title: Komisjoni direktiiv 2007/32/EÜ, 1. juuni 2007 , millega muudetakse VI lisa nõukogu direktiivis 96/48/EÜ üleeuroopalise kiirraudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta ning VI lisa Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2001/16/EÜ üleeuroopalise tavaraudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               2.6.2007

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 141/63

      KOMISJONI DIREKTIIV 2007/32/EÜ,
   1. juuni 2007,
   millega muudetakse VI lisa nõukogu direktiivis 96/48/EÜ üleeuroopalise kiirraudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta ning VI lisa Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2001/16/EÜ üleeuroopalise tavaraudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 23. juuli 1996. aasta direktiivi 96/48/EÜ üleeuroopalise kiirraudteevõrgustiku koostalitlusvõime kohta, (1) eriti selle artiklit 21c,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/16/EÜ üleeuroopalise tavaraudteevõrgustiku koostalitlusvõime kohta, (2) eriti selle artiklit 21b,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Kooskõlas direktiivi 96/48/EÜ artikliga 18 ja direktiivi 2001/16/EÜ artikliga 18 kutsub tellija või tema volitatud esindaja tema poolt sel eesmärgil valitud teavitatud asutuse kõnealuste direktiivide VI lisas osutatud EÜ vastavustõendamise menetlust kohaldama.

               (2)

               Teavitatud asutuse välja antud vastavustunnistuse ja tunnistusele lisatud tehnilise dokumentatsiooni põhjal koostab tellija või tema volitatud esindaja EÜ vastavustõendamise deklaratsiooni.

               (3)

               Direktiivi 96/48/EÜ VI lisa punktis 2 ja direktiivi 2001/16/EÜ VI lisa punktis 2 on sätestatud, et allsüsteemi kontrollitakse igal alljärgneval etapil: üldine projekt; allsüsteemi struktuur, sealhulgas eelkõige tsiviilehitustööd, komponentide koost, üldine seadistamine; allsüsteemi lõplik katsetamine.

               (4)

               Praegune „allsüsteemi lõpliku katsetamise süsteemi” kontseptsioon ei ole piisavalt selge ega täpne. See koosneb kontrollist, kas allsüsteem vastab direktiivide 96/48/EÜ ja 2001/16/EÜ sätetele ning teistele kohaldatavatele õigusnormidele ja kas seda saab kasutusele võtta, kontrollides eelkõige liideseid teiste allsüsteemidega töötingimustes.

               (5)

               On olemas katseid, mida tootja saab läbi viia eraldiseisvate koostalitlusvõime komponentidega või allsüsteemidega sõltumatult lõppkeskkonnast, kuhu koostalitlusvõime komponent või allsüsteem paigaldatakse ja kus teda kasutatakse. Need kasulikud ja lõplikud „eraldiseisvad katsed” ei sõltu raudteevõrgust, kus toode kasutusele võetakse.

               (6)

               Seepärast on direktiivide 96/48/EÜ ja 2001/16/EÜ VI lisas vaja tootja jaoks ette näha võimalus esimese etapi (projekteerimis- või tootmisfaas) hindamise taotlemiseks, mille põhjal annab teavitatud asutus välja vastavustõendamiste vaheteatise. Kõnealuste vaheteatiste põhjal saab peatööettevõtja või tootja iga asjakohase etapi puhul koostada vahepealse EÜ deklaratsiooni koostalitlusvõime komponentide või allsüsteemide vastavuse kohta.

               (7)

               Seepärast tuleks direktiive 96/48/EÜ ja 2001/16/EÜ vastavalt muuta.

               (8)

               Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 96/48/EÜ artikli 21 kohaselt asutatud komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 96/48/EÜ VI lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisas oleva tekstiga.
   Artikkel 2
   Direktiivi 2001/16/EÜ VI lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisas oleva tekstiga.
   Artikkel 3
   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 2. detsembrit 2007. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 1. juuni 2007

            Komisjoni nimel

            asepresident

         Jacques BARROT

      (1)  EÜT L 235, 17.9.1996, lk 6. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2004/50/EÜ (ELT L 164, 30.4.2004, lk 114).

      (2)  EÜT L 110, 20.4.2001, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/50/EÜ.

      LISA

            „VI LISA
            ALLSÜSTEEMIDE VASTAVUSTÕENDAMISE MENETLUS
            1.   SISSEJUHATUS
            EÜ vastavustõendamine on menetlus, mille käigus teavitatud asutus kontrollib ja kinnitab, et allsüsteem:

                        —

                        vastab käesolevale direktiivile,

                        —

                        vastab teistele asutamislepingust tulenevatele eeskirjadele ja selle võib kasutusele võtta.

                  2.   ETAPID
            Allsüsteemi kontrollitakse igal alljärgneval etapil:

                        —

                        üldine projekt,

                        —

                        toodang: allsüsteemi struktuur, sealhulgas nt tsiviilehitustööd, valmistamine, komponentide koostamine, üldine seadistamine,

                        —

                        allsüsteemi lõplik katsetamine.

                  Projekteerimise etapil (k.a tüübikatsetused) ja tootmisetapil võib peatööettevõtja (või valmistaja) või tema ühenduses registreeritud volitatud esindaja esimese sammuna taotleda hindamist.
            Sel juhul annab peatööettevõtja (või valmistaja) valitud teavitatud asutus selle hindamise/nende hindamiste põhjal välja vastavustõendamis(t)e vaheteatise. Selle põhjal koostatakse omakorda vahepealne EÜ vastavusdeklaratsioon iga asjakohase etapi kohta.
            3.   TÕEND
            EÜ vastavustõendamise eest vastutav teavitatud asutus koostab vastavustunnistuse, mis on mõeldud tellijale või tema ühenduses registreeritud volitatud esindajale, kes omakorda koostab EÜ vastavustõendamise deklaratsiooni, mis on mõeldud selle liikmesriigi järelevalveasutusele, kus allsüsteem asub ja/või kus seda kasutatakse.
            EÜ vastavustõendamise eest vastutav teavitatud asutus annab hinnangu allsüsteemi tehnilisele lahendusele ja tootmisele.
            Teavitatud asutus võtab arvesse vahepealseid vastavustõendamise teatisi (kui need on olemas) ning teeb EÜ vastavustunnistuse väljaandmiseks järgmist:

                        —

                        kontrollib, kas allsüsteem

                                    —

                                    on hõlmatud asjakohaste peatööettevõtjale (või valmistajale) saadetud projekteerimist ja tootmist käsitlevate vastavustõendamise vaheteatistega, juhul kui viimane on neid teavitatud asutuselt kõnealuse kahe etapi kohta soovinud,

                                    —

                                    või vastab kõigile peatööettevõtjale (või valmistajale) saadetud projekteerimise vastavustõendamise vaheteatisega hõlmatud aspektidele, juhul kui viimane on teavitatud asutuselt soovinud vaheteatist ainult projekteerimisetapi kohta,

                        —

                        kontrollib, et koostalitluse tehniline kirjeldus oleks täpselt täidetud ning hindab projekteerimise ja tootmise elemente, mis ei ole hõlmatud peatööettevõtjale (või valmistajale) saadetud projekteerimise ja/või tootmise vastavustõendamise vaheteatisega.

                  4.   TEHNILINE DOKUMENTATSIOON
            Vastavustõendamise deklaratsioonile lisatav tehniline dokumentatsioon peab koosnema järgmistest dokumentidest:

                        —

                        infrastruktuuri jaoks: ehitusprojekt, heakskiit kaeve- ja armeerimistöödeks, katse- ja kontrolliaruanded betooni kohta jne,

                        —

                        teiste allsüsteemide jaoks: üldised ja detailsed ehitusega kooskõlas olevad joonised, elektri- ja hüdraulikaskeemid, juhtimisahela skeemid, andmetöötlus- ja automaatikasüsteemide kirjeldus, kasutus- ja hooldusjuhendid jne,

                        —

                        allsüsteemi inkorporeeritud koostalitlusvõime komponentide nimekiri nagu on viidatud artiklis 3,

                        —

                        koopiad EÜ vastavus- või kasutussobivuse deklaratsioonidest, mis on vastavalt direktiivi artiklile 13 ette nähtud eespool nimetatud komponentide jaoks; kui see on asjakohane, lisatakse neile vastavad arvutused ning protokollide koopiad katsetuste ja hindamiste kohta, mida teostasid teavitatud asutused üldiste tehniliste kirjelduste alusel,

                        —

                        olemasolu korral vastavustõendamise vaheteatis(ed) ning sel juhul ka vahepealne/vahepealsed EÜ deklaratsioon(id) allsüsteemi vastavuse kohta, mis kuuluvad EÜ vastavustunnistuse juurde, sh teavitatud asutuse läbiviidud vastavustõendamise kehtivuse tulemus,

                        —

                        EÜ vastavustõendamise eest vastutava teavitatud asutuse poolt väljastatud ja kaasallkirjastatud tunnistus, millele lisatakse vastavad arvutused ja milles kinnitatakse, et projekt vastab käesolevale direktiivile, ning nimetatakse tööde teostamise ajal fikseeritud piiravad tingimused, mida pole tühistatud; samuti peaks tõendile lisama inspekteerimis- ja auditeerimisaruanded, mis on koostatud sama asutuse poolt seoses tema tööga, nagu on määratletud punktides 5.3 ja 5.4.

                  5.   JÄRELEVALVE

                        5.1.

                        EÜ järelevalve eesmärk on tagada tehnilisest dokumentatsioonist tulenevate kohustuste täitmine allsüsteemi tootmise jooksul.

                        5.2.

                        Tootmise kontrollimise eest vastutaval teavitatud asutusel peab olema pidev juurdepääs ehitusplatsidele, tootmistsehhidele ja ladustamisaladele ning vajaduse korral eeltöötlemis- ja katsetamisrajatistele ning üldse kõikidele tööpaikadele, mida asutus peab oma ülesande täitmisel vajalikuks kontrollida. Tellija või tema ühenduses registreeritud volitatud esindaja peab teavitatud asutusele saatma või laskma saata kõik selleks otstarbeks vajalikud dokumendid, eelkõige allsüsteemiga seotud rakenduskavad ja tehnilise dokumentatsiooni.

                        5.3.

                        Rakendamise kontrollimise eest vastutav teavitatud asutus peab regulaarselt läbi viima auditeid, et kinnitada vastavust käesolevale direktiivile. Ta peab rakendamise eest vastutavatele isikutele esitama auditeerimisaruande. Asutuselt võib nõuda kohalolekut teatavatel ehitamise etappidel.

                        5.4.

                        Lisaks sellele võib teavitatud asutus ehitusplatse ja tootmistsehhe ette teatamata külastada. Selliste külaskäikude ajal võib teavitatud asutus läbi viia täieliku või osalise auditi. Ta peab rakendamise eest vastutavatele isikutele esitama inspekteerimisaruande ja vajaduse korral auditeerimisaruande.

                  6.   ESITAMINE
            Lõikes 4 viidatud täielik dokumentatsioon tuleb esitada tellijale või tema ühenduses registreeritud volitatud agendile täiendamaks vastavustunnistust, mille on väljastanud allsüsteemi töökorras oleku kontrollimise eest vastutav teavitatud asutus. Dokumentatsioon peab olema lisatud EÜ vastavustõendamise deklaratsioonile, mille tellija saadab asjaomase liikmesriigi järelevalveasutusele.
            Tellija peab säilitama dokumentatsiooni koopiat kogu allsüsteemi kasutusaja jooksul. Vastava taotluse korral tuleb see saata kõikidele teistele liikmesriikidele.
            7.   AVALDAMINE
            Iga teavitatud asutus peab regulaarselt avaldama asjakohast teavet:

                        —

                        laekunud EÜ vastavustõendamise taotluste kohta,

                        —

                        vastavustõendamise vaheteatiste väljaandmise või nende väljaandmisest keeldumise kohta,

                        —

                        vastavustõendamise sertifikaatide väljaandmise või nende väljaandmisest keeldumise kohta.

