5.2). Vajadusel reguleeritakse soolhappe kontsentratsiooni nii, et see oleks analüüsilahuse omale võimalikult lähedane. Lisatakse 10 ml punktis 6.2 kasutatud lantaani soola lahust. Täiendatakse soolhappe 0,5M lahusega (4.2) märgini ja segatakse hoolikalt. Need lahused sisaldavad vastavalt 0, 2, 4, 6, 8 ja 10 μg rauda milliliitri kohta.7.3. Määramine.Vaata meetod 10.4, punkt 7.3. Spektromeeter (5) valmistatakse ette mõõtmiseks lainepikkusel 248,3 nm.8. TULEMUSTE ARVUTAMINEVaata meetod 10.4, punkt 8.Raua protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:Fe=X– X/M × 104Meetodi 10.3 kasutamise puhul:Fe=X– X/M × 104kus:Fe on raua protsentuaalne sisaldus väetises;Xs on kontsentratsioon analüüsitavas lahuses (6.2), μg/ml;Xb on kontsentratsioon võrdluslahuses (7.1), μg/ml;V on meetodiga 10.1 või 10.2 saadud ekstrakti maht (ml);D on lahjendustegur, mis arvestab punktis 6.2 läbiviidud lahjendamist;M on vastavalt meetodile 10.1 või 10.2 võetud uuritava proovi mass grammides.Lahjendusteguri D arvutamine: kui a1, a2, a3,…, ai ja a on alikvootsed osad ja v1, v2, v3,…, vi ja 100 nende mahud milliliitrites vastaval lahjendamisel, siis lahjendustegur D võrdub:D =××× ··· ××100 / aMeetod 10.9 MANGAANI TITRIMEETRILINE MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES1. ULATUSKäesolev meetod on mangaani määramiseks väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolevat meetodit kasutatakse meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud väetiseproovide ekstraktide puhul, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse mangaanisisalduse näitamist.3. PÕHIMÕTEKui ekstraktis on kloriidioone, eemaldatakse need ekstrakti keetmisel väävelhappega. Mangaan oksüdeeritakse naatriumvismutaadiga lämmastikhappe keskkonnas. Moodustunud permanganaat taandatakse raud(II)sulfaadi liiaga. Liig tiitritakse kaaliumpermanganaadi lahusega.4. REAKTIIVID4.1. Kontsentreeritud väävelhape (H2SO4, ρ = 1,84 g/ml).4.2. Väävelhape, umbes 9M.1 mahuosa kontsentreeritud väävelhapet (4.1) segatakse ettevaatlikult 1 mahuosa veega.4.3. Lämmastikhape, 6M.3 mahuosa lämmastikhapet (HNO3, ρ = 1,40 g/ml) segatakse 4 mahuosa veega.4.4. Lämmastikhape, 0,3M.1 mahuosa 6M lämmastikhapet segatakse 19 mahuosa veega.4.5. Naatriumvismutaat (NaBiO3) (85 %).4.6. Diatomiit.4.7. Ortofosforhape, 15M (H3PO4, ρ = 1,71 g/ml).4.8. Raud(II)sulfaadi lahus, 0,15M.41,6 g raud(II)sulfaadi heptahüdraati (FeSO4· 7H2O) lahustatakse 1-liitrises mõõtkolvis. Lisatakse 25 ml kontsentreeritud väävelhapet (4.1) ja 25 ml fosforhapet (4.7). Täiendatakse 1000 ml-ni. Segatakse.4.9. Kaaliumpermanganaadi lahus, 0,020M.Kaalutakse 0,1 mg täpsusega 3,160 g kaaliumpermanganaati (KMnO4). Lahustatakse ja täiendatakse veega 1000 ml-ni.4.10. Hõbenitraadi lahus, 0,1M.1,7 g hõbenitraati (AgNO3) lahustatakse vees ja täiendatakse 100 ml-ni.5. SEADMED5.1. Filtertiigel P 16/ISO 4793, poorsusega 4, mahuga 50 ml, paigaldatud 500 ml filtrimiskolvile.5.2. Magnetsegaja.6. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINE6.1. Mangaani ekstraktlahus.Vaata meetodid 10.1 ja 10.2. Kui pole teada, kas lahus sisaldab kloriidioone, siis tehakse lahusega katse, lisades ühe tilga hõbenitraadi lahust (4.10).6.2. Kloriidioonide puudumisel pannakse ekstrakti alikvootne osa, mis sisaldab 10—20 mg mangaani, kõrgesse 400 ml keeduklaasi. Ruumala viiakse umbes 25 ml-ni aurustamise või vee lisamisega. Lisatakse 2 ml kontsentreeritud väävelhapet (4.1).6.3. Kui lahus sisaldab kloriidioone, tuleb need eemaldada järgmisel viisil:Ekstrakti alikvootne osa, mis sisaldab 10-20 mg mangaani, pannakse kõrgesse 400 ml keeduklaasi. Lisatakse 5 ml 9M väävelhapet (4.2). Kuumutatakse elektripliidil tõmbekapi all keemiseni ja lastakse keeda, kuni eraldub ohtralt valget auru. Jätkatakse, kuni maht on vähenenud umbes 2 ml-ni (keeduklaasi põhjale on jäänud õhuke siirupitaolise vedeliku kiht). Lastakse jahtuda toatemperatuurini.Lisatakse ettevaatlikult 25 ml vett ja kontrollitakse ühe tilga hõbenitraadi lahusega (4.10) veelkord kloriidide olemasolu. Kui kloriide on veel sisse jäänud, lisatakse 5 ml 9M väävelhapet (4.2) ja korratakse sama toimingut.7. ANALÜÜSI KÄIKAnalüüsilahust sisaldavasse 400 ml mõõtekolbi lisatakse 25 ml 6M lämmastikhapet (4.3) ja 2,5 g naatriumvismutaati (4.5). Segatakse magnetsegajal (5.2) tugevasti kolm minutit.Lisatakse 50 ml 0,3M lämmastikhapet (4.4) ja segatakse uuesti. Filtritakse vaakumit kasutades läbi tiigli (5.1), mille põhi on kaetud diatomiidiga (4.6). Tiiglit pestakse mitu korda 0,3M lämmastikhappega (4.4) kuni värvusetu filtraadi saamiseni.Filtraat ja pesulahus viiakse 500 ml keeduklaasi. Segatakse ja lisatakse 25 ml 0,15M raud(II)sulfaadi lahust (4.8). Kui filtraat muutub pärast raud(II)sulfaadi lisamist kollaseks, lisatakse 3 ml 15M ortofosforhapet (4.7).Büreti abil tiitritakse raud(II)sulfaadi liig 0,02M kaaliumpermanganaadi lahusega (4.9), kuni segu muutub roosaks ja värvus jääb püsima üheks minutiks. Samadel tingimustel viiakse läbi pimekatse, jättes välja ainult uuritava proovi.Märkus:Oksüdeeritud lahus ei tohi puutuda kokku kummiga.8. TULEMUSTE ARVUTAMINE1 ml 0,02M kaaliumpermanganaadi lahust vastab 1,099 mg mangaanile (Mn). Mangaani protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:Mn=× 0,1099 ×Va × Mkus:Xb on võrdluslahuse puhul kasutatud permanganaadi maht (ml);Xs on uuritava proovi puhul kasutatud permanganaadi maht (ml);V on meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud ekstraktlahuse maht (ml);a on ekstraktist võetud alikvootse osa maht (ml);M on uuritava proovi mass (g).Meetod 10.10 MOLÜBDEENI GRAVIMEETRILINE MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES 8-HÜDROKSÜKINOLIINIGA1. ULATUSKäesolev meetod on molübdeeni määramiseks väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolevat meetodit kasutatakse meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud väetiseproovide ekstraktide puhul, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse molübdeenisisalduse näitamist.3. PÕHIMÕTEMolübdeeni tase määratakse molübdenüüloksinaadina sadestamisega eritingimustel.4. REAKTIIVID4.1. Väävelhappelahus, umbes 1M.55 ml väävelhapet (H2SO4, ρ = 1,84 g/ml) valatakse ettevaatlikult 1-liitrisesse mõõtekolbi, mis sisaldab 800 ml vett. Segatakse. Pärast jahutamist täiendatakse 1 liitrini. Segatakse.4.2. Ammooniumhüdroksiidi lahjendatud lahus (1: 3).1 mahuosa kontsentreeritud ammoniaagilahust (NH4OH, ρ = 0,9 g/ml) segatakse 3 mahuosa veega.4.3. Äädikhappe lahjendatud lahus (1: 3).1 mahuosa kontsentreeritud äädikhapet (99,7 % CH3COOH, ρ = 1,049 g/ml) segatakse 3 mahuosa veega.4.4. Etüleendiamiintetraäädikhappe (EDTA) dinaatriumsoola lahus.5 g Na2EDTA lahustatakse vees 100 ml mõõtkolvis. Täiendatakse märgini ja segatakse.4.5. Puhverlahus.100 ml mõõtkolvis lahustatakse vees 15 ml kontsentreeritud äädikhapet ja 30 g ammooniumatsetaati. Täiendatakse 100 ml-ni.4.6. 