                  8.   KEEL
            EÜ vastavustõendamise menetlusega seotud dokumentatsioon ja kirjavahetus peavad olema kirjutatud selle liikmesriigi riigikeeles, kus tellija või tema volitatud esindaja ühenduses on registreeritud, või keeles, mille tellija on heaks kiitnud.”


title: Nõukogu direktiiv, 15. juuli 1991, millega nähakse ette ühendusse kolmandatest riikidest saabuvate loomade veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtted ning muudetakse direktiive 89/662/EMÜ, 90/425/EMÜ ja 90/675/EMÜ

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31991L0496

Euroopa Liidu Teataja L 268 , 24/09/1991 Lk 0056 - 0068 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 39 Lk 0045  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 39 Lk 0045

		Nõukogu direktiiv,15. juuli 1991,millega nähakse ette ühendusse kolmandatest riikidest saabuvate loomade veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtted ning muudetakse direktiive 89/662/EMÜ, 90/425/EMÜ ja 90/675/EMÜ(91/496/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust [2]ning arvestades, et:elusloomad sisalduvad asutamislepingu II lisas esitatud loetelus;kolmandatest riikidest saabuvate toodete veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtete kehtestamine ühenduse tasandil aitab kaitsta varusid ja tagada turu stabiilsust, samal ajal ka ühtlustades meetmeid, mida on vaja loomade tervise kaitse tagamiseks;nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiivi 90/425/EMÜ (milles käsitletakse ühendusesiseses kaubanduses teatavate elusloomade ja toodete suhtes seoses siseturu väljakujundamisega kohaldatavaid veterinaarkõnealune ja zootehnilisi kontrolle) [3] artiklis 23 on eriti sätestatud, et nõukogu peab kehtestama eeskirjad ja üldpõhimõtted kolmandatest riikidest saabuvate, nimetatud direktiividega reguleeritud toodete impordi kontrolli suhtes;iga loomasaadetise puhul kolmandatest riikidest tuleb selle ühendusse saabudes teostada dokumentide ja identsuse kontroll;tuleks kindlaks määrata kogu ühenduse territooriumil kehtivad põhimõtted pädevate veterinaarasutuste tehtava füüsilise kontrolli korra ja järelkontrolli suhtes;tuleb ette näha kaitsekord; selles kontekstis peab komisjon suutma astuda samme, eriti külastades asjaomaseid kohti ning võttes vastu valitsevate asjaolude puhul kohaseid meetmeid;kui kontrollisüsteem peab toimima sujuvalt, peab olemas olema heakskiitmise kord ning piiripunkte tuleb kontrollida, samuti peaksid toimuma kolmandatest riikidest tooteid kontrollima saabuvate volitatud ametnike vahetuskülaskäigud;ühiste põhimõtete kehtestamine ühenduse tasandil on vajalik seda enam, et siseturu lõpliku väljakujundamise perspektiivis tuleb kontroll sisepiiridel kaotada;direktiive 89/662/EMÜ, [4] 90/425/EMÜ ja 90/675/EMÜ tuleks muuta, et kohandada need käesoleva direktiiviga;teatavate piiratud kestusega üleminekumeetmete ettenägemine tundub olevat vajalik, et hõlbustada siirdumist uuele käesoleva direktiiviga sisse seatavale kontrollikorrale;komisjonile tuleb anda ülesandeks võtta käesoleva direktiivi rakendusmeetmed,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Liikmesriigid teostavad kooskõlas käesoleva direktiiviga veterinaarkontrolli loomade suhtes, mis saabuvad ühendusse kolmandatest riikidest.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata reisijatega mittekaubanduslikul põhjusel kaasas olevate lemmikloomade, välja arvatud hobuslaste veterinaarkontrolli suhtes.Artikkel 21. Käesoleva direktiivi kohaldamisel kohaldatakse vajaduse korral direktiivi 90/425/EMÜ artiklis 2 sisalduvad mõisteid.2. Lisaks sellele:a) dokumentide kontroll — loomaga kaasas olevate veterinaarsertifikaatide või kõnealunedokumentide kontrollimine;b) identsuse kontroll — üksnes visuaalse vaatluse teel kontrollimine, kas dokumendid või sertifikaadid vastavad loomadele ning kas on olemas märgistus, mis loomadel peab olema;c) füüsiline kontroll — looma enda kontrollimine, kusjuures see võib hõlmata proovivõtmist ja laboratoorset testimist ning vajaduse korral täiendavat kontrolli karantiinis;d) importija — füüsiline või juriidiline isik, kes esitab loomad ühendusse importimise tarvis;e) kaubasaadetis — teatav hulk ühte ja sama liiki loomi, mis on hõlmatud ühe ja sama veterinaarsertifikaadi või kõnealunedokumendiga ja mida veetakse ühe ja sama transpordivahendiga ning mis saabuvad ühest ja samast kolmandast riigist või sellise riigi ühest ja samast osast;f) piiripunkt — kontrollpunkt, mis asub nõukogu 10. detsembri 1990. aasta direktiivi 90/675/EMÜ (millega nähakse ette ühendusse kolmandatest riikidest saabuvate toodete veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtted) [5] I lisas osutatud territooriumi välispiiri läheduses ning mis on määratud ja heaks kiidetud kooskõlas artikliga 6.I PEATÜKKKontrolli korraldamine ja järelkontrollArtikkel 31. Liikmesriigid tagavad, et:a) importijad on kohustatud selle piiripunkti veterinaarpersonalile, kuhu loomad tuleb esitada, ühe tööpäeva võrra ette teatama kõnealuste loomade arvu, laadi ja hinnangulise saabumisaja;b) loomad toimetatakse ametliku järelevalve all otse artiklis 6 osutatud piiripunkti või vajaduse korral karantiinikeskusse, nagu on ette nähtud artikli 10 lõike 1 esimese lõigu teises taandes;c) loomad ei tohi sellisest punktist või keskusest lahkuda, kui (ilma et see piiraks artiklis 23 sätestatud korras vastu võetavate erisätete kohaldamist) ei ole tõestatud:i) artili 7 lõikega 1 või artikliga 8 ette nähtud sertifikaadi vormis, et kõnealuste loomade suhtes on vastavalt artikli 4 lõikele 1 ja lõike 2 punktidele a, b ja d ning artiklitele 8 ja 9 läbi viidud veterinaarkontroll, mille tulemused on pädevat asutust rahuldanud;ii) kõnealuse veterinaarkontrolli eest on makstud ning vajaduse korral on sisse makstud tagatisraha, mis katab artikli 10 lõike 1 teises ja kolmandas taandes, artikli 10 lõikes 6 ja artikli 12 lõikes 2 sätestatud mis tahes kulud;d) tolliasutused ei luba direktiivi 90/675 I lisas osutatud territooriumile tooteid vabaks ringluseks, kui ei ole tõestatud, et punktis csisalduvad nõuded on täidetud; ilma et see piiraks artiklis 23 sätestatud korras vastu võetavate konkreetsete sätete kohaldamist.2. Vajaduse korral võetakse artiklis 23 sätestatud korras vastu käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad.Artikkel 41. Liikmesriigid tagavad, et olenemata loomade tollikäitlusest allutab pädev asutus iga kolmandast riigist saabuva loomasaadetise dokumentide ja identsuse kontrollile ühes piiripunktis, mis paikneb ühel direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumil ning on selles suhtes heaks kiidetud, et teha kindlaks:- nende loomade päritolu,- nende edasine sihtkoht, eriti transiidi korral või loomade puhul, millega kauplemine ei ole ühenduse tasandil seni ühtlustatud või mille kohta kehtivad erinõuded vastavalt ühenduse otsusele sihtliikmesriigi kohta,- et sertifikaatidele või dokumentidele märgitud andmed võimaldavad ühenduse eeskirjadega ette nähtud garantiisid või loomade puhul, millega kauplemine ei ole ühenduse tasandil seni ühtlustatud, garantiisid vastavalt siseriiklikele eeskirjadele, mida kohaldatakse käesoleva direktiiviga reguleeritud erinevatel juhtudel.2. Ilma et see piiraks artiklile 8 vastavaid erandeid, peab riiklik veterinaararst läbi viima piiripunktis esitatud loomade füüsilise kontrolli. See kontroll peab eriti sisaldama:a) loomade kliinilist läbivaatust tegemaks kindlaks, et need loomad vastavad saatesertifikaadil või kõnealunedokumendil esitatud teabele ning et need on kliiniliselt terved.Artiklis 23 sätestatud korras võidakse teatavatel tingimustel ja kooskõlas sellesama korra alusel kehtestatavate eeskirjadega teha teatavate loomatüüpide ja kõnealuneliikide puhul erandeid individuaalse kliinilise läbivaatuse põhimõttest;b) mis tahes laboratoorset testi, mida peetakse vajalikuks või mis on ette nähtud ühenduse eeskirjadega;c) võimalikke ametlikke proove, mida on vaja jääkaineuuringuteks ja mida analüüsitakse niipea kui võimalik;d) kontrolli vastavuse suhtes miinimumnõuetele, mis on sätestatud nõukogu 18. juuli 1977. aasta direktiivis 77/489/EMÜ (loomade kaitse kohta rahvusvahelise transpordi ajal). [6]Edasiseks kontrollimiseks transpordi ajal ning vajaduse korral sihtmajandi lisanõuete täitmiseks esitab riiklik veterinaararst vajaliku teabe direktiivi 90/425/EMÜ artikliga 20 ette nähtud teabevahetussüsteemi abil sihtliikmesriigi pädevatele asutustele.Nende seast teatavates ülesannetes võib riiklikku veterinaararsti abistada erikoolituse saanud kvalifitseeritud personal, kes töötab tema juhtimise all.3. Erandina lõigetest 1 ja 2 võidakse identsuse kontroll ja füüsiline kontroll loomade suhtes, mis sisenevad sadamasse või lennujaama direktiivi 90/675/EMÜ I lisas määratletud territooriumil, siiski läbi viia sellises sihtsadamas või kõnealunelennujaamas, tingimusel et selles sadamas või lennujaamas on piiripunkt, nagu on osutatud artiklis 6, ning et loomad jätkavad teekonda sellessamas laevas või lennukis vastavalt mere või õhu kaudu. Sellistel puhkudel teatab dokumentide kontrolli teinud pädev asutus kas otse või kohaliku veterinaarasutuse kaudu sihtliikmesriigi inspektsioonipunkti riiklikule veterinaararstile direktiivi 90/425/EMÜ artiklis 20 osutatud teabevahetussüsteemi abil, et loomad on läbi lubatud.4. Kõik käesoleva artikli kohaldamisest tulenevad kulud kannab kaubasaatja, kaubasaaja või nende esindaja, ilma igasuguse kompensatsioonita liikmesriigilt.5. Vajaduse korral võetakse artiklis 23 sätestatud korras vastu üksikasjalikud eeskirjad käesoleva artikli kohaldamise kohta, sealhulgas seoses abiliste koolituse ja kvalifikatsiooniga.Artikkel 5Sisenemine ühele direktiivi 90/675/EMÜ I lisas määratletud territooriumile keelatakse, kui kontrollimisel ilmneb, et:a) loomad, mille liigi suhtes on impordinõuded ühenduse tasandil ühtlustatud, saabuvad (ilma et see piiraks kolmandatest riikidest saabuvate hobuslaste liikumise ja impordi kohta direktiivi 90/426/EMÜ [7] artiklis 19 sätestatud eritingimuste kohaldamist) sellise kolmanda riigi territooriumilt või territooriumi osast, mis ei kuulu kooskõlas ühenduse eeskirjadega koostatud nimekirja kõnealuste liikide tarvis või millest importimine on vastavalt ühenduse otsusele keelatud;b) loomad, millele ei ole osutatud punktis a, ei vasta nõuetele siseriiklikes eeskirjades, mida kohaldatakse käesoleva direktiiviga reguleeritud erinevatel juhtudel;c) loomad põevad nakkushaigust või haigust, mis kujutab endast ohtu inimese või loomade tervisele, või kahtlustatakse, et need loomad põevad sellist haigust, või need loomad on sellisest haigusest nakatunud, või mis tahes muu põhjus, mis on ette nähtud ühenduse eeskirjadega;d) eksportiv kolmas riik ei ole järginud ühenduse eeskirjades sätestatud nõudeid;e) loomade seisund ei ole sobiv teekonna jätkamiseks;f) loomadega kaasas olev veterinaarsertifikaat või kõnealunedokument ei ole kooskõlas tingimustega, mis on seatud vastavalt ühenduse eeskirjadele või kui eeskirju ei ole ühtlustatud, nõuetele siseriiklikes eeskirjades, mida kohaldatakse käesoleva direktiiviga reguleeritud erinevatel juhtudel.Üksikasjalikud eeskirjad käesoleva artikli kohaldamise kohta võetakse vastu artiklis 23 sätestatud korras.Artikkel 61. Piiripunktid peavad vastama käesolevas artiklis sisalduvatele nõuetele.2. Piiripunktid peavad:a) paiknema ühele direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumile sisenemise punkti lähedal.Kui seda tingivad geograafilised kitsendused (näiteks lossimissild, raudteejaam, läbipääsukohad) ning tingimusel, et inspektsioonipunkt paikneb sellisel juhul kaugel majanditest või kohtadest, kus peetakse nakkushaigustesse tõenäoliselt nakatuda võivaid loomi, võidakse siiski lubada inspektsioonipunkti paiknemist teatavas kauguses sisenemispunktist;b) paiknema tollialal, kus on võimalik toimetada muid haldusformaalsusi, sealhulgas impordiga seotud tolliformaalsusi;c) olema määratud ja tunnustatud kooskõlas lõikega 3;d) alluma riikikule veterinaararstile, kes kontrolli eest tõhusalt vastutab. Riiklikku veterinaararsti võib abistada erikoolitusega abipersonal, kes töötab tema juhtimise all.3. Enne 1. jaanuari 1992 ning pärast seda, kui riigi ametiasutused on koostanud piiripunktide lühiloendi koostöös komisjoni talitustega, mis kontrollivad nende punktide vastavust A lisas sätestatud miinimumnõuetele, esitavad liikmesriigid komisjonile nimekirja piiripunktide kohta, mis vastutavad toodete veterinaarkontrolli eest, ning annavad järgmise teabe:a) piiripunkti laad:- sadam,- lennujaam,- maanteekontrollpunkt,- raudteekontrollpunkt;b) nende loomade laad, mida on võimalik kõnealuses piiripunktis kontrollida, võttes arvesse kättesaadavaid seadmeid ja veterinaarpersonali, osutades mis tahes loomad, mida sellises piiripunktis ei ole võimalik kontrollida, ning registreeritud hobuslaste suhtes spetsiaalselt heakskiidetud piiripunkti tööajad;c) piiripunktidesse määratud personal:- riiklike veterinaararstide arv; vähemalt üks riikriiklikelik veterinaararst peab olema postil alati, kui piiripunkt on avatud,- erikvalifikatsiooniga abipersonali või abiliste arv;d) nende seadmete ja tööruumide kirjeldus, mis on kättesaadaval järgmise tarvis:- dokumentide kontroll,- füüsiline kontroll,- proovivõtmine,- artikli 4 lõike 2 punktiga bette nähtud üldtestid,- spetsiifilised testid, mille tarvis annab korralduse riiklik veterinaararst;e) olemasolevate ruumide mahutavus loomade majutamiseks kuni testitulemuste selgumiseni;f) selliste seadmete laad, mis võimaldavad kiiret teabevahetust eriti teiste piiripunktidega;g) kaubanduse maht (seda piiripunkti läbivate loomade tüübid ja hulgad).4. Koostöös riigi pädevate asutustega inspekteerib komisjon kooskõlas artikliga 3 määratud piiripunkte veendumaks, et veterinaarkontrolli eeskirju kohaldatakse ühtselt ning et eri piiripunktid ka tegelikult valdavad vajalikku infrastruktuuri ning vastavad A lisas sätestatud miinimumnõuetele.Enne 1. jaanuari 1992 esitab komisjon alalisele veterinaarkomiteele esimeses lõigus osutatud kontrolli tulemuste aruande, millega on kaasas aruande järeldusi arvestavad ettepanekud, pidades silmas ühenduse nimekirja kehtestamist piiripunktide kohta. See nimekiri kiidetakse heaks ja seda ajakohastatakse edaspidi artiklis 22 sätestatud korras.Eespool mainitud aruanne hõlmab mis tahes probleemid, mis tekiksid teatavatel liikmesriikidel, kui lõike 3 esimeses lõigus osutatud lühiloendi tulemusel on 1. juuliks 1992 välja jäetud suur hulk piiripunkte.Selleks, et arvestada selliseid probleeme, võidakse mõnda piiripunkti hoida töös ning anda sellele kõige rohkem kolm aastat, et saavutada seadmete ja struktuuride osas vastavus käesartiklioleva direktiivi nõuetega.Komisjon avaldab heakskiidetud piiripunktide nimekirja ja selle edasised ajakohastused Euroopa Ühenduste Teatajas.5. Vajaduse korral võtab komisjon artiklis 23 sätestatud korras vastu käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad.Artikkel 71. Kui loomad liigist, mille suhtes ühenduse impordieeskirjad on ühtlustatud, ei ole mõeldud turule viimiseks selle liikmesriigi territooriumil, mis teostas artiklis 4 osutatud kontrolli, siis asjaomase piiripunkti riiklik veterinaararst, ilma et see piiraks direktiiviga 90/427/EMÜ [8] ette nähtud registreeritud ja identifitseerimisdokumendiga varustatud hobuslaste suhtes kohaldatavate erinõuete kohaldamist:- annab asjaomasele isikule loomadega seotud originaalsertifikaadi koopia või kui loomasaadetis jagatakse, mitu eraldi tõestatud koopiat; selliste koopiate kehtivusaeg ei ületa kümmet päeva,- väljastab kooskõlas näidisega, mille komisjon koostab artiklis 23 sätestatud korras, sertifikaadi tõendamaks, et artikli 4 lõikes 1 ja lõike 2 punktides a, b ja d osutatud kontroll on läbi viidud ning et selle tulemused riiklikku veterinaararsti rahuldavad, ühtlasi märkides võetud proovide laadi ja mis tahes laboratoorsete testide tulemused või aja, millal neid tulemusi võib oodata,- säilitab loomadega kaasas oleva originaalsertifikaadi või -sertifikaadid.2. Üksikasjalikud eeskirjad lõike 1 kohaldamise kohta võetakse vastu artiklis 23 sätestatud korras.3. Pärast seda, kui loomad on läbinud piiripunkti, toimub lõikes 1 osutatud ja direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumidele lubatud loomadega kauplemine kooskõlas direktiivis 90/425/EMÜ sätestatud veterinaarkontrolli eeskirjadega.Teabes, mida sihtkoha pädev asutus annab direktiivi 90/425/EMÜ artikliga 20 ette nähtud teabevahetussüsteemi abil, tuleb eriti piiritleda, kas:- loomad on mõeldud liikmesriigi või erinõuetega ala jaoks,- proovid on võetud, kuid kui transpordivahend piiripunktist lahkub, ei ole tulemused teada.Artikkel 8A. Liikmesriigid tagavad, et:1. direktiivi 90/425/EMÜ A lisas hõlmamata liiki loomade impordi veterinaarkontrolli tehakse kooskõlas järgmiste sätetega:a) kui loomad esitatakse otse ühes neid importida kavatseva liikmesriigi piiripunktis, läbivad need loomad selles punktis artikliga 4 ette nähtud kogu kontrolli;b) kui loomad esitatakse teise liikmesriigi eelneval nõusolekul kõnealuses teises liikmesriigis paiknevas piiripunktis:i) viiakse artiklis 4 osutatud kogu kontroll läbi selles punktis sihtliikmesriigi nimel, eriti tagamaks, et peetakse kinni sihtliikmesriigi loomatervishoiunõuetest võiii) kokkuleppe korral, mille on sõlminud kahe asjaomase riigi ning vajaduse korral transiitliikmesriigi või -riikide pädevad keskasutused, viiakse selles punktis läbi üksnes artikli 4 lõikega 1 ette nähtud kontroll ning artikli 4 lõikega 2 ette nähtud kontroll toimub sel juhul sihtliikmesriigis.Viimasel juhul võivad loomad piiripunktist pärast dokumentide ja identsuse kontrolli siiski lahkuda üksnes plommitud sõidukites ja pärast seda, kui riiklik veterinaararst:- on originaalsertifikaadi koopial või kui loomasaadetis jagatakse, koopiatel näidanud, et loomad on läbi lubatud ja kontroll on toimunud,- on direktiivi 90/425/EMÜ artikliga 20 ette nähtud teabevahetussüsteemi abil sihtkoha või kui see on asjakohane, transiitliikmesriigi või -liikmesriikide veterinaarasutustele teatanud, et kõnealused loomad on läbi lubatud,- on olenemata artikli 3 lõike 1 punktist c andnud kõnealuse piiripunkti pädevale tolliasutusele läbilaskeloa esitatud loomade suhtes.Tapaloomade korral võivad liikmesriigid tugineda üksnes alapunktis i ette nähtud talitusviisile.Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele alalises veterinaarkomitees kohtuvatele liikmesriikidele juhtudest, mil tuginetakse alapunktis ii ette nähtud talitusviisile;2. kuni ühenduse eeskirjadega ette nähtud konkreetsete otsuste vastuvõtmiseni imporditakse loomi, millega kauplemine on ühenduse tasandil ühtlustatud, kuid mis saabuvad kolmandast riigist, mille suhtes ei ole seni kehtestatud ühtseid loomatervishoiutingimusi, vastavalt järgmistele tingimustele:- need loomad peavad olema viibinud need saatnud kolmandas riigis vähemalt aja vältel, mis on ette nähtud nõukogu 12. detsembrii 1972. aasta direktiivi 72/462/EMÜ (tervishoiu- ja veterinaarinspektsiooni probleemide kohta veiste ja sigade ning värske liha impordil kolmandatest riikidest) [9] artikli 10 lõikega 1,- need loomad peavad läbima artikliga 4 ette nähtud kontrolli,- need loomad ei tohi piiripunktist või karantiinikeskusest lahkuda, kui kontroll ei ole näidanud, et kõnealune loom või loomasaadetis:i) kas vastab (ilma et see piiraks asjaomaste kolmandate riikide suhtes kehtivate, ühenduses võõraid haigusi käsitlevate erinõuete kohaldamist) selle liigiga kauplemisele kohaldatavatele loomatervishoiunõuetele, nagu need on sätestatud direktiivides, millele on osutatud direktiivi 90/425/EMÜ A lisas, või loomatervishoiunõuetele, mis on sätestatud direktiivis 72/462/EMÜ;ii) või vastab ühe või mitme konkreetse haiguse suhtes tingimustele asjaomase kolmanda riigi ja ühenduse nõuete samaväärsuse kohta, mida on vastastikkuse põhimõttel artiklis 23 sätestatud korras tunnustatud;- kui need loomad on suunatud liikmesriiki, kus kehtib lisagarantiinõue vastavalt direktiivi 90/425/EMÜ artikli 3 lõike 1punktie alapunktidele iii ja iv, peavad need vastama ühendusesisese kaubanduse suhtes kehtestatud asjakohastele nõuetele,- pärast piiripunkti läbimist tuleb tapaloomad toimetada sihttapamajja ning aretus- ja tootmis- ja akvakultuuriloomad sihtmajandisse;3. kui punktidega 1 ja 2 ette nähtud kontrolli käigus ilmneb, et loom või loomasaadetis ei vasta neis lõigetes sätestatud nõuetele, ei tohi kõnealune loom või loomasaadetis piiripunktist või karantiinikeskusest lahkuda ning kohaldatakse artiklit 12;4. kui punktis 1 osutatud loomi ei kavatseta turule viia veterinaarkontrolli teostanud liikmesriigi territooriumil, kohaldatakse artikli 7 sätteid, eriti neid, mis on seotud sertifikaadi väljastamisega;5. sihtkohas jäävad aretus- ja tootmisloomad pädevate veterinaarorganite järelevalve alla. Pärast vaatlusperioodi, mis määratakse kindlaks artiklis 23 sätestatud korras, võivad loomad liikuda ühendusesisesesse kaubandusse direktiivis 90/425/EMÜ sätestatud tingimuste alusel.Tapamajas kehtivad tapaloomade suhtes ühenduse eeskirjad, mis on seotud kõnealust liiki loomade tapmisega.B. Vajaduse korral võetakse artiklis 23 sätestatud korras vastu üksikasjalikud eeskirjad käesoleva artikli kohaldamise kohta.Artikkel 91. Liikmesriigid lubavad loomade transiiti ühest kolmandast riigist teise kolmandasse riiki, tingimusel et:a) riiklik veterinaararst selle liikmesriigi piiripunktis, mille territooriumil tuleb loomad esitada läbimaks artikliga 4 ette nähtud kontrolli, ning vajaduse korral transiitliikmesriigi või -riikide pädevad keskasutused on sellist transiiti eelnevalt lubanud;b) asjaomane pool esitab tõendid selle kohta, et esimene kolmas riik, kuhu loomad saadetakse pärast transiiti läbi direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumi, kohustub mitte mingil juhul tagasi lükkama ega tagasi saatma loomi, mille importi või transiiti ta on lubanud, ning kohustub direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumidel järgima ühenduse eeskirju kaitse kohta transpordi ajal;c) veterinaararst veendub artiklis 4 osutatud kontrollimisel, vajaduse korral pärast loomade vabastamist karantiinikeskusest, et kõnealused loomad vastavad käesoleva direktiivi nõuetele, või direktiivi 90/425/EMÜ A lisas osutatud loomade korral, et need vastavad tervishoiugarantiidele, mida on artiklis 23 sätestatud korras tunnustatud kui nende nõuetega vähemalt samaväärset;d) piiripunkti pädev asutus teatab artikli 12 lõike 4 teises lõigus osutatud teabevahetussüsteemi abil väljumispunkti ja transiitliikmesriigi või -riikide pädevatele asutustele fakti, et kõnealused loomad on läbi lubatud;e) direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumi läbimise korral toimub selline transiit vastavalt ühenduse transiidikorrale (välistransiit) või ühenduse eeskirjadega ette nähtud mis tahes muule tollitransiidikorrale; loomi lubatakse transpordi ajal käidelda üksnes ühele I lisas osutatud territooriumile saabumise või sealt väljumise punktis ning selleks, et teostada toiminguid loomade heaolu tagamiseks.2. Kõik vastavalt käesolevale artiklile tekkinud kulud katab kaubasaatja, kaubasaaja või nende esindaja, ilma igasuguse kompensatsioonita liikmesriigilt.Artikkel 101. Kui ühenduse eeskirjad või ühtlustamata aladel sihtkohariigi eeskirjad, mis on kooskõlas asutamislepingu üldeeskirjadega, näevad ette loomade paigutamise karantiini või isoleerimise, võib selline karantiin või isoleerimine