8-hüdroksükinoliini (oksiini) lahus.100 ml mõõtkolvis lahustatakse 3 g 8-hüdroksükinoliini 5 ml kontsentreeritud äädikhappes. Lisatakse 80 ml vett. Lisatakse tilkhaaval ammoniaagilahust (4.2), kuni lahus muutub häguseks, seejärel lisatakse äädikhapet (4.3), kuni lahus muutub uuesti selgeks.Täiendatakse veega 100 ml-ni.5. SEADMED5.1. Filtertiigel P16/ISO4793, poorsusega 4, mahuga 30 ml.5.2. Klaaselektroodiga pH-meeter.5.3. Kuivatuskapp, temperatuur 130—135oC.6. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINE6.1. Molübdeenilahuse valmistamine. Vaata meetod 10.1 ja meetod 10.2.7. ANALÜÜSI KÄIK7.1. Analüüsilahuse valmistamine.Alikvootne osa, mis sisaldab 25—100 mg Mo, pannakse 250 ml keeduklaasi. Täiendatakse veega 50 ml-ni.Lahuse pH reguleeritakse 5-le, lisades tilkhaaval väävelhappelahust (4.1). Lisatakse 15 ml EDTA lahust (4.4) ja seejärel 5 ml puhverlahust (4.5). Täiendatakse veega umbes 80 ml-ni.7.2. Sademe saamine ja pesemine.Sademe saamine.Lahust kuumutatakse nõrgalt. Pideval segamisel lisatakse oksiini lahus (4.6). Sadestamist jätkatakse seni, kuni sademe tekkimist enam ei täheldata. Lisatakse veel reaktiivi, kuni supernatantlahus muutub kollakaks. Harilikult piisab 20 ml kogusest. Jätkatakse sademe nõrka kuumutamist kahe-kolme minuti jooksul.Filtrimine ja pesemine.Filtritakse läbi filtertiigli (5.1). Loputatakse mitu korda 20 ml kuuma veega. Loputusvesi peaks järk-järgult muutuma värvusetuks, mis viitab sellele, et oksiini selles enam ei ole.7.3. Sademe kaalumine.Sade kuivatatakse temperatuuril 130—135oC konstantse massini (vähemalt 1 tund).Lastakse eksikaatoris jahtuda ja seejärel kaalutakse.8. TULEMUSTE ARVUTAMINE1 mg molübdenüüloksinaati MoO2(C9H6ON)2 vastab 0,2305 mg molübdeenile.Molübdeeni protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:Mo= X × 0,02305 ×V × Da × Mkus:X on molübdenüüloksinaadi sademe mass (mg);V on meetodi 10.1 või 10.2 järgi saadud ekstraktlahuse maht (ml);a on viimasest lahjendusest võetud alikvootse osa maht (ml);D on alikvootse osa lahjendustegur;M on uuritava proovi mass (g).Meetod 10.11 TSINGI AATOMABSORPTSIOONSPEKTROMEETRILINE MÄÄRAMINE VÄETISEEKSTRAKTIDES1. ULATUSKäesolev meetod on tsingi määramiseks väetiseekstraktides.2. RAKENDUSALAKäesolevat meetodit kasutatakse meetodite 10.1 ja 10.2 järgi saadud väetiseproovide ekstraktide puhul, kui direktiiviga 89/530/EMÜ nõutakse tsingisisalduse näitamist.3. PÕHIMÕTEPärast ekstraktide asjakohast töötlemist ja lahjendamist määratakse tsingi sisaldus aatomabsorptsioonspektromeetriliselt.4. REAKTIIVID4.1. Soolhappe lahus, umbes 6M.Vaata meetod 10.4, punkt 4.1.4.2. Soolhappe lahus, umbes 0,5M.Vaata meetod 10.4, punkt 4.2.4.3. Lantaani soola lahus (10 g La liitri kohta)Vaata meetod 10.4, punkt 4.3.4.4. Tsingi kaliibrimislahused.4.4.1. Tsingi põhilahus (1000 μg/ml).1000 ml mõõtkolvis lahustatakse 1 g tsingipulbrit või -viilmeid, kaalutud 0,1 mg täpsusega, 25 ml 6M soolhappes (4.1). Kui tsink on täielikult lahustunud, täiendatakse veega märgini ja segatakse hoolikalt.4.4.2. Tsingi töölahus (100 μg/ml).200 ml mõõtkolvis lahustatakse 20 ml põhilahust (4.4.1) soolhappe 0,5M lahuses (4.2). Täiendatakse soolhappe 0,5M lahusega märgini ja segatakse põhjalikult.5. SEADMEDAatomabsorptsioonspektromeeter.Vaata meetod 10.4, punkt 5. Instrumendile peab olema paigaldatud valgusallikas, mis kiirgab tsingi määramiseks vajalikku valgust (213,8 nm). Spektromeeter peab võimaldama null-nivoo korrigeerimist.6. ANALÜÜSITAVA LAHUSE VALMISTAMINE6.1. Tsingi ekstraktlahus.Vaata meetodid 10.1 ja/või 10.2.6.2. Analüüsilahuse valmistamine.Vaata meetod 10.4, punkt 6.2. Analüüsilahus peab sisaldama 10 % (mahu järgi) lantaani soola lahust (4.3).7. ANALÜÜSI KÄIK7.1. Võrdluslahuse valmistamine.Vaata meetod 10.4, punkt 7.1. Võrdluslahus peab sisaldama 10 % (mahu järgi) lantaani soola lahust (4.3), mida kasutati punktis 6.2.7.2. Kaliibrimislahuste valmistamine.Vaata meetod 10.4, punkt 7.2.Määramiseks optimaalsete kontsentratsioonidega, 0—5 μg tsinki ml kohta, lahuste saamiseks pannakse 100 ml mõõtekolbidesse vastavalt 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ja 5 ml töölahust (4.4.2). Vajadusel reguleeritakse soolhappe kontsentratsiooni nii, et see oleks analüüsilahuse omale võimalikult lähedane. Igasse mõõtekolbi lisatakse 10 ml punktis 6.2 kasutatud lantaani soola lahust. Täiendatakse 100 ml-ni soolhappe 0,5M lahusega (4.2) ja segatakse hoolikalt. Need lahused sisaldavad vastavalt 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ja 5 μg tsinki milliliitri kohta.7.3. Määramine.Vaata meetod 10.4, punkt 7.3. Spektromeeter (5) valmistatakse ette mõõtmiseks lainepikkusel 213,8 nm.8. TULEMUSTE ARVUTAMINEVaata meetod 10.4, punkt 8.Tsingi protsendimäär väetises arvutatakse järgmiselt:Zn=X− X/.Meetodi 10.3 kasutamise puhul:Zn=X– X/.kus:Zn on tsingi protsentuaalne sisaldus väetises;Xs on analüüsilahuse kontsentratsioon, μg/ml;Xb on võrdluslahuse kontsentratsioon, μg/ml;V on meetodiga 10.1 või 10.2 saadud ekstraktlahuse maht (ml);D on punktis 6.2 läbiviidud lahjendusele vastav lahjendustegur;M on meetodi 10.1 või 10.2 järgi võetud uuritava proovi mass grammides.Lahjendusteguri D arvutamine: kui a1, a2, a3, …, ai ja a on järjestikused alikvootsed osad ja v1, v2, v3, …, vi ja 100 nende mahud milliliitrites vastaval lahjendamisel, siis lahjendustegur D võrdub:D =××× ··· ××."--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2002/28/EÜ, 19. märts 2002, millega muudetakse nõukogu direktiivi 2000/29/EÜ (taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta) teatavaid lisasid