toimuda:- haiguse puhul, mis ei ole suu- ja sõrataud, marutaud ega Newcastle'i haigus, kolmandas päritoluriigis asuvas karantiinikeskuses, tingimusel et see on kiidetud heaks artiklis 22 sätestatud korras ning et ühenduse veterinaareksperdid seda korrapäraselt inspekteerivad,- ühenduse territooriumil asuvas karantiinikeskuses, mis vastab B lisas sätestatud nõuetele,- sihtmajandis.Artiklis 23 sätestatud korras võidakse kehtestada erilisi kaitsemeetmeid, mida tuleb järgida transpordil karantiinikeskuse, päritolu- ja sihtmajandi ning piiripunktide vahel ning eelmise lõigu esimeses taandes osutatud karantiinikeskustes.2. Kui piiripunkti eest vastutav riiklik veterinaararst annab korralduse karantiini paigutamise kohta, peab see karantiin olenevalt riikliku veterinaararsti diagnoositud ohust aset leidma:- kas piiripunktis endas või selle vahetus läheduses,- või sihtmajandis,- või karantiinikeskuses, mis asub sihtmajandi lähedal.3. Lõike 1 esimeses ja teises taandes osutatud karantiinikeskustes täidetavad üldtingimused on sätestatud B lisas.Eri loomaliikide suhtes kohaldatavad spetsiaalsed heakskiidutingimused võetakse vastu artiklis 23 sätestatud korras.4. Lõike 1 esimeses ja teises taandes ning lõike 2 esimeses taandes osutatud karantiinikeskuste nimekirja tunnustamisel ja edasisel ajakohastamisel tuleb järgida artiklis 22 sätestatud korda. Karantiinikeskused kuuluvad artiklis 19 ette nähtud inspekteerimisele.Komisjon avaldab kõnealuse karantiinikeskuste nimekirja ja selle edasised täpsustused Euroopa Ühenduse Teatajas.5. Lõike 1 teist taanet ning lõikeid 3 ja 4 ei kohaldata karantiinikeskuste suhtes, mis on mõeldud üksnes artikli 8 jaotise A lõikes 1 osutatud loomade tarvis.6. Kõik vastavalt käesolevale artiklile tekkinud kulud katab kaubasaatja, kaubasaaja või nende esindaja, ilma igasuguse kompensatsioonita liikmesriigilt.7. Enne 1. jaanuari 1996 esitab komisjon nõukogule aruande, millega võivad kaasas olla ettepanekud, vajaduse kohta ühenduse karantiinikeskuste ja ühenduse rahalise abi järele nende tegevuse tarvis.Artikkel 111. Kui kahtlustatakse, et veterinaarõigusaktidest ei ole kinni peetud, või kui on kahtlusi looma identsuse suhtes, teostab riiklik veterinaararst või pädev asutus mis tahes veterinaarkontrolli, mida ta vajalikuks peab, ilma et see piiraks käesoleva peatüki ülejäänud sätete kohaldamist.2. Liikmesriigid võtavad asjakohased haldus- või karistusmeetmed, et karistada veterinaarõigusaktide mis tahes rikkumist füüsilise või juriidilise isiku poolt, kui leitakse, et on rikutud ü henduse eeskirju, eriti kui leitakse, et koostatud sertifikaadid või dokumendid ei vasta loomade tegelikule seisukorrale, et identifitseerimismärgistus ei vasta kõnealustele eeskirjadele või et loomi ei ole esitatud piiripunktis inspekteerimiseks või et loomi ei ole saadetud algselt mõeldud sihtkohta.Artikkel 121. Kui käesolevas direktiivis osutatud kontrollimisel ilmneb, et loom ei vasta ühenduse eeskirjadega või seni ühtlustamata küsimustes, siseriiklike eeskirjadega ette nähtud nõuetele, või kui selline kontroll paljastab ebakorrektsuse, otsustab pädev asutus pärast nõupidamist importija või tema esindajaga kas:a) loomi majutada, sööta, joota ja vajaduse korral ravida võib) vastavalt paigutada loomad karantiini või isoleerida kõnealune saadetis;c) riigi pädeva asutuse määratava aja jooksul suunata loomasaadetis direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumidelt välja, kui loomatervishoiu või loomade heaolu nõuded seda lubavad.Sel juhul peab piiripunkti riiklik veterinaararst:- teavitama teisi piiripunkte kooskõlas lõikega 4 saadetise tagasilükkamisest, näidates ära avastatud rikkumised,- artiklis 23 sätestatud korras määratletava menetluse kohaselt tühistama tagasilükatud saadetisega kaasas olnud veterinaarsertifikaadi või -dokumendi,- kindlaksmääratavate vaheaegade tagant teavitama komisjoni avastatud rikkumiste laadist ja sagedusest pädeva keskasutuse kaudu.Kui ümbersuunamine ei ole võimalik, eriti loomade heaolu alastel kaalutlustel, siis riiklik veterinaararst:- võib pärast kokkuleppe saavutamist pädeva asutusega ja pärast tapaeelset inspektsiooni ühenduse eeskirjades sätestatud tingimusel lubada kõnealuste loomade tapmise inimtoiduks.- peab muul juhul andma korralduse tappa loomad muuks otstarbeks kui inimtoiduks või andma korralduse rümpade allahindluseks, piiritledes seejuures tingimused kõnealuselt saadud toodete kasutamise kontrolli suhtes.Pädev keskasutus teatab komisjonile kooskõlas lõikega 4 juhtudest, mil tuginetakse neile eranditele.Komisjon teatab sellistest juhtudest korrapäraselt alalisele veterinaarkomiteele.2. Importija või tema esindaja vastutab kulude eest, mis tekivad lõikes 1 osutatud meetmete võtmisel, saadetise hävitamisel või kõnealuse liha kasutamisel muuks otstarbeks.Pärast eespool nimetatud kulude mahaarvamist peab tulu lõike 1 punkti c kolmandas lõigus osutatud toodete müügist endale saama kõnealuste loomade omanik või tema esindaja.3. Vajaduse korral võetakse artiklis 23 sätestatud korras vastu üksikasjalikud eeskirjad käesoleva artikli kohaldamise kohta.4. Liikmesriikide pädevaid asutusi, piiripunkte ja komisjoni teavitatakse veterinaarkontrolli menetluste arvutistamise programmi kontekstis.Sel eesmärgil komisjon, tegutsedes artiklis 23 sätestatud korras, seab sisse arvutistatud andmetöötluse süsteemi, mis ühendab piirikontrolliteenistusi ja pädevaid veterinaarasutusi komisjonis, hõlmates kogu teavet loomade kolmandatest riikidest impordi kohta (projekt SHIFT), ning mis on ühendatud direktiivi 90/425/EMÜ artiklis 20 sätestatud veterinaarasutuste vahelise teabevahetussüsteemiga.5. Kui see on asjakohane, edastavad pädevad asutused nende käsutuses oleva mis tahes teabe vastavalt nõukogu 21. novembri 1989. aasta direktiivile 89/608/EMÜ, (mis käsitleb liikmesriikide ametiasutuste vahelist vastastikust abi ning liikmesriikide ja komisjoni vahelist koostööd, et tagada veterinaar- ja zootehnilisi küsimusi käsitlevate õigusaktide korrektne kohaldamine) [10].Artikkel 13Artiklis 23 sätestatud korras võtab komisjon teises lõigus osutatud kavade põhjal vastu eeskirjad, mida kohaldatakse kohalikuks tarbimiseks mõeldud tapaloomade, samuti aretus- ja toomisloomade impordi suhtes direktiivi 90/675/EMÜ I lisas osutatud territooriumide teatavatesse osadesse, et võtta arvesse nendele territooriumidele omaseid looduslikke kitsendusi, sealhulgas nende kauget asukohta ühenduse territooriumi maismaaosast.Selleks esitavad liikmesriigid hiljemalt 31. detsembriil 1991 komisjonile kava, milles märgitakse menetlused kontrollimaks kolmandatest riikidest saabuvate loomade importi esimeses lõigus osutatud piirkondadesse. Nendes kavades tuleb piiritleda kontroll, mida teostatakse, et vältida kõnealustele territooriumidele toodud loomade või nendest loomadest saadud toodete mis tahes asjaoludel tagasisaatmist ühenduse territooriumi muudesse osadesse.Artikkel 14Käesoleva direktiivi artikli 7 lõikes 3 osutatud kontrolli teostamiseks peab direktiivi 90/425/EMÜ artikli 3 lõike 1 punktiga c ette nähtud identifitseerimine ja registreerimine, välja arvatud tapaloomade ja registreeritud hobuslaste puhul, toimuma loomade sihtkohas, vajaduse korral pärast käesoleva direktiivi artikli 8 jaotise A lõikega 5 ette nähtud vaatlusperioodi.Tapaloomade identifitseerimise või märgistamise kord määratakse kindlaks artiklis 23 sätestatud korras.Artikkel 151. Käesolevas direktiivis osutatud loomade importimise korral koguvad liikmesriigid veterinaar- ja tervisekontrolli eest tasu, millega kaetakse artiklites 4, 5 ja 8 viidatud veterinaarinspektsiooni ja -kontrolli kulud.2. Nõukogu võtab enne 1. juulit 1992 komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega vastu otsuse lõikes 1 osutatud tasude taseme või tasemete kohta ja käesoleva direktiivi üksikasjalike rakenduseeskirjade ja -põhimõtete ning võimalikke erandite kohta.Artikkel 16Teatavatel tingimustel, eriti aga käesoleva direktiivi vastuvõtmisele eelnenud kontrolli tulemuste taustal võidakse artiklis 23 sätestatud korras ja vastastikkuse alusel rakendada harvemat identsuse ja/või füüsilist kontrolli, ilma et see piiraks kontrolli heaolunõuete järgimise suhtes transpordi ajal.Komisjon võtab sedalaadi erandite lubamisel arvesse järgmisi kriteeriume:a) kõnealuse kolmanda riigi pakutavad garantiid ühenduse nõuete, eriti aga direktiivides 72/462/EMÜ ja 90/426/EMÜ sisalduvate nõuete järgimise suhtes;b) loomade tervislik seisund kõnealuses kolmandas riigis;c) teave tervishoiuolukorra kohta kõnealuses kolmandas riigis;d) kolmanda riigi poolt haiguste järelevalve ja nende vastu võitlemise tarvis rakendatavate meetmete laad;e) veterinaarteenistuse struktuur ja volitused;f) eeskirjad teatavate ainete lubamise kohta ning kinnipidamine nõukogu 16. septembri 1986.aastadirektiivi 86/469/EMÜ (mis käsitleb jääkainete kontrolli loomadel ja värskes lihas) [11] artiklis 7 sätestatud nõuetest;g) ühenduse inspektsioonivisiitide tulemused;h) impordikontrolli tulemused.Artikkel 17Käesolev direktiiv ei mõjuta edasikaebeõigust pädeva asutuse otsuste peale liikmesriikides kehtivate seaduste alusel.Pädeva asutuse langetatud otsused ja nende otsuste põhjendused teatatakse importijale, keda need otsused puudutavad, või tema esindajale.Asjaomase importija või tema esindaja taotluse korral edastatakse nimetatud otsused ja põhjendused talle kirjalikult koos üksikasjadega selle liikmesriigi seaduste alusel kättesaadavate õiguskaitsevahendite kohta, kus asub kõnealune piiripunkt, ning kohaldatava menetluse ja ajapiiride kohta.II PEATÜKKKaitsemeetmeid käsitlevad sättedArtikkel 181. Kui kolmanda riigi territooriumil puhkeb või levib nõukogu 21. detsembrii 1982. aasta direktiivis 82/894/EMÜ (EMÜ ühendusesisese loomahaigustest teatamise kohta) [12] osutatud haigus, zoonoos või muu haigus või nähtus, mis võib kujutada endast tõsist ohtu loomade või inimese tervisele, või kui muu tõsiseloomuline loomatervishoiu või inimese tervishoiu alane põhjus seda eriti komisjoni veterinaarekspertide leidude taustal tingib, võib komisjon omaalgatuslikult või liikmesriigi taotluse korral võtta sõltuvalt olukorra tõsidusest viivitamata vastu ühe järgmistest meetmetest:- peatada kogu asjaomasest kolmandast riigist või selle osast ning vajaduse korral kolmandast transiitriigist saabuva impordi,- seada eritingimused kogu asjaomasest kolmandast riigist või selle osast saabuvate loomade suhtes.2. Kui ühes käesoleva direktiiviga ette nähtud kontrollis ilmneb, et loomasaadetis kujutab endast tõenäoliselt ohtu loomade või inimese tervisele, võtab pädev veterinaarasutus viivitamata järgmised meetmed:- konfiskeerib ja hävitab kõnealuse kaubasaadetise,- teatab vastavalt artikli 12 lõikele 4 viivitamata teistele piiripunktidele ja komisjonile oma leidudest ja loomade päritolust.3. Lõikes 1 sätestatud juhul võib komisjon võtta ajutisi kaitsemeetmeid artikliga 9 reguleeritud loomade suhtes.4. Komisjoni esindajad võivad viivitamata teha visiidi asjaomasesse kolmandasse riiki.5. Kui liikmesriik teatab komisjonile ametlikult vajadusest võtta kaitsemeetmed ning komisjon ei ole tuginenud lõigetele 1 ja 3 ega esitanud küsimust kooskõlas lõikega 6 alalisele veterinaarkomiteele, võib see liikmesriik võtta ajutisi kaitsemeetmeid kõnealuste loomade suhtes.Kui liikmesriik võtab käesoleva lõike tingimuste alusel ajutisi kaitsemeetmeid kolmanda riigi suhtes, teatab see liikmesriik sellest vastavalt artikli 12 lõikele 5 teistele liikmesriikidele ja komisjonile.6. Kümne tööpäeva jooksul esitatakse küsimus vastavalt artikli 22 tingimustele alalisele veterinaarkomiteele, silmas pidades, et viimane laiendaks, muudaks või tühistaks lõigetes 1, 3 ja 5 sätestatud meetmed.7. Lõigetest 1, 2, 3 ja 6 tulenevalt otsustatud meetmete laiendamist, muutmist või tühistamist käsitlevad otsused võetakse vastu artiklis 22 sätestatud korras.8. Vajaduse korral võetakse artiklis 23 sätestatud korras vastu käesoleva peatüki üksikasjalikud rakenduseeskirjad.III PEATÜKKInspekteerimineArtikkel 191. Komisjoni veterinaareksperdid võivad koostöös pädevate riigiasutustega käesoleva direktiivi nõuete ühtseks kohaldamiseks vajalikul määral kontrollida, kas kooskõlas artikliga 6 heakskiidetud piiripunktid ja kooskõlas artikliga 10 heakskiidetud karantiinikeskused vastavad vastavalt A lisas ja B lisas loetletud kriteeriumidele.2. Komisjoni veterinaareksperdid võivad koostöös pädevate asutustega teha kohapealset kontrolli.3. Liikmesriik, mille territooriumil toimub inspekteerimine, annab komisjoni veterinaarekspertidele abi, mida need võivad nõuda oma ülesannete täitmisel.4. Komisjon teatab liikmesriikidele kõnealuse kontrolli tulemustest.5. Kui kontrollitulemused seda komisjoni meelest õigustavad, võib komisjon olukorra taas läbi vaadata alalises veterinaarkomitees. Viimane võib artiklis 22 sätestatud korras vastu võtta vajalikud otsused.6. Komisjon jälgib sündmuste arengut; sündmuste arengu taustal ja artiklis 22 sätestatud korras võib komisjon muuta või tühistada lõikes 5 osutatud otsuseid.7. Vajaduse korral võetakse artiklis 23 sätestatud korras vastu käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad.Artikkel 20Kui liikmesriigi pädev asutus toodete turustamispunktis läbi viidud kontrolli põhjal leiab, et teise liikmesriigi piiripunktis ei peeta kinni käesolevast direktiivist, võtab see pädev asutus viivitamata ühendust kõnealuse teise liikmesriigi pädeva keskasutusega.Viimane võtab kõik vajalikud meetmed ja teatab esimese liikmesriigi pädevale asutusele teostatava kontrolli laadist, langetatud otsustest ja selliste otsuste põhjendustest.Kui need meetmed on esimese liikmesriigi pädeva asutuse meelest ebapiisavad, vaatab ta koos kõnealuse liikmesriigi pädeva asutusega läbi viisid ja vahendid olukorra parandamiseks, vajaduse korral külastades kõnealust liikmesriiki.Kui esimeses lõigus osutatud kontrollis ilmneb käesoleva direktiivi korduv rikkumine, teavitab sihtliikmesriigi pädev asutus komisjoni ja teiste liikmesriikide pädevaid asutusi.Komisjon peab sihtliikmesriigi pädeva asutuse taotluse korral või omaalgatuslikult saatma kõnealusesse liikmesriiki koostöös riigi pädevate asutustega inspekteerimisrühma. Olenevalt vaadeldava rikkumise laadist võib see rühm jääda kõnealusesse liikmesriiki seni, kui on langetatud otsused, millele on osutatud viimases lõigus.Kuni komisjoni leidude selgumiseni peab asjaomane liikmesriik sihtliikmesriigi taotluse korral kõnealuses piiripunktis või karantiinikeskuses kontrolli tugevdama.Sihtliikmesriik võib omalt poolt tugevdada kontrolli neist allikatest saabuvate loomade suhtes.Kui viiendas lõigus osutatud inspektsioon ebakorrektsusi kinnitab, peab komisjon kahe asjaomase liikmesriigi seast ühe taotluse korral võtma asjakohased meetmed artiklis 22 sätestatud korras. Need meetmed tuleb niipea kui võimalik samas korras kinnitada või taas läbi vaadata.Artikkel 211. Iga liikmesriik koostab programmi vahetamaks ametnikke, kes on määratud läbi viima veterinaarkontrolli kolmandatest riikidest saabuvate loomade suhtes.2. Komisjon ja liikmesriigid kooskõlastavad lõikes 1 osutatud programmid alalises veterinaarkomitees.3. Liikmesriigid võtavad kõik meetmed, mida on vaja võimaldamaks lõikes 2 osutatud kooskõlastamisest tulenevate programmide rakendamist.4. Igal aastal vaadatakse kõnealuste programmide rakendamine liikmesriikide koostatud aruannete põhjal alalises veterinaarkomitees uuesti läbi.5. Liikmesriigid võtavad saadud kogemusi arvesse, et kõnealust vahetusprogrammi täiustada ja arendada.6. Ühendus võib anda rahalist toetust, et edendada kõnealuste vahetusprogrammide tõhusat arengut. Üksikasjalikud eeskirjad ühenduse rahalise toetuse kohta ning hinnanguline summa ühenduse eelarvest on sätestatud nõukogu 26. juuni 1990. aasta otsuses 90/424/EMÜ (kulutuste kohta veterinaaria valdkonnas). [13]7. Vajaduse korral võetakse artiklis 23 sätestatud korras vastu lõigete 1, 4 ja 5 üksikasjalikud rakenduseeskirjad.IV PEATÜKKÜldsättedArtikkel 22Kui viidatakse käesolevas artiklis sätestatud korrale, toimitakse vastavalt direktiivi 89/662/EMÜ artiklile 17.Artikkel 23Kui viidatakse käesolevas artiklis määratletud korrale, toimitakse vastavalt direktiivi 89/662/EMÜ artiklile 18.Artikkel 24Käesoleva direktiivi lisasid võidakse vajaduse korral muuta artiklis 23 sätestatud korras.Artikkel 25Käesolev direktiiv ei piira tollieeskirjadest tulenevate kohustuste täitmist.Artikkel 261. Direktiivi 72/462/EMÜ artiklid 12 ja 28 jäetakse välja.Kuni käesoleva direktiivi artiklitega 5 ja 6 ette nähtud otsuste langetamiseni kohaldatakse jätkuvalt õigusakte, mis on vastu võetud vastavalt direktiivi 72/462/EMÜ artiklile 12.2. Direktiivi 90/426/EMÜ artiklid 20 ja 21 ning direktiivi 90/539/EMÜ artikkel 27 ja artikli 29 lõige 2 jäetakse välja.Artikkel 271. Käesolevaga muudetakse direktiivi 89/662/EMÜ järgmiselt:a) artikli 19 lõikes 2 asendatakse kuupäev "31. detsember 1992" kuupäevaga "31. detsember 1996";b) artikkel 22 asendatakse järgmisega:"Artikkel 22Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid 1. juulil 1992."2. Direktiivi 90/425/EMÜ muudetakse järgmiselt:a) artikkel 7 asendatakse järgmisega:"Artikkel 71. Liikmesriigid tagavad, et nendes kohtades, mille kaudu tohib artiklis 1 osutatud loomi ja tooteid kolmandatest riikidest direktiivi 90/675/EMÜ I lisas määratletud territooriumidele tuua, näiteks sadamad, lennujaamad ja piiripunktid kolmandate riikidega, võetakse kontrolli käigus järgmised meetmed:a) kontrollitakse loomade ja toodetega kaasas olevaid sertifikaate või dokumente;b) ühenduse loomade ja toodete kohta kehtivad artiklis 5 sätestatud kontrollieeskirjad;c) kolmandatest riikidest pärit toodete kohta kehtivad direktiivis 90/675/EMÜ sätestatud eeskirjad;d) kolmandatest riikidest pärit loomade kohta kehtivad direktiivis 91/496/EMÜ sätestatud eeskirjad.2. Alates 1. jaanuarist 1993 ja erandina lõikest 1 kohaldatakse regulaarse, kahte ühenduse geograafilist punkti ühendava otseveo käigus veetud loomade ja toodete suhtes artiklis 5 sätestatud kontrollieeskirju.";b) artikkel 23 asendatakse järgmisega:"Artikkel 23Nõukogu vaatab komisjoni aruande põhjal, millega on kaasas võimalikud ettepanekud, mille üle nõukogu otsustab kvalifitseeritud häälteenamusega, uuesti läbi:- artikli 10 ning artikli 5 lõike 2 punkti a sätted enne 1. jaanuari 1993,- muud sätted enne 1. jaanuari 1996.";c) artiklis 26:esimeses lõigus asendatakse alapunkt ii järgmisega:"ii) käesoleva direktiivi ülejäänud sätted 1. juulil 1992.";teine lõik jäetakse välja.3. Käesolevaga muudetakse direktiivi 90/675/EMÜ järgmiselt:a) artikli 19 lõige 6 asendatakse järgmisega:"6. Kümne tööpäeva jooksul esitatakse küsimus vastavalt artikli 23 tingimustele alalisele veterinaarkomiteele, et see laiendaks, muudaks või tühistaks lõigetes 1, 3 ja 5 sätestatud meetmed. Artiklis 23 sätestatud korda võib samuti kasutada, et võtta vastu vajalikud otsused, eriti seoses toodete liikumisega ühenduse sees ja transiidiga.";b) artiklis 32 asendatakse tekst "31. detsembriiks 1991" tekstiga "1. juulil 1992".Artikkel 28Komisjon võib artiklis 23 sätestatud korras otsuseid langetades kolme aasta jooksul vastu võtta üleminekumeetmeid, mida on vaja hõlbustamaks siirdumist käesoleva direktiiviga ette nähtud kontrollikorrale.Artikkel 29Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi rakendamiseks, eriti teabevahetusvõrkude rajamiseks veterinaarteenistuste ja piiripunktide vahel kasutada ühenduse rahalist abi, mis on ette nähtud direktiivi 90/424/EMÜ artikliga 38.Artikkel 301. Liikmesriigid jõustavad õigusnormid, mida on vaja järgimaks:a) artikli 6 lõike 3 ning artiklite 13, 18 ja 21 sätteid — 1. detsembriil 1991;b) muid sätteid — 1. juulil 1992.Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid lõikes 1 osutatud normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Käesoleva direktiivi, eriti artikli 8 lõike 3 üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu ning artikli 12 lõikes 4 osutatud süsteem jõustatakse hiljemalt 1. juulil 1992.Kui eelmises lõigus osutatud kuupäeva ei ole võimalik järgida, võetakse sel kuupäeval üleminekumeetmed, mis on ette nähtud artikliga 28.Artikkel 31Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 15. juuli 1991Nõukogu nimeleesistujaP. Bukman[1] EÜT C 89, 6.4.1991, lk 5.[2] EÜT C 183, 15.7.1991.[3] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 29. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/174/EMÜ (EÜT L 85, 5.4.1991, lk 37).[4] EÜT L 395, 30.12.1989, lk 13.[5] EÜT L 373, 31.12.1990, lk 1.[6] EÜT L 200, 8.8.1977, lk 10.[7] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 42.[8] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 55.[9] EÜT L 302, 31.12.1972, lk 28. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/266/EMÜ (EÜT L 134, 29.5.1991, lk 45).[10] EÜT L 351, 2.12.1989, lk 34.[11] EÜT L 275, 26.9.1986, lk 36.[12] EÜT L 378, 31.12.1982, lk 58. Direktiivi on viimati muudetud otsusega 90/134/EMÜ (EÜT L 76, 22.3.1990, lk 23).[13] EÜT L 224, 18.8.1990, lk 19. Otsust on viimati muudetud otsusega 91/133/EMÜ (EÜT L 66, 13.3.1991, lk 18).--------------------------------------------------A LISAPiiripunktide heakskiitmise üldtingimusedÜhenduse heakskiidu saamiseks peab piiripunktidel olema:1) spetsiaalne rada elusloomade transportimiseks, nii et loomad ei pea asjatult ootama;2) eri transpordivahendite täis- ja tühjakslaadimise, loomade inspekteerimise, söötmise, jootmise ja ravi tarvis ette nähtud ruumid (mida peab olema lihtne puhastada ja desinfitseerida), mis on piisavalt avarad, valgustatud ja ventileeritud, võttes arvesse inspekteeritavate loomade hulka;3) piiripunktis käideldavate loomade hulka arvestades piisavalt suur veterinaar- ja abipersonal, kes on spetsiaalselt koolitatud tegema saatedokumentide kontrolli ja kliinilist kontrolli, millele on osutatud käesoleva direktiivi artiklites 4, 5, 8 ja 9;4) piisavalt avarad tööruumid, sealhulgas riietus-, duši- ja tualettruumid, mis on veterinaarkontrolli eest vastutava personali käsutuses;5) asjakohased tööruumid ja vahendid proovide võtmiseks ja töötlemiseks rutiinse kontrolli tarvis, mis on ette nähtud ühenduse eeskirjadega;6) võimalus kasutada spetsialiseerunud laborit, mis suudab läbi viia selles punktis võetud proovide eriteste;7) võimalus kasutada vahetus läheduses asuva ettevõtte teenuseid, millel on ruumid ja seadmed loomade majutamise, söötmise, jootmise, ravi ja vajaduse korral tapmise tarvis;8) kui selliseid punkte kasutatakse loomade transpordi käigus peatus- või ümberlaadimiskohtadena — sobivad ruumid loomade mahalaadimise, jootmise, söötmise, vajaduse korral korraliku majutamise ja nõutava ravi tarvis või vajaduse korral kohapealseks tapmiseks viisil, millega välditakse nende tarbetuid kannatusi;9) asjakohased seadmed, mis võimaldavad kiiret teabevahetust teiste piiripunktide ja pädevate veterinaarasutustega ja millele on osutatud direktiivi 90/425/EMÜ artiklis 20;10) puhastus- ja desinfitseerimisseadmed ja -vahendid.--------------------------------------------------B LISAKarantiinikeskuste heakskiitmise üldtingimused1. Kohaldatakse A lisa punktides 2, 4, 5, 7, 9 ja 10 sisalduvaid nõudeid.2. Lisaks sellele peavad karantiinikeskused:- olema alalise kontrolli all ja riikliku veterinaararsti vastutuse all,- asuma kaugel ettevõtetest jm kohtadest, kus peetakse loomi, kes tõenäoliselt võivad nakatuda nakkushaigustesse,- olema varustatud tõhusa kontrollisüsteemiga, et tagada piisav loomade järelevalve.--------------------------------------------------