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0028

Euroopa Liidu Teataja L 077 , 20/03/2002 Lk 0023 - 0025

		Komisjoni direktiiv 2002/28/EÜ,19. märts 2002,millega muudetakse nõukogu direktiivi 2000/29/EÜ (taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta) teatavaid lisasidEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 8. mai 2000. aasta direktiivi 2000/29/EÜ taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2001/33/EÜ, [2] eriti selle artikli 14 punkti c,võttes arvesse asjaomaste liikmesriikide nõusolekutning arvestades järgmist:(1) Ühendkuningriigi poolt ajakohastatud vaatluste põhjal edastatud teabest selgub, et Ühendkuningriigis tuleb muuta Dendroctonus micans Kugelani suhtes tunnustatud kaitstud ala.(2) Ühendkuningriigi poolt beet necrotic yellow vein viruse olemasolu kohta esitatud teabest selgub, et enam ei ole asjakohane käsitada kogu Ühendkuningriiki beet necrotic yellow vein viruse suhtes kaitstud alana, vaid see ala peaks piirduma üksnes Põhja-Iirimaaga.(3) Itaalia poolt esitatud teabest selgub, et Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. suhtes kaitstud ala kirjeldust tuleks muuta, et võtta arvesse kõnealuse organismi praegust levikut.(4) Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. peremeestaimede suhtes kaitstud ala kirjeldust tuleks täidetavate erinõuete osas muuta, et võtta arvesse kõnealuse organismi praegust levikut.(5) Prantsusmaa poolt Matsucoccus feytaudi Duc. kohta esitatud teabest selgub, et enam ei ole asjakohane säilitada kõnealuse organismi suhtes kaitstud ala.(6) Seepärast tuleks direktiivi 2000/29/EÜ vastavalt muuta.(7) Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise taimetervise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 2000/29/EÜ I, II, III ja IV lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. märtsiks 2002. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. aprillist 2002.Kui liikmesriigid võtavad need õigusnormid vastu, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad viivitamata komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti. Komisjon teavitab sellest teisi liikmesriike.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 19. märts 2002Komisjoni nimelkomisjoni liigeDavid Byrne[1] EÜT L 169, 10.7.2000, lk 1.[2] EÜT L 127, 9.5.2001, lk 42.--------------------------------------------------LISA1. I lisa B osa punkti b alapunktis 1 asendatakse parempoolse veeru kanne "UK" kandega "UK (Põhja-Iirimaa)".2. II lisa B osa muudetakse järgmiselt.a) Rubriigi a punktis 3 asendatakse kolmanda veeru kanne järgmisega:"EL, IRL, UK (Šotimaa, Põhja-Iirimaa, Jersey, Inglismaa: järgmised krahvkonnad, ringkonnad ja kohalikud omavalitsusüksused: Barnsley, Bath ja North East Somerset, Bedfordshire, Bournemouth, Bracknell Forest, Bradford, Bristol, Brighton ja Hove, Buckinghamshire, Calderdale, Cambridgeshire, Cornwall, Cumbria, Darlington, Devon, Doncaster, Dorset, Durham, East Riding of Yorkshire, East-Sussex, Essex, Gateshead, Greater London, Hampshire, Hartlepool, Hertfordshire, Kent, Kingston upon Hull, Kirklees, Leeds, Leicester City, Lincolnshire, Luton, Medway Council, Middlesbrough, Milton Keynes, Newbury, Newcastle upon Tyne, Norfolk, Northamptonshire, Northumberland, North Lincolnshire, North East Lincolnshire, North Tyneside, North West Somerset, Nottingham City, Nottinghamshire, Oxfordshire, Peterborough, Plymouth, Poole, Portsmouth, Reading, Redcar ja Cleveland, Rotherham, Rutland, Sheffield, Slough, Somerset, Southend, Southampton, South Tyneside, Stockton-on-Tees, Suffolk, Sunderland, Surrey, Swindon, Thurrock, Torbay, Wakefield, West Sussex, Windsor ja Maidenhead, Wokingham, York, Mani saar, Wighti saar, Scilly saared ning krahvkondade, ringkondade ja omavalitsusüksuste järgmised osad; Derby City: omavalitsusüksuse osa, mis jääb maantee A52(T) põhjapiirist põhja poole koos omavalitsuse osaga, mis jääb maantee A6(T) põhjapiirist põhja poole; Derbyshire: krahvkonna osa, mis jääb maantee A52(T) põhjapiirist põhja poole koos krahvkonna osaga, mis jääb maantee A6(T) põhjapiirist põhja poole; Gloucestershire: krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole; Leicestershire: krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole koos krahvkonna osaga, mis jääb maantee B4114 idapiirist ida poole ja krahvkonna osaga, mis jääb kiirtee M1 idapiirist ida poole; North Yorkshire: kogu krahvkond, välja arvatud krahvkonna osa, mis moodustab Craveni ringkonna; South Gloucestershire: omavalitsusüksuse osa, mis jääb kiirtee M4 lõunapiirist lõuna poole; Staffordshire: krahvkonna osa, mis jääb maantee A52(T) idapiirist ida poole ja krahvkonna osa, mis jääb maantee A523 idapiirist ida poole; Warwickshire: krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole; Wiltshire: krahvkonna osa, mis jääb kiirtee M4 lõunapiirist lõuna poole ja krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole)".b) Rubriigi a punkt 7 jäetakse välja.c) Rubriigi b punktis 2 asendatakse kolmanda veeru kanne järgmisega:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruzzi; Apuulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: Forlí-Cesena, Parma; Piacenza ja Rimini provintsid; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguuria; Lombardia; Marche; Molise; Piemonte; Sardiinia; Sitsiilia; Toscana; Trentino-Alto Adige: Bolzano ja Trento autonoomsed provintsid; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: välja arvatud Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara omavalitsusüksused Rovigo provintsis ning Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi omavalitsusüksused Padova provintsis ning Palù, Roverchiara, Legnago (omavalitsusüksuse territooriumi osa, mis asub Transpolesana riigimaanteest kirde pool), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari omavalitsusüksused Verona provintsis), A (Burgenland, Carinthia, Alam-Austria, Tirool (Lientzi haldusüksus), Steiermark, Viin), P, FI, UK (Põhja-Iirimaa, Mani saar ja Kanalisaared)".3. III lisa B osa punkti b alapunktis 1 asendatakse parempoolse veeru kanne järgmisega:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruzzi; Apuulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: Forlí-Cesena, Parma; Piacenza ja Rimini provintsid; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguuria; Lombardia; Marche; Molise; Piemonte; Sardiinia; Sitisiilia; Toscana; Trentino-Alto Adige: Bolzano ja Trento autonoomsed provintsid; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: välja arvatud Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara omavalitsusüksused Rovigo provintsis ning Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S.Urbano, Boara Pisani, Masi omavalitsusüksused Padova provintsis ning Palù, Roverchiara, Legnago (omavalitsusüksuse territooriumi osa, mis asub Transpolesana riigimaanteest kirde pool), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari omavalitsusüksused Verona provintsis), A (Burgenland, Carinthia, Alam-Austria, Tirool (Lientzi haldusüksus), Steiermark, Viin), P, FI, UK (Põhja-Iirimaa, Mani saar ja Kanalisaared)".4. IV lisa B osa muudetakse järgmiselt.a) Punktide 1, 7 ja 14.1 kolmanda tulba kanne asendatakse järgmisega:"EL, IRL, UK (Šotimaa, Põhja-Iirimaa, Jersey, Inglismaa: järgmised krahvkonnad, ringkonnad ja kohalikud omavalitsusüksused: Barnsley, Bath ja North East Somerset, Bedfordshire, Bournemouth, Bracknell Forest, Bradford, Bristol, Brighton ja Hove, Buckinghamshire, Calderdale, Cambridgeshire, Cornwall, Cumbria, Darlington, Devon, Doncaster, Dorset, Durham, East Riding of Yorkshire, East-Sussex, Essex, Gateshead, Greater London, Hampshire, Hartlepool, Hertfordshire, Kent, Kingston upon Hull, Kirklees, Leeds, Leicester City, Lincolnshire, Luton, Medway Council, Middlesbrough, Milton Keynes, Newbury, Newcastle upon Tyne, Norfolk, Northamptonshire, Northumberland, North Lincolnshire, North East Lincolnshire, North Tyneside, North West Somerset, Nottingham City, Nottinghamshire, Oxfordshire, Peterborough, Plymouth, Poole, Portsmouth, Reading, Redcar ja Cleveland, Rotherham, Rutland, Sheffield, Slough, Somerset, Southend, Southampton, South Tyneside, Stockton-on-Tees, Suffolk, Sunderland, Surrey, Swindon, Thurrock, Torbay, Wakefield, West Sussex, Windsor and Maidenhead, Wokingham, York, Mani saar, Wighti saar, Scilly saared ning krahvkondade, ringkondade ja omavalitsusüksuste järgmised osad; Derby City: omavalitsusüksuse osa, mis jääb maantee A52(T) põhjapiirist põhja poole koos omavalitsuse osaga, mis jääb maantee A6(T) põhjapiirist põhja poole; Derbyshire: krahvkonna osa, mis jääb maantee A52(T) põhjapiirist põhja poole koos krahvkonna osaga, mis jääb maantee A6(T) põhjapiirist põhja poole; Gloucestershire: krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole; Leicestershire: krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole koos krahvkonna osaga, mis jääb maantee B4114 idapiirist ida poole ja krahvkonna osa, mis jääb kiirtee M1 idapiirist ida poole; North Yorkshire: kogu krahvkond, välja arvatud krahvkonna osa, mis moodustab Craveni ringkonna; South Gloucestershire: omavalitsusüksuse osa, mis jääb kiirtee M4 lõunapiirist lõuna poole; Staffordshire: krahvkonna osa, mis jääb maantee A52(T) idapiirist ida poole ja krahvkonna osa, mis jääb maantee A523 idapiirist ida poole; Warwickshire: krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole; Wiltshire: krahvkonna osa, mis jääb kiirtee M4 lõunapiirist lõuna poole ja krahvkonna osa, mis jääb Fosse Way Roman maantee idapiirist ida poole)".b) Punktid 6.2 ja 14.7 jäetakse välja.c) Punktides 20.1, 20.2, 22, 23, 25.1, 25.2, 26, 27.1, 27.2, ja 30 asendatakse kolmanda tulba kanne "UK" kandega "UK (Põhja-Iirimaa)".d) Punktis 21 asendatakse teise tulba punkti a kanne järgmisega:"taimed on pärit järgmistelt kaitstud aladelt: E, F (Korsika), IRL, I (Abruzzi; Apuulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: Forlí-Cesena, Parma; Piacenza ja Rimini provintsid; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguuria; Lombardia; Marche; Molise; Piemonte; Sardiinia; Sitsiilia; Toscana; Trentino-Alto Adige: Bolzano ja Trento autonoomsed provintsid; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: välja arvatud Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara omavalitsusüksused Rovigo provintsis ning Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S.Urbano, Boara Pisani, Masi omavalitsusüksused Padova provintsis ning Palù, Roverchiara, Legnago (omavalitsusüksuse territooriumi osa, mis asub Transpolesana riigimaanteest kirde pool), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari omavalitsusüksused Verona provintsis), A (Burgenland, Carinthia, Alam-Austria, Tirool (Lientzi haldusüksus), Steiermark, Viin), P, FI, UK (Põhja-Iirimaa, Mani saar ja Kanalisaared) või".e) Punktis 21 asendatakse kolmanda veeru kanne järgmisega:"E, F (Korsika, IRL, I (Abruzzi; Apuulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: Forlí-Cesena, Parma, Piacenza ja Rimini provintsid; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguuria; Lombardia; Marche; Molise; Piemonte; Sardiinia; Sitisiilia; Toscana; Trentino-Alto Adige: Bolzano and Trento autonoomsed provintsid; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: välja arvatud Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara omavalitsusüksused Rovigo provintsis ning Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S.Urbano, Boara Pisani, Masi omavalitsusüksused Padova provintsis ning Palù, Roverchiara, Legnago (omavalitsusüksuse territooriumi osa, mis asub Transpolesana riigimaanteest kirde pool), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari omavalitsusüksused Verona provintsis), A (Burgenland, Carinthia, Alam-Austria, Tirool (Lientzi haldusüksus), Steiermark, Viin), P, FI, UK (Põhja-Iirimaa, Mani saar ja Kanalisaared)".--------------------------------------------------


title: Nõukogu Direktiiv, 4. detsember 1990, millega Saksamaa ühinemise tõttu muudetakse teatavaid kutsekvalifikatsiooni tunnustamist käsitlevaid direktiive

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31990L0658

Euroopa Liidu Teataja L 353 , 17/12/1990 Lk 0073 - 0076 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 3 Lk 0079  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 3 Lk 0079