title: Komisjoni direktiiv 93/112/EÜ, 10. detsember 1993, millega muudetakse komisjoni direktiivi 91/155/EMÜ, milles määratletakse ja sätestatakse ohtlikke valmistisi käsitleva eriteabe süsteemi üksikasjalik kord nõukogu direktiivi 88/379/EMÜ artikli 10 rakendamiseks

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31993L0112

Euroopa Liidu Teataja L 314 , 16/12/1993 Lk 0038 - 0043 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0080  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0080

		Komisjoni direktiiv 93/112/EÜ,10. detsember 1993,millega muudetakse komisjoni direktiivi 91/155/EMÜ, milles määratletakse ja sätestatakse ohtlikke valmistisi käsitleva eriteabe süsteemi üksikasjalik kord nõukogu direktiivi 88/379/EMÜ artikli 10 rakendamiseksEUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 7. juuni 1988. aasta direktiivi 88/379/EMÜ ohtlike valmististe klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 93/18/EMÜ, [2] eriti selle artikli 10 lõiget 2,ning arvestades, et:direktiivi 88/379/EMÜ artikli 10 lõikes 2 nähakse ette, et komisjon kehtestab üksikasjaliku korra ohtlikke valmistisi käsitleva teabesüsteemi rakendamiseks ohutuskaartide vormis; seepärast on komisjoni direktiivis 91/155/EMÜ [3] sätestatud asjakohane üksikasjalik kord;nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivis 67/548/EMÜ (ohtlike ainete klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) [4], viimati muudetud komisjoni direktiiviga 92/21/EMÜ, [5] eelkõige selle artiklis 27 nähakse ette, et komisjon sätestab üldeeskirjad ohtlikke aineid käsitlevate ohutuskaartide koostamise, levitamise, sisu ja vormi kohta;nii ainete kui ka valmististe puhul peab kehtima ühesugune ohutuskaarte käsitlev kord; selline lähenemisviis on ette nähtud direktiiviga 91/155/EMÜ; seetõttu on vaja vastavalt muuta direktiivi 91/155/EMÜ;keskkonnakaitse tagamiseks tuleb lisas teha teatavad muudatused;direktiivis 91/155/EMÜ tehtud muudatusi arvestades tuleb selle artikkel 4 kehtetuks tunnistada;käesoleva direktiivi sätted on kooskõlas komitee arvamusega, kelle ülesanne on kohandada ohtlike ainete ja valmististe tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamist käsitlevad direktiivid tehnika arenguga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 91/155/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikkel 4 tunnistatakse kehtetuks.2. Lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisaga.Artikkel 21. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud sätted 1. jaanuariks 1995 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Neid sätteid kohaldatakse alates 1. jaanuarist 1995.Mõningates liikmesriikides juba olemasolevaid ohutuskaartidele vastavaid teabesüsteeme võib jätkuvalt kasutada kuni 1. juulini 1995.3. Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Brüssel, 10. detsember 1993Komisjoni nimelkomisjoni liigeYannis paleokrassas[1] EÜT L 187, 16.7.1988, lk 14.[2] EÜT L 104, 29.4.1993, lk 46.[3] EÜT L 76, 22.3.1991, lk 35.[4] EÜT 196, 16.8.1967, lk 1.[5] EÜT L 110, 4.5.1993, lk 20.--------------------------------------------------LISAOHUTUSKAARTIDE KOOSTAMISE JUHENDJärgnevaid selgitavaid märkusi kasutatakse juhendina. Nende eesmärk on tagada, et professionaalsetel kasutajatel oleks võimalik kõigi artiklis 3 loetletud kohustuslike punktide sisu alusel võtta asjakohaseid meetmeid tervise ja ohutuse kaitseks tööl ning keskkonna kaitseks.Teave tuleb esitada selgel ja kokkuvõtlikul viisil.Ainete ja valmististe paljude erinevate omaduste tõttu tuleb teatavatel juhtudel esitada lisateavet. Kui mõningatel juhtudel selgub, et teatavaid omadusi käsitlev teave ei ole oluline või seda ei ole tehnilistel põhjustel võimalik esitada, tuleb seda selgesõnaliselt põhjendada.Ehkki punktide järjestus ei ole kohustuslik, on siiski soovitav lähtuda artiklis 3 esitatud järjestusest.Kui ohutuskaardis on tehtud muudatusi, tuleb saajat nendest teavitada.1. Aine/valmistise ning äriühingu/ettevõtja identifitseerimine1.1. Aine või valmistise identifitseerimine:Identifitseerimisel kasutatav nimetus peab olema identne direktiivi 67/548/EMÜ VI lisas sätestatud märgisel esitatud nimetusega.Võib esitada teabe ka muude identifitseerimisvahendite kohta.1.2. Äriühingu/ettevõtja identifitseerimine:- märkida aine või valmistise turuleviimise eest vastutav ühenduses asuv isik, kelleks võib olla tootja, importija või turustaja,- isiku täielik aadress ja telefoninumber.1.3. Lisaks eespool nimetatud teabele esitada äriühingu ja/või ametliku nõuandeasutuse hädaabitelefon kooskõlas direktiivi 88/379/EMÜ artikliga 12.2. Koostis/teave koostisainete kohtaSaajal peaks olema võimalik esitatava teabe alusel hõlpsalt identifitseerida aine või valmistisega seotud ohud.Valmistise puhul:a) ei ole vaja esitada täielikku koostist (koostisainete laad ja nende kontsentratsioon);b) esitatakse siiski andmed järgmiste ainete ning nende kontsentratsiooni või kontsentratsioonivahemiku kohta, kui nende kontsentratsioon vastab vähemalt direktiivi 88/379/EMÜ artikli 3 lõike 6 punktis a sätestatud piirmääradele (välja arvatud juhul, kui asjakohasemaks peetakse väiksemat piirmäära):- terviseohtu kujutavad ained direktiivi 67/548/EMÜ tähenduses,ja- vähemalt sellised ained, mille suhtes kohaldatakse ühenduse sätete kohaselt töökeskkonna ohtlike ainete tunnustatud piirnorme, kuid mis ei ole hõlmatud eespool nimetatud direktiiviga;c) eespool nimetatud ainete klassifikatsioon (direktiivi 67/548/EMÜ artikli 6 või I lisa põhjal) esitatakse koos ohutunnuste ja riskilausetega, mis on määratud vastavalt nende ainete terviseohtlikkusele;d) kui direktiivi 88/379/EMÜ artikli 7 lõike 1 kohaselt tuleb teatavate ainete andmeid hoida konfidentsiaalsena, tuleb ohutu käitlemise tagamiseks kirjeldada nende keemilisi omadusi. Kasutatav nimi peab vastama eespool kirjeldatud menetluste käigus kindlaks määratud nimele.3. Andmed ohtlikkuse kohtaEsitada selgelt ja lühidalt ainest või valmistisest tulenevad põhilised ohud, eelkõige olulisimad ohud inimesele ja keskkonnale.Kirjeldada kõige olulisemaid kahjulikke mõjusid inimeste tervisele ning aine või valmistise kasutamisest ja võimalikust prognoositavast väärkasutamisest tulenevaid sümptomeid.Teave peab olema kooskõlas toote märgisel esitatud teabega, kuid ei pea seda kordama.4. EsmaabimeetmedKirjeldada esmaabimeetmeid; on oluline märkida, kas vältimatu meditsiiniabi on vajalik.Esmaabi käsitlev teave peab olema kokkuvõtlik ning vigastatule, kõrvalseisjatele ja esmaabi andjatele hõlpsasti arusaadav. Esitada lühikokkuvõte sümptomitest ja mõjudest. Juhendis tuleks esitada tegevuskava õnnetuskohal ning ülevaade kokkupuutele järgnevatest võimalikest hilismõjudest.Teave jagada alapunktidesse vastavalt kokkupuuteviisidele, st sissehingamine, sattumine nahale või silmadesse, allaneelamine.Märkida, kas arstiabi on vajalik või soovitatav.Mõningate ainete või valmististe puhul võib olla oluline rõhutada, et töökohal peavad olema kättesaadavad erakorraliseks ja vältimatuks raviks vajalikud erivahendid.5. TuletõrjemeetmedEsitada aine või valmistise põhjustatud või selle läheduses tekkinud tulekahju kustutamise nõuded, tuues eelkõige välja:- sobivad kustutusvahendid,- kustutusvahendid, mida ei või kasutada ohutusnõuetest tulenevalt,- erilised kokkupuuteohud, mis tulenevad ainest või valmistisest endast, põlemissaadustest või tekkivatest gaasidest,- tuletõrjujate erilised kaitsevahendid.6. Juhuslikul keskkonda sattumisel võetavad meetmedOlenevalt ainest või valmistisest võib vajalikuks osutuda järgmine teave:- isikukaitsega seotud ettevaatusabinõud, näiteks:süüteallikate kõrvaldamine, piisava ventilatsiooni/hingamisteede kaitse tagamine, tolmuleviku tõkestamine, aine nahale või silmadesse sattumise vältimine,- keskkonnaalased ettevaatusabinõud, näiteks:saaste leviku vältimine äravoolutorudes, pinna- ja põhjavees ning pinnases, vajadus hoiatada ümbruskonnas asujaid,- puhastusmeetodid, näiteks:absorbentide (nt liiv, diatomiitmuld, hapet siduv aine, universaalne siduv aine, saepuru jne) kasutamine, gaaside/aurude eemaldamine vee abil, lahjendamine.Tuleks kaaluda ka järgmiste märgete kasutamist: "Kasutamine keelatud", "Neutraliseerida… (aine nimetus)".NB:Vajaduse korral viidata punktidele 8 ja 13.7. Käitlemine ja hoiustamine7.1. KäitlemineEsitada ohutu käitlemise tagamiseks vajalikud ettevaatusabinõud, sealhulgas nõuanded järgmiste tehniliste meetmete kohta: koht- ja üldventilatsioon, meetmed aerosoolide ja tolmu ning tulekahjude vältimiseks ning muud aine või valmistisega seotud erinõuded või -eeskirjad (nt keelatud või soovitavad menetlused), võimaluse korral lisada nende lühikirjeldus.7.2. HoiustamineMääratleda ohutu hoiustamise tingimused, näiteks: ladudele ja mahutitele (sealhulgas kemikaalile vastupidavad seinad ja ventilatsioon) kehtestatud erinõuded, kokkusobimatud materjalid, ladustamistingimused (temperatuuri ja niiskuse piirmäär/vahemik, valgus, inertgaas, jne), spetsiaalsed elektriseadmed ja staatilise elektri vältimine.Vajaduse korral esitada nõuanded ladustamisel kehtivate koguseliste piirangute kohta. Eelkõige tuleb esitada erinõuded, mis kehtivad aine või valmistise pakendite/mahutite puhul kasutatavate materjaliliikide osas.8. Kokkupuute vältimine/isikukaitsevahendidKäesoleva dokumendi tähenduses hõlmab kokkupuute vältimine kõiki ettevaatusabinõusid, mida tuleb aine kasutamisel võtta töötajate kokkupuute minimeerimiseks.Tehnilised meetmed tuleb teostada enne, kui on vaja kasutada isikukaitsevahendeid. Seepärast tuleb esitada teave süsteemi projekteerimise, nt ruumiliselt piiritletud ala kohta. See teave peab täiendama punktis 7.1 esitatud teavet.Esitada koos viidetega spetsiaalsed kontrolliparameetrid, näiteks piirnormid või bioloogilised standardid. Esitada teave soovitatavate järelevalvemenetluste kohta koos viidetega.Isikukaitse vajaduse korral määrata kindlaks piisava ja sobiva kaitse tagamiseks vajalike vahendite liik:- hingamisteede kaitsmine:ohtliku gaasi, auru ja tolmu puhul kaaluda asjakohaste kaitsevahendite, näiteks kompaktsete hingamisaparaatide, sobivate maskide ja filtrite vajalikkust,- käte kaitsmine:määrata kindlaks aine või valmistise käitlemisel kasutatavate kinnaste liik. Vajaduse korral esitada muud naha ja käte kaitseks võetavad meetmed,- silmade kaitsmine:määrata kindlaks silmade kaitsevahendite liik, näiteks kaitseprillid, näokaitsed,- naha kaitsmine:Kui lisaks kätele on vaja kaitsta ka teisi kehaosi, määrata kindlaks vajalike kaitsevahendite liik ja kvaliteet, näiteks põll, saapad ja kaitseülikond. Vajaduse korral esitada spetsiaalsed hügieenimeetmed.Vajaduse korral osutada asjakohastele CEN standarditele.9. Füüsikalised ja keemilised omadusedSee punkt sisaldab vajaduse korral järgmist teavet ainete ja valmististe kohta.Välimus: | kirjeldada tarnitava aine või valmistise füüsikalist olekut (tahke, vedel, gaasiline) ning värvust. |Lõhn: | kui lõhn on tajutav, esitada selle lühikirjeldus. |pH: | esitada aine või valmistise pH tarnimisel või vesilahusena; vesilahuse puhul esitada kontsentratsioon. |Keemistemperatuur/keemistemperatuuri vahemik: | Direktiivi 67/548/EMÜ tähenduses |Sulamistemperatuur/sulamisvahemik: |Leekpunkt: |Süttivus (tahke, gaasiline): |Isesüttivus: |Plahvatavus: |Oksüdeerimisomadused: |Aururõhk: |Suhteline tihedus: |Lahustuvus: | lahustuvus veeslahustuvus rasvas (täpsustada lahusti (õli)): |Jaotustegur: n-oktanool/vesi: | |Muud andmed: | esitada olulised ohutusparameetrid, näiteks aurutihedus, segunevus, aurumiskiirus, juhtivus, viskoossus jne. |Eespool loetletud omadused tuleb kindlaks määrata direktiivi 67/548/EMÜ V lisa A osas esitatud tingimuste või mõne muu võrreldava meetodi kohaselt.10. Püsivus ja reaktsioonivõimeEsitada aine või valmistise püsivus ning teatavatel tingimustel tekkida võivad ohtlikud reaktsioonid.Välditavad tingimused:Loetleda tingimused, näiteks temperatuur, rõhk, valgus, löögid jne, mis võivad põhjustada ohtlikke reaktsioone, ning võimalusel lisada nende lühikirjeldus.Välditavad materjalid:Loetleda ained, näiteks vesi, õhk, happed, alused, oksüdandid või muud ained, mis võivad põhjustada ohtlikke reaktsioone, ning võimalusel lisada nende lühikirjeldus.Ohtlikud lagunemissaadused:Loetleda kahjustavas koguses tekkivad ohtlikud lagunemissaadused.NB:Eraldi tuleb esitada järgmised aspektid:- stabilisaatorite vajadus ja olemasolu,- ohtlike eksotermiliste reaktsioonide võimalikkus,- aine või valmistise füüsikalises olekus toimuvate muudatuste võimalik ohtlikkus,- ohtlikud lagunemissaadused, mis võivad tekkida kokkupuutel veega,- ebapüsivate ühendite tekkimise võimalus.11. Toksikoloogiline teaveSelles punktis tuleb lühidalt, kuid täielikult ja terviklikult kirjeldada erinevaid toksikoloogilisi mõjusid (tervisele), mis võivad tekkida kasutaja kokkupuutel aine või valmistisega.Muu hulgas esitada aine või valmistisega kokkupuutumisel tekkivad tervist kahjustavad mõjud, lähtudes nii saadud kogemustest kui ka teadusuuringute põhjal tehtud järeldustest. Esitada teave erinevate kokkupuuteviiside kohta (sissehingamine, allaneelamine, sattumine nahale või silmadesse) ning kirjeldada füüsikaliste, keemiliste ja toksikoloogiliste omadustega seotud sümptomeid.Esitada teave lühi- ja pikaajalise kokkupuute teadaoleva hilise ja vahetu mõju kohta ning kroonilise mõju kohta: näiteks ülitundlikkust põhjustav toime, kantserogeensus, mutageensus, reproduktiivset funktsiooni kahjustav toksilisus, sealhulgas teratogeensus, ning uimasust põhjustav toime.Arvestades punktis 2 ("Koostis/teave koostisainete kohta") esitatud teavet võib olla vajalik käsitleda valmististe teatavate koostisainete mõju tervisele.12. Ökoloogiline teaveMäärata kindlaks aine või valmistise mõju, käitumine ja säilimine keskkonnas, lähtudes selle omadustest ja ettenähtud kasutusaladest. Sama teave esitatakse ka ainete ja valmististe lagunemisel tekkivate ohtlike saaduste kohta.Järgnevalt esitatakse mõningad näited asjakohase ökoloogilise teabe kohta:liikuvus: | teadaolev või prognoositav levimine keskkonnakomponentideni,pindpinevus,absorptsioon/desorptsioon,muud füüsikalised ja keemilised omadused, vt 9. jagu |lagunevus: | biootiline ja abiootiline lagunemine,aeroobne ja anaeroobne lagunemine,püsivus; |akumulatsioon: | bioakumulatsiooni potentsiaal,biomagnifikatsioon; |Lühi- ja pikaajaline mõju:ökotoksilisus: | veeorganismid,mullaorganismid,taimed ja maismaaloomad; |muud kahjulikud mõjud: | omadused, mis võivad kahandada osoonikihti,osooni fotokeemiline teke,omadused, mis võivad tekitada globaalset soojenemist,mõju reoveepuhastitele; |MärkusedTuleb tagada, et ka ohutuskaardi teistes punktides, eelkõige punktides 6, 7, 13 ja 15 esitataks keskkonna seisukohalt asjakohane teave, mis käsitleb eelkõige kemikaali keskkonda sattumise kontrolli, juhuslikul keskkonda sattumisel võetavaid meetmeid ning kõrvaldamisega seotud aspekte.Kuni valmistise keskkonnamõju hindamiskriteeriumide vastuvõtmiseni esitatakse eespool loetletud tegureid käsitlev teave valmistises sisalduvate keskkonnaohtlikuks klassifitseeritud ainete kohta.13. KõrvaldamisjuhisedKui aine või valmistise kõrvaldamisega (ettenähtud kasutusel tekkivad ülejäägid või jäätmed) kaasneb oht, esitada jääkide kirjeldus ning teave nende ohutu käitlemise kohta.Määrata kindlaks aine või valmistise ning saastunud pakkematerjalide kõrvaldamise meetodid (põletamine, taaskasutus, ladestamine prügilasse jne).MärkusOsutada EÜ jäätmeid käsitlevatele sätetele. Nende puudumisel on asjakohane tuletada kasutajale meelde võimalikke siseriiklikke või piirkondlikke sätteid.14. VeonõudedEsitada teave võimalike eriliste ettevaatusabinõude kohta, mida kasutaja peab teadma või järgima transportimisel või edasitoimetamisel nii oma valdustes kui ka väljaspool.Võib esitada ka lisateavet, mis on sätestatud ÜRO soovituses ja teistes ohtlike kaupade transporti ja pakendamist käsitlevates rahvusvahelistes kokkulepetes.15. Reguleerivad õigusaktidEsitada märgisel nähtav teave kooskõlas ohtlike ainete ja valmististe klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate direktiividega.Kui käesoleval ohutuskaardil käsitletud aine või valmistise suhtes kehtivad inimeste või keskkonna kaitset käsitlevad ühenduse erisätted (nt turustamise ja kasutamise piirangud, ohtlike ainete piirnormid töökeskkonnas), tuleks võimaluse korral esitada ka need. Ohutuskaardi saajaid tuleks teavitada ka nende sätete rakendamiseks vastuvõetud siseriiklikest õigusaktidest.Lisaks sellele peaks ohutuskaart soovitama saajatel arvesse võtta ka muid asjakohaseid siseriiklikke meetmeid.16. Muu teaveEsitada muu teave, mis võib olla oluline ohutuse, tervise ja keskkonnakaitse seisukohalt, näiteks:- koolitusalased nõuanded,- soovitatavad kasutusviisid ja piirangud,- lisateave (kirjalikud allikad ja/või tehnilist teavet haldav kontaktasutus),- ohutuskaardi koostamisel kasutatud põhiandmete allikad.Esitada ka ohutuskaardi väljaandmise kuupäev, kui seda ei ole mujal nimetatud.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/6/EEC of 10 February 1992 on the installation and use of speed limitation devices for certain categories of motor vehicles in the Community