		Nõukogu direktiiv,4. detsember 1990,millega Saksamaa ühinemise tõttu muudetakse teatavaid kutsekvalifikatsiooni tunnustamist käsitlevaid direktiive(90/658/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 49, artikli 57 lõiget 1 ja lõike 2 esimest ja kolmandat lauset ning artiklit 66,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:Saksamaa ühinemise tõttu tuleks teha teatavaid muudatusi direktiividesse 75/362/EMÜ, [4] 77/452/EMÜ, [5] 78/686/EMÜ, [6] 78/1026/EMÜ [7] ja 80/154/EMÜ, [8] viimati muudetud direktiiviga 89/594/EMÜ [9] ja direktiiviga 89/595/EMÜ, [10] mis käsitlevad arstide, üldõdede, hambaarstide, veterinaaride ja ämmaemandate diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist, direktiivi 85/433/EMÜ, [11] muudetud direktiiviga 85/584/EMÜ, [12] ja direktiivi 85/384/EMÜ, [13] viimati muudetud direktiiviga 86/17/EMÜ, [14] mis käsitlevad farmaatsia- ja arhitektuurialaste diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist, ning direktiivi 75/363/EMÜ, [15] viimati muudetud direktiiviga 89/594/EMÜ, mis käsitleb arstide tegevusega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamist;Saksamaa ühinemise päevast alates kohaldatakse ühenduse õigusakte endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil täies ulatuses;kõnealuseid direktiive tuleb muuta, et võtta arvesse kõnealuse territooriumi erilist olukorda;kooskõlas omandatud õiguste põhimõttega tuleks nende Saksamaa kodanike diplomeid, tunnistusi või muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente, kes asuvad sellel territooriumil ja tegutsevad oma kutsealal enne Saksamaa ühinemist alustatud ja koolitust käsitlevatele ühenduse eeskirjadele mitte vastava koolituse alusel, tunnustada samadel tingimustel kui neid dokumente, mida kohaldati liikmesriikide teiste kodanike suhtes kõnealuste direktiivide vastuvõtmise või ühendusega ühinemise ajal;ühenduse tasandil tuleb kaitsta õigusi, mille on omandanud selliste kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide omanikud, mida neid diplomeid väljaandnud liikmesriikide eeskirjades tehtud muudatuste tõttu enam välja ei anta; selline säte lisati direktiiviga 89/594/EMÜ enamikesse diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist käsitlevatesse direktiividesse; seda tuleks muutmata kujul kohaldada endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumilt pärinevate Saksamaa kodanike suhtes; samalaadne säte tuleks inkorporeerida ka direktiivi 85/433/EMÜ, mis käsitleb farmaatsiaalaste diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist;enamik endise Saksa Demokraatliku Vabariigi väljaantud diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist käsitlevaid erisätteid kaotas pärast Saksamaa ühinemist oma asjakohasuse; need tuleks kehtetuks tunnistada,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 75/362/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 punkti a alapunktis 3 jäetakse sõna "Saksamaal" välja.2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 9a1. Nende liikmesriikide kodanike puhul, kelle meditsiinialased diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta kõikidele direktiivi 75/363/EMÜ artiklis 1 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist,- need annavad omanikule õiguse tegutseda arstina kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused ja mida on nimetatud artikli 3 punkti a alapunktides 1 ja 2, ja- nendega kaasneb Saksamaa pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistus selle kohta, et kõnealused kodanikud on nimetatud tegevusalal Saksamaal tulemuslikult ja seadusekohaselt tegutsenud vähemalt kolmel järjestikusel aastal tunnistuse väljaandmisele eelnenud viie aasta jooksul.2. Nende liikmesriikide kodanike puhul, kelle eriarsti diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta direktiivi 75/363/EMÜ artiklites 2–5 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne direktiivi 75/363/EMÜ artikli 9 lõike 1 teises lõigus sätestatud tähtaega, ja- need võimaldavad tegutseda eriarstina kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused ja mida on nimetatud artiklites 5 ja 7.Siiski võivad liikmesriigid nõuda, et kõnealuste diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentidega kaasneks Saksamaa pädevate asutuste väljaantud tunnistus, mis tõendab, et tunnistuse omanik on kõnealusel tegevusalal eriarstina tegutsenud perioodi jooksul, mis on kaks korda nii pikk kui Saksamaa territooriumil saadud erikoolituse ja direktiivis 75/363/EMÜ sätestatud minimaalse koolituse kestuse vahe, kui need ei vasta direktiivi 75/363/EMÜ artiklites 4 ja 5 sätestatud koolituse miinimumperioodidele."Artikkel 2"Endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil peab Saksamaa võtma artiklite 2–5 järgmiseks vajalikud meetmed 18 kuu jooksul alates ühinemisest."Artikkel 3Direktiivi 77/452/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 punkti a teises taandes jäetakse sõna "Saksamaal" välja.2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 4aNende liikmesriikide kodanike puhul, kelle üldõe diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta kõikidele direktiivi 77/453/EMÜ artiklis 1 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist,- need annavad omanikule õiguse tegutseda üldõena kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui artikli 3 punktis a nimetatud tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused, ja- nendega kaasneb Saksamaa pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistus selle kohta, et kõnealused kodanikud on üldõena Saksamaal tulemuslikult ja seadusekohaselt tegutsenud vähemalt kolmel aastal tunnistuse väljaandmisele eelnenud viie aasta jooksul. Tegevuse hulka on pidanud kuuluma ka täielik vastutus patsiendi hooldusravi kavandamise, korraldamise ja läbiviimise eest."Artikkel 4Direktiivi 78/686/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 punktis a jäetakse sõna "Saksamaal" all välja järgmine:- esitus kahe nummerdatud punkti kujul,- punkti 2 tekst.2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 7a1. Nende liikmesriikide kodanike puhul, kelle hambaarsti diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta kõikidele direktiivi 78/687/EMÜ artiklis 1 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist,- need annavad omanikule õiguse tegutseda hambaarstina kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui artikli 3 punktis a nimetatud tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused, ja- nendega kaasneb Saksamaa pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistus selle kohta, et kõnealused kodanikud on nimetatud tegevusalal Saksamaal tulemuslikult ja seadusekohaselt tegutsenud vähemalt kolmel järjestikusel aastal tunnistuse väljaandmisele eelnenud viie aasta jooksul.2. Nende liikmesriikide kodanike puhul, kelle erihambaarsti diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta direktiivi 78/687/EMÜ artiklites 2 ja 3 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist, ja- need annavad dokumendi omanikule õiguse tegutseda erihambaarstina kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui artikli 5 lõigetes 1 ja 2 nimetatud tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused.Siiski võivad liikmesriigid nõuda, et kõnealuste diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentidega kaasneks Saksamaa pädevate asutuste väljaantud tunnistus, mis tõendab, et tunnistuse omanik on kõnealusel tegevusalal spetsialiseerunud hambaarstina tegutsenud perioodi jooksul, mis on kaks korda nii pikk kui Saksamaa territooriumil saadud erikoolituse ja direktiivis 78/687/EMÜ sätestatud minimaalse koolituse kestuse vahe, kui need ei vasta direktiivi 78/687/EMÜ artiklis 2 sätestatud koolituse miinimumperioodidele."Artikkel 5Direktiivi 78/1026/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 punktis a jäetakse sõna "Saksamaal" all välja järgmine:- esitus kahe nummerdatud punkti kujul,- punkti 2 tekst.2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 4aNende liikmesriikide kodanike puhul, kelle veterinaarmeditsiini alased diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta kõikidele direktiivi 78/1027/EMÜ artiklis 1 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist,- need annavad omanikule õiguse tegutseda veterinaarina kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui artikli 3 punktis a nimetatud tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused, ja- nendega kaasneb Saksamaa pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistus selle kohta, et kõnealused kodanikud on nimetatud tegevusalal Saksamaal tulemuslikult ja seadusekohaselt tegutsenud vähemalt kolmel järjestikusel aastal tunnistuse väljaandmisele eelnenud viie aasta jooksul."Artikkel 6Direktiivi 80/154/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 punktis a jäetakse sõna "Saksamaal" all välja järgmine:- esitus kahe taande kujul,- teise taande tekst.2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 5a1. Nende liikmesriikide kodanike puhul, kelle ämmaemanda diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta kõikidele direktiivi 80/155/EMÜ artiklis 1 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist,- need annavad omanikule õiguse tegutseda ämmaemandana kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui artikli 3 punktis a nimetatud tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused, ja- nendega kaasneb Saksamaa pädevate ametiasutuste väljaantud tunnistus selle kohta, et kõnealused kodanikud on nimetatud tegevusalal Saksamaal tulemuslikult ja seadusekohaselt tegutsenud vähemalt kolmel aastal tunnistuse väljaandmisele eelnenud viie aasta jooksul.2. Nende liikmesriikide kodanike puhul, kelle ämmaemanda diplomid, tunnistused ja muud kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid tõendavad koolitust, mis on saadud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis vastab kõikidele direktiivi 80/155/EMÜ artiklis 1 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, kuid mida artikli 2 kohaselt tunnustatakse üksnes juhul, kui seda täiendab artiklis 4 nimetatud kutsepraktika, tunnustavad kõik liikmesriigid peale Saksamaa kõnealuseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente piisava tõendina, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist, ja- nendega kaasneb tunnistus selle kohta, et kõnealused kodanikud on nimetatud tegevusaladel Saksamaal tulemuslikult ja seadusekohaselt tegutsenud vähemalt kahel aastal tunnistuse väljaandmisele eelnenud viie aasta jooksul."Artikkel 7Direktiivi 85/433/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 4 punktis a jäetakse sõna "Saksamaal" all välja järgmine:- esitus kahe nummerdatud punkti kujul,- punkti 2 tekst.2. Artiklit 6 muudetakse järgmiselt:- senine tekst muudetakse lõikeks 1,- lisatakse lõige 2:"2. Farmaatsiaalaseid diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente, mille on liikmesriikide kodanikele välja andnud teised liikmesriigid ja mis vastavad kõikidele direktiivi 85/432/EMÜ artiklis 2 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, kuid ei ole kooskõlas artiklis 4 sätestatud nimetustega, käsitletakse käesoleva direktiivi kohaldamisel kõnealuses artiklis nimetatud diplomitena, kui neile on lisatud tunnistus, mis tõendab käesoleva direktiivi artiklis 2 nimetatud direktiivi 85/432/EMÜ sätetele vastavat koolitust, ning dokumendid väljaandnud liikmesriigid peavad neid käsitlema käesoleva direktiivi artiklis 4 sätestatud nimetustele vastavatena."3. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 6aFarmaatsiaalaseid diplomeid, tunnistusi ja muid ülikooliharidust või samaväärset kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente, mis tõendavad koolitust, mille liikmesriikide kodanikud on saanud endise Saksa Demokraatliku Vabariigi territooriumil ja mis ei vasta kõikidele direktiivi 85/432/EMÜ artiklis 2 sätestatud koolituse miinimumnõuetele, käsitletakse nendele nõuetele vastavate diplomitena, kui:- need on antud seoses koolitusega, mis algas enne Saksamaa ühinemist,- need annavad omanikule õiguse tegutseda farmatseudina kogu Saksamaa territooriumil samadel tingimustel kui artikli 4 punktis c nimetatud tunnistused, mille on välja andnud Saksamaa pädevad ametiasutused, ja- neile on lisatud tunnistus, milles märgitakse, et diplomi omanik on tunnistuse väljaandmisele eelneva viie aasta jooksul olnud Saksamaal vähemalt kolm järjestikust aastat tegelikult ja seaduslikult mõne direktiivi 85/432/EMÜ artikli 1 lõikes 2 nimetatud tegevusega hõivatud, tingimusel et kõnealune tegevus on kõnealuses liikmesriigis reguleeritud."Artikkel 8Direktiivi 85/384/EMÜ artikkel 6 jäetakse välja.Artikkel 9Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed hiljemalt 1. juulil 1991. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 10Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 4. detsember 1990Nõukogu nimeleesistujaG. De Michelis[1] EÜT L 266, 28.9.1990, lk 12, muudetud 28. novembril 1990.[2] 24. oktoobril 1990 esitatud arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja 21. novembri 1990. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] 20. novembril 1990 esitatud arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[4] EÜT L 167, 30.6.1975, lk 1.[5] EÜT L 176, 15.7.1977, lk 1.[6] EÜT L 233, 24.8.1978, lk 1.[7] EÜT L 362, 23.12.1978, lk 1.[8] EÜT L 33, 11.2.1980, lk 1.[9] EÜT L 341, 23.11.1989, lk 19.[10] EÜT L 341, 23.11.1989, lk 30.[11] EÜT L 253, 24.9.1985, lk 37.[12] EÜT L 372, 31.12.1985, lk 42.[13] EÜT L 223, 21.8.1985, lk 15.[14] EÜT L 27, 1.2.1986, lk 71.[15] EÜT L 167, 30.6.1975, lk 14.--------------------------------------------------


Tähtis õiguslik teade

|

32002L0041

Komisjoni direktiiv 2002/41/EÜ, 17. mai 2002, mis kohandab tehnika arenguga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/1/EÜ kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite maksimaalse valmistajakiiruse, maksimaalse pöördemomendi ja mootori maksimaalse kasuliku võimsuse kohta

Euroopa Liidu Teataja L 133 , 18/05/2002 Lk 0017 - 0020 CS.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 ET.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 HU.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 LT.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 LV.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 MT.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 PL.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 SK.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476 SL.ES Peatükk 13 Köide 29 Lk 473  - 476

		Komisjoni direktiiv 2002/41/EÜ,17. mai 2002,mis kohandab tehnika arenguga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/1/EÜ kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite maksimaalse valmistajakiiruse, maksimaalse pöördemomendi ja mootori maksimaalse kasuliku võimsuse kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 30. juuni 1992. aasta direktiivi 92/61/EMÜ [1] kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite tüübikinnituse kohta, viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/7/EÜ, [2] eriti selle artiklit 16,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2. veebruari 1995. aasta direktiivi 95/1/EÜ [3] kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite maksimaalse valmistajakiiruse, maksimaalse pöördemomendi ja mootori maksimaalse kasuliku võimsuse kohta, eelkõige selle artiklit 4,ning arvestades järgmist:(1) Direktiiv 95/1/EÜ on üks mitmest üksikdirektiivist EÜ tüübikinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati direktiiviga 92/61/EMÜ. Seetõttu kehtivad direktiivi 95/1/EÜ kohaldamisel sõidukite süsteeme, osi ja eraldi seadmestikke käsitleva direktiivi 92/61/EMÜ sätted.(2) Et tagada tüübikinnitussüsteemi igakülgne nõuetekohane toimimine, tuleb direktiivi 95/1/EÜ teatavaid nõudeid selgitada või täiendada.(3) Seetõttu on oluline kindlaks määrata katseprotokolli kantavad väärtused, tagamaks direktiivi 95/1/EÜ ühtse rakendamise ottomootoriga mopeedide, mootorrataste ja kolmerattaliste sõidukite ning diiselmootoriga kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite korral.(4) Seepärast tuleb direktiivi 95/1/EÜ vastavalt muuta.(5) Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas nõukogu direktiivi 70/156/EMÜ, [4] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2001/116/EÜ, [5] artikli 13 alusel moodustatud tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 95/1/EÜ lisasid muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 21. Alates 1. juulist 2003 ei tohi liikmesriigid maksimaalse valmistajakiiruse, maksimaalse pöördemomendi ja mootori maksimaalse kasuliku võimsusega seotud põhjustel:- keelduda EÜ tüübikinnituse andmisest kahe- või kolmerattalise mootorsõiduki tüübile või- keelata kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite registreerimist, müüki või kasutuselevõtmist;kui maksimaalne valmistajakiirus, maksimaalne pöördemoment ja mootori maksimaalne kasulik võimsus vastavad direktiivi 95/1/EÜ nõuetele, arvestades käesoleva direktiiviga tehtud muudatusi.2. Alates 1. jaanuarist 2004 ei anna liikmesriigid EÜ tüübikinnitust ühelegi uuele kahe- või kolmerattalise mootorsõiduki tüübile maksimaalse valmistajakiiruse, maksimaalse pöördemomendi ja mootori maksimaalse kasuliku võimsusega seotud põhjustel, kui käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 95/1/EÜ nõuded ei ole täidetud.Artikkel 31. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juuniks 2003. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.Artikkel 4Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 17. mai 2002Komisjoni nimelkomisjoni liigeErkki Liikanen[1] EÜT L 225, 10.8.1992, lk 72.[2] EÜT L 106, 3.5.2000, lk 1.[3] EÜT L 52, 8.3.1995, lk 1.[4] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[5] EÜT L 18, 21.1.2002, lk 1.--------------------------------------------------LISADirektiivi 95/1/EÜ lisasid muudetakse järgmiselt.1. I lisa muudetakse järgmiselt:a) punkti 5 teine ridaasendatakse järgmisega:"Õhurõhk: 97 ± 10 kPa."b) punkti 5 viies rida asendatakse järgmisega:"Keskmine tuulekiirus mõõdetuna 1 m kõrgusel maapinnast: < 3 m/s, lubatud tuulehood < 5 m/s."2. II lisa muudetakse järgmiselt:a) 1. liite punkti 3.1.2 tabeli 1 märkuse3 esimene lause asendatakse järgmisega:"Radiaator, ventilaator, ventilaatori suue, veepump ja termostaat peavad katsestendil üksteise suhtes paiknema võimalikult samas asendis nagu sõidukil. Kui radiaator, ventilaator, ventilaatori suue, veepump ja/või termostaat paiknevad katsestendil teises asendis kui sõidukil, tuleb asendit katsestendil kirjeldada ja see katseprotokolli märkida."b) 1. liite punkt 4.1 asendatakse järgmisega:"4.1. Tegurite α1 ja α 2 määramineTegurid, millega mootori pöördemomendi ja võimsuse määramiseks tuleb mõõdetud pöördemoment ja võimsus korrutada, arvestades katse ajal kasutatud jõuülekande kasutegurit (tegur α2), saavutamaks olukorra, kus see pöördemoment ja võimsus on punktis 4.2.1 esitatud välisõhu võrdlustingimustes (tegur α1).Võimsuse parandamise valem on järgmine:P= α·α· Pkus:P0 = korrigeeritud võimsus (st võimsus väntvõlli otsal võrdlustingimuste korral)α1 = välisõhu võrdlustingimuste parandustegurα2 = jõuülekande kasuteguri parandustegurP = mõõdetud (vaadeldud) võimsus."c) 1. liite punkt 4.3 asendatakse järgmisega:"4.3. Parandustegurite määramine4.3.1. Teguri α2 määramine- Kui mõõtepunkt on väntvõlli otsal, on parandustegur võrdne 1-ga.- Kui mõõtepunkt ei ole väntvõlli otsal, arvutatakse parandustegur järgmise valemi abil:+++++ TIFF +++++kus nt on mõõtepunkti ja väntvõlli vahel olev jõuülekande kasutegur. See jõuülekande kasutegur nt määratakse jõuülekande iga komponendi kasuteguri nj korrutise kaudu:nt = n·n·· · · ·nJõuülekande iga komponendi kasutegur nj on esitatud järgmises tabelis.Tüüp | Kasutegur || |Hammasratas | Silinderhammasratas | 0,98 |Kaldhammasratas | 0,97 |Koonushammasratas | 0,96 |Kett | Rullkett | 0,95 |Hammaskett | 0,98 |Rihm | Hammastega | 0,95 |V | 0,94 |Hüdrauliline sidur või muundur | Hüdrauliline sidur [1] | 0,92 |Hüdrauliline muundur [1] | 0,92 |4.3.2. Teguri α1 määramine [2]4.3.2.1. Parameetrite T ja Ps määramine parandustegurite α1 jaoksT = sisenenud õhu absoluutne temperatuurPs = kuiv õhurõhk kilopaskalites (kPa), st kogu baromeetriline rõhk, millest on lahutatud veeauru rõhk.4.3.2.2. Tegur α 1Parandustegur a1 saadakse järgmiselt+++++ TIFF +++++See valem kehtib ainult juhul, kui:0,93 ≤ α≤ 1,07Kui tulemus ei mahu ette antud piirväärtuste vahemikku, tuleb saadud parandatud väärtus ja katse tingimused (temperatuur, rõhk) esitada täpselt katseprotokollis."d) 1. liite punktid 4.4 ja 4.5 tühistatakse;e) 1. liite punktis 6.1 asendatakse väärtus "1,5 %"väärtusega"3 %";f) 2. liite punkti 3.1.2 tabeli 1 märkuse 3 esimene lause asendatakse järgmisega:"Radiaator, ventilaator, ventilaatori suue, veepump ja termostaat peavad katsestendil üksteise suhtes paiknema võimalikult samas asendis nagu sõidukil. Kui radiaator, ventilaator, ventilaatori suue, veepump ja/või termostaat paiknevad katsestendil teises asendis kui sõidukil, tuleb asendit katsestendil kirjeldada ja see katseprotokolli märkida."g) 2. liite punkt 4.1 asendatakse järgmisega:"4.1. Tegurite α1 ja a2 määramineTegurid, millega mootori pöördemomendi ja võimsuse määramiseks tuleb mõõdetud pöördemoment ja võimsus korrutada, arvestades katse ajal kasutatud jõuülekande kasutegurit (tegur α2), saavutamaks olukorra, kus see pöördemoment ja võimsus on punktis 4.2.1 esitatud välisõhu võrdlustingimustes (tegur α1).Võimsuse parandamise valem on järgmine:P= α·α· Pkus:P0 = korrigeeritud võimsus (st võimsus väntvõlli otsal võrdlustingimuste korral)α1 = välisõhu võrdlustingimuste parandustegurα 2 = jõuülekande kasuteguri parandustegurP = mõõdetud (vaadeldud) võimsus."h) 3. liite punkti 3.1.3 tabeli 1 märkuse5 esimene lause asendatakse järgmisega:"Radiaator, ventilaator, ventilaatori suue, veepump ja termostaat peavad katsestendil üksteise suhtes paiknema võimalikult samas asendis nagu sõidukil. Kui radiaator, ventilaator, ventilaatori suue, veepump ja/või termostaat paiknevad katsestendil teises asendis kui sõidukil, tuleb asendit katsestendil kirjeldada ja see katseprotokolli märkida."i) 3. liite punkt 4.1 asendatakse järgmisega:"4.1. Tegurite αd ja α2 määramineTegurid, millega mootori pöördemomendi ja võimsuse määramiseks tuleb mõõdetud pöördemoment ja võimsus korrutada, arvestades katse ajal kasutatud jõuülekande kasutegurit (tegur α2), saavutamaks olukorra, kus see pöördemoment ja võimsus on punktis 4.2.1 esitatud välisõhu võrdlustingimustes (tegur αd).Võimsuse parandamise valem on järgmine:P= α·α· Pkus:P0 = korrigeeritud võimsus (st võimsus väntvõlli otsal võrdlustingimuste korral)αd = välisõhu võrdlustingimuste parandustegura2 = jõuülekande kasuteguri parandustegur (vt 2. liide, punkt 4.3.1)P = mõõdetud (vaadeldud) võimsus."j) 3. liite punkti 4.4 pealkiri asendatakse järgmisega:"4.4. Parandusteguri αd määramine (1)"[1] "Kui ei ole lukustatud[2] Katse võib läbi viia reguleeritava temperatuuriga katsekambrites, kus saab kontrollida välisõhu tingimusi.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 2010/14/EL, 3. märts 2010 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, arvates toimeainete hulka heptamaloksüloglükaani (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               4.3.2010

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 53/7

         KOMISJONI DIREKTIIV 2010/14/EL,
   3. märts 2010,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, arvates toimeainete hulka heptamaloksüloglükaani
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kooskõlas direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõikega 2 esitas Elicityl SA 9. mail 2006 Prantsusmaale taotluse toimeaine heptamaloksüloglükaani kandmiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Komisjoni otsusega 2007/560/EÜ (2) kinnitati, et toimik on täielik ning seda võib pidada põhimõtteliselt vastavaks direktiivi 91/414/EMÜ II ja III lisas loetletud andme- ja teabenõuetele.