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0006

Euroopa Liidu Teataja L 057 , 02/03/1992 Lk 0027 - 0028 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 7 Köide 4 Lk 0072  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 7 Köide 4 Lk 0072

		Nõukogu direktiiv 92/6/EMÜ,10. veebruar 1992,teatavate kategooriate mootorsõidukite kiiruspiirikute paigaldamise ja kasutamise kohta ühendusesEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 75,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:üks ühise transpordipoliitika eesmärke on näha ette ühenduses toimuvate rahvusvaheliste vedude suhtes kohaldatavad ühised eeskirjad ja hõlbustada sõidukite liiklust;teeliikluse tihenemine ja sellest tulenevate ohtude ja kahjulike mõjude kasv põhjustavad kõikidele liikmesriikidele tõsiseid liiklusohutuse ja keskkonnaga seotud probleeme;raskeveokite ja busside kallakust ülessõitmiseks vajalik mootorivõimsus võimaldab neil tasasel teel sõita liigse kiirusega, mis ei ole kooskõlas nende sõidukite muude osade, näiteks pidurite ja rehvide omadustega; seetõttu ja teatavates liikmesriikides ka keskkonnakaitsega seotud põhjustel on kiiruspiirikud teatava kategooria mootorsõidukite jaoks kohustuslikuks tehtud;kiiruspiirikute kasutegur keskkonnakaitse ja energiatarbimise, mootori ja rehvide kulumise ning liiklusohutuse seisukohast suureneb, kui kõnealused seadised üldisesse kasutusse võetakse;kiiruspiirikute kasutamisel on mõte ainult siis, kui seadised on tehniliselt niivõrd heal tasemel, et piisava kindlusega tagada nendega seotud pettuse võimatus;esimese sammuna tuleks kehtestada nõuded ainult kõige raskemakaalulistele mootorsõidukitele, mida kasutatakse peamiselt rahvusvahelistel vedudel, ja seejärel, sõltuvalt liikmesriikide tehnilistest võimalustest ja kogemustest, tuleks nõudeid laiendada ka kergemakaalulistele mootorsõidukitele;teatavates liikmesriikides peavad üksnes ohtlike kaupade vedudeks ettenähtud sõidukid olema varustatud kiiruspiirikutega, mille maksimumkiirus on määratud madalamaks kui käesoleva direktiiviga ettenähtud kiirus; sellisel erijuhul tuleb kõnealustel liikmesriikidel võimaldada sellised sätted nende territooriumil registreeritud sõidukite suhtes säilitada, sest see suurendab liiklusohutust ja üldist turvalisust kooskõlas käesoleva direktiivi eesmärkidega;kiiruspiirikute paigaldamine käesolevas direktiivis käsitletud M3- ja N3-kategooria sõidukitele, mis on registreeritud enne käesoleva direktiivi jõustumist ja ette nähtud üksnes siseriiklikeks vedudeks, võib teatavate liikmesriikide jaoks kaasa tuua liigseid kulutusi; seepärast peaks nendel liikmesriikidel olema võimalik käesoleva direktiivi artiklite 2 ja 3 kohaldamist kõnealuste sõidukite suhtes edasi lükata;käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust näha ette liikluse kiiruspiiranguid käsitlevaid sätteid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis tähendab "mootorsõiduk" mootori jõul liikuvat sõidukit, mis kuulub ühte allpool loetletud kategooriatest, mis on ette nähtud teedel kasutamiseks, millel on vähemalt neli ratast ja mille valmistajakiirus ületab 25 km/h:- M3-kategooria sõidukid, mille täismass ületab 10 tonni,- N3-kategooria sõidukid,M3- ja N3-kategooria on direktiivi 70/156/EMÜ [4] I lisas määratletud kategooriad.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et artiklis 1 nimetatud M3-kategooria mootorsõidukeid kasutatakse teedel ainult juhul, kui neile on paigaldatud kiiruspiirikud, mille maksimumkiiruseks on määratud 100 km/h.Artikkel 31. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et N3-kategooria mootorsõidukeid kasutatakse teedel ainult juhul, kui neile on paigaldatud seadis, mis ei võimalda kiirusel tõusta üle 90 km/h; pidades silmas praeguse tehnika taseme juures lubatud reguleerimisväärtuse ja liikluse tegeliku kiiruse vahelist tehnilist hälvet, määratakse kõnealuse seadise maksimumkiiruseks 85 km/h.2. Liikmesriikidel lubatakse määrata seadise maksimumkiiruseks vähem kui 85 km/h sõidukite puhul, mida kasutatakse üksnes ohtlike kaupade veoks ja mis on registreeritud nende territooriumil.Artikkel 41. Artikleid 2 ja 3 kohaldatakse sõidukite suhtes, mis on registreeritud alates 1. jaanuarist 1994.2. Artikleid 2 ja 3 kohaldatakse hiljemalt 1. jaanuarist 1995 sõidukite suhtes, mis on registreeritud ajavahemikus 1. jaanuar 1988 - 1. jaanuar 1994.Kui kõnealuseid sõidukeid kasutatakse üksnes siseriiklikeks vedudeks, võib artikleid 2 ja 3 kohaldada hiljemalt 1. jaanuarist 1996.Artikkel 51. Kuni kõnealustes küsimustes kohaldatakse ühenduse sätteid, peavad artiklites 2 ja 3 nimetatud kiiruspiirikud vastama pädevate siseriiklike ametiasutuste ettenähtud tehnilistele nõuetele.2. Kiiruspiirikuid paigaldavad liikmesriikide heakskiidetud töökojad või asutused.Artikkel 6Artiklite 2 ja 3 nõudeid ei kohaldata nende mootorsõidukite suhtes, mida kasutavad relvajõud, tsiviilkaitse-, tuletõrje- ja päästeteenistused ning korrakaitseorganid.Sama kehtib mootorsõidukite suhtes:- mis oma ehituse tõttu ei saa sõita kiiremini kui artiklites 2 ja 3 sätestatud piirangud,- mida kasutatakse teaduslikel teekatsetustel,- mida kasutatakse üksnes linnapiirkondades avalike teenuste osutamiseks.Artikkel 71. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 1. oktoobrit 1993. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise korra näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 10. veebruar 1992Nõukogu nimeleesistujaJorge Braga de Macedo[1] EÜT C 225, 30.8.1991, lk 11.[2] EÜT C 13, 20.1.1992.[3] EÜT C 40, 17.2.1992.[4] Nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiiv 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 87/403/EMÜ (EÜT L 220, 8.8.1987, lk 44).--------------------------------------------------