               (2)

               Kõnealuse toimeaine mõju inimese tervisele ja keskkonnale taotleja kavandatud kasutusviiside puhul on hinnatud vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõigetele 2 ja 4. Määratud referentliikmesriik esitas hindamisaruande projekti 26. juulil 2007.

               (3)

               Liikmesriigid ja Euroopa Toiduohutusamet on esitanud eksperdihinnangud hindamisaruande kohta, mis esitati komisjonile 17. juulil 2009. aastal Euroopa Toiduohutusameti teadusliku aruandena heptamaloksüloglükaani kohta (3). Liikmesriigid ja komisjon vaatasid selle aruande läbi toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees ning see vormistati 27. novembril 2009 komisjoni läbivaatamisaruandena heptamaloksüloglükaani kohta.

               (4)

               Mitme uuringu põhjal on selgunud, et heptamaloksüloglükaani sisaldavad taimekaitsevahendid võib lugeda üldiselt vastavaks direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b ning artikli 5lõikes 3 ettenähtud nõuetele, eriti kasutusviiside puhul, mida on uuritud ja mille kohta on esitatud üksikasjalikud andmed komisjoni aruandes. Seega on asjakohane lisada heptamaloksüloglükaan direktiivi I lisasse, et tagada kõigis liikmesriikides seda toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite kasutuslubade väljaandmine vastavalt kõnealuse direktiivi sätetele.

               (5)

               Ilma et see piiraks direktiiviga 91/414/EMÜ kindlaks määratud kohustusi, mis kaasnevad toimeaine lisamisega I lisasse, tuleks pärast toimeaine loetelusse lisamist anda liikmesriikidele kuus kuud heptamaloksüloglükaani sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivate ajutiste kasutuslubade läbivaatamiseks, et tagada direktiivis 91/414/EMÜ, eriti selle artiklis 13 sätestatud nõuete ja I lisas esitatud asjakohaste tingimuste täitmine. Liikmesriigid peaksid kehtivad ajutised kasutusload asendama alaliste lubadega, neid muutma või need tühistama vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ sätetele. Erandina eespool nimetatud tähtajast tuleks ette näha pikem ajavahemik iga taimekaitsevahendi iga kavandatud kasutusviisi käsitleva täieliku, III lisa nõuetele vastava toimiku esitamiseks ja hindamiseks direktiivis 91/414/EMÜ sätestatud ühtsete põhimõtete alusel.

               (6)

               Seega on asjakohane direktiivi 91/414/EMÜ vastavalt muuta.

               (7)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa muudetakse käesoleva direktiivi lisa kohaselt.
   Artikkel 2
   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. novembriks 2010. Liikmesriigid edastavad kõnealuste õigusnormide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. detsembrist 2010.
   Kui liikmesriigid võtavad need normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 3
   1.   Liikmesriigid muudavad või tühistavad vajaduse korral direktiivi 91/414/EMÜ kohaselt toimeainet heptamaloksüloglükaani sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivad kasutusload 30. novembriks 2010. Eelkõige kontrollivad nad nimetatud tähtpäevaks, kas kõnealuse direktiivi I lisas heptamaloksüloglükaani suhtes sätestatud tingimused on täidetud, välja arvatud kõnealust toimeainet käsitleva kande B osas nimetatud tingimused, ning kas loa valdajal on olemas kõnealuse direktiivi artikli 13 lõike 2 tingimuste kohaselt II lisa nõuetele vastav toimik või juurdepääs sellele.
   2.   Erandina lõikest 1 teevad liikmesriigid iga lubatud taimekaitsevahendi puhul, mis sisaldab heptamaloksüloglükaani ainsa toimeainena või ühena mitmest toimeainest, mis kõik on hiljemalt 31. maiks 2010 kantud direktiivi 91/414/EMÜ I lisa loetelusse, toote uue hindamise direktiivi 91/414/EMÜ III lisa nõuetele vastava toimiku põhjal vastavalt kõnealuse direktiivi VI lisas sätestatud ühtsetele põhimõtetele ning arvestades kõnealuse direktiivi I lisas heptamaloksüloglükaani käsitleva kande B osa. Selle hindamise põhjal otsustavad nad, kas toode vastab direktiivi 91/414/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktides b, c, d ja e sätestatud tingimustele.
   Pärast otsustamist liikmesriigid:

               a)

               vajaduse korral muudavad heptamaloksüloglükaani ainsa toimeainena sisaldavate toodete kasutusluba või tühistavad selle hiljemalt 30. novembriks 2011 või

               b)

               kui vahend sisaldab heptamaloksüloglükaani ühena mitmest toimeainest, muudavad vajadusel luba või tühistavad selle hiljemalt 30. novembriks 2011 või kuupäevaks, mis on ette nähtud loa muutmiseks või tühistamiseks vastavas direktiivis või vastavates direktiivides, millega asjaomane toimeaine või asjaomased toimeained kanti direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem.

         Artikkel 4
   Käesolev direktiiv jõustub 1. juunil 2010.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 3. märts 2010

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1.

      (2)  ELT L 213, 15.8.2007, lk 29.

      (3)  EFSA Scientific Report (2009) 334, 1–52, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance heptamaloxyloglucan (valmimiskuupäev: 17. juuli 2009).

      LISA
      Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa tabeli lõppu lisatakse järgmine kanne:

                  Nr

                  Üldnimetus, tunnuskood

                  IUPACi nimetus

                  Puhtusaste (2)

                  Jõustumiskuupäev

                  Lisamise aegumine

                  Erisätted

                  „304

                  Heptamaloksüloglükaan
                  CASi nr
                  870721-81–6
                  CIPACi nr
                  Puudub

                  IUPACi täisnimetus joonealuses märkuses (1)

                              Xyl p: ksülopüranosüül

                              Glc p: glükopüranosüül

                              Fuc p: fükopüranosüül

                              Gal p: galaktopüranosüül

                              Glc-ol: glütsitool

                  ≥ 780 g/kg
                  Lisandi patuliini sisaldus tehnilises materjalis ei tohi olla üle 50 μg/kg.

                  1. juuni 2010

                  31. mai 2020

                  A   OSA
                  Lubatud kasutada ainult taimekasvuregulaatorina.
                  B   OSA
                  VI lisa ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse 27. novembril 2009 toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees heptamaloksüloglükaani kohta koostatud hindamise aruande järeldusi, eelkõige selle I ja II liidet.

         (1)  ”

         (2)  Täpsemad andmed toimeainete identifitseerimise ja määratlemise kohta on esitatud läbivaatamisaruandes.