title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/52/EÜ, 21. mai 2008 , vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades

text:
               24.5.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 136/3

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/52/EÜ,
   21. mai 2008,
   vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 61 punkti c ja artikli 67 lõike 5 teist taanet,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Ühendus on seadnud eesmärgiks säilitada ning arendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, kus on tagatud isikute vaba liikumine. Sellise ala loomiseks peab ühendus muu hulgas tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastu võtma siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalikud meetmed.

               (2)

               Õiguskaitse kättesaadavus on oluline põhimõte ning õiguskaitse parema kättesaadavuse hõlbustamiseks nõuti 15. ja 16. oktoobril 1999 Tamperes toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel liikmesriikidelt alternatiivsete kohtuväliste menetluste loomist.

               (3)

               Nõukogu poolt 2000. aasta mais vastu võetud järeldustes alternatiivsete vaidlustelahendamise meetodite kohta tsiviil- ja kaubandusõiguses tõdeti, et peamiste põhimõtete kehtestamine antud valdkonnas on otsustava tähtsusega samm tsiviil- ja kaubandusasjades kohtuväliste vaidlustelahendamise menetluste vajaliku väljatöötamise ja toimimise võimaldamise suunas, et lihtsustada ja parandada seeläbi õiguskaitse kättesaadavust.

               (4)

               Komisjon esitles 2002. aasta aprillis rohelist raamatut alternatiivsete vaidluslahendusmeetodite kohta tsiviil- ja kaubandusõiguses, milles käsitleti Euroopa Liidus kasutusel olevate alternatiivsete vaidlustelahendamise meetodite olukorda ning algatati laiaulatuslikud konsultatsioonid liikmesriikide ja huvitatud isikutega võimalike vahendusmenetluse kasutamist edendavate meetmete osas.

               (5)

               Õiguskaitse parema kättesaadavuse tagamise eesmärk, mis on osa vabadusel, turvalisusel ja õiglusel põhineva ala loomisega seotud Euroopa Liidu poliitikast, peaks hõlmama nii kohtulike kui kohtuväliste vaidlustelahendamise meetodite kättesaadavust. Käesolev direktiiv peaks kaasa aitama siseturu nõuetekohasele toimimisele, seda eelkõige vahendusteenuste kättesaadavuse osas.

               (6)

               Vahendusmenetlust võib kasutada kui kulutasuvat ja kiiret kohtuvälist vaidluste lahendamise viisi tsiviil- ja kaubandusasjades, kohandades menetlusi vastavalt osapoolte vajadustele. Vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkuleppeid järgitakse suurema tõenäosusega vabatahtlikult ning need aitavad tõenäolisemalt säilitada poolte vahel rahumeelset ja püsivat suhet. Nimetatud kasu on veelgi suurem olukordades, milles ilmnevad piiriülesed asjaolud.

               (7)

               Vahendusmenetluse kasutamise edasiseks edendamiseks ning tagamaks, et vahendusmenetlust kasutavad pooled saaksid tugineda etteaimatavale õiguslikule raamistikule, on oluline luua eelkõige tsiviilmenetluse põhiaspekte käsitlevad raamõigusaktid.

               (8)

               Käesoleva direktiivi sätteid tuleks kohaldada üksnes piiriüleste vaidluste puhul toimuva vahendusmenetluse suhtes, kuid miski ei peaks takistama liikmesriike kohaldamast selliseid sätteid ka siseriiklike vahendusmenetluste suhtes.

               (9)

               Käesolev direktiiv ei tohiks mingil moel takistada kaasaegse sidetehnoloogia kasutamist vahendusmenetluses.

               (10)

               Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada menetluste suhtes, kus piiriülese vaidluse kaks või enam poolt püüavad vabatahtlikkuse alusel vahendaja abil ise oma vaidluse lahendamise suhtes rahumeelsele kokkuleppele jõuda. Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada tsiviil- ja kaubandusasjades. Käesolevat direktiivi ei tuleks aga kohaldada õiguste ja kohustuste suhtes, mille puhul pooltel puudub asjakohaste kohaldatavate õigusaktide alusel vabadus enda suhtes ise otsustada. Selliseid õigusi ja kohustusi esineb eriti sagedasti perekonnaõiguses ja tööõiguses.

               (11)

               Käesolevat direktiivi ei tuleks kohaldada lepingueelsete läbirääkimiste ega kohtulikku laadi menetluste suhtes, nagu teatavad kohtulikud lepitusmenetlused, tarbijakaebuste lahendamise menetlused, vahekohtumenetlus ja ekspertide otsused, või menetluste suhtes, kus mõni isik või asutus annab vaidluse lahenduse kohta ametliku soovituse, mis võib olla õiguslikult siduv või mitte.

               (12)

               Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada ka juhtudel, kui kohus suunab pooled vahendusmenetluse juurde või kui vahendusmenetluse kasutamise sätestavad siseriiklikud õigusaktid. Juhul kui kohtunik võib siseriikliku õiguse kohaselt tegutseda vahendajana, tuleks käesolevat direktiivi kohaldada ka vahendusmenetluse suhtes, mille viib läbi kohtunik, kes ei ole vastutav ühegi vaidlusaluse küsimusega seotud kohtumenetluse eest. Käesolev direktiiv ei peaks aga laienema püüetele vaidluse lahendamiseks, mida teeb kohus või kohtunik, kelle poole vaidlust käsitleva kohtumenetluse käigus vaidluse lahendamiseks pöördutakse, ega juhtudele, mil kohus või kohtunik, kelle poole on pöördutud, küsib abi või nõu pädevalt isikult.

               (13)

               Käesolevas direktiivis sätestatud vahendusmenetlus peaks olema vabatahtlik, lähtudes sellest, et pooled vastutavad ise menetluse eest ja võivad seda juhtida, nagu ise soovivad, ning võivad selle ka igal ajal lõpetada. Kohtutel peaks olema siiski siseriikliku õiguse kohaselt võimalik seada vahendusmenetlusele ajalised piirangud. Kohtutel peaks samuti olema võimalik juhtida osapoolte tähelepanu vahendusmenetlusele, kui see on asjakohane.

               (14)

               Käesolevas direktiivis ei tohiks miski piirata siseriiklikke õigusakte, mille alusel on vahendusmenetluse kasutamine kohustuslik või mille alusel kohaldatakse selle puhul teatud ergutusi või karistusi, tingimusel et nimetatud õigusaktid ei piira poolte õigust kohtusüsteemi poole pöörduda. Samuti ei tohiks miski käesolevas direktiivis piirata olemasolevaid isereguleeruvaid vahendussüsteeme, kui need käsitlevad käesoleva direktiiviga hõlmamata aspekte.

               (15)

               Õiguskindluse tagamiseks peaks käesolevas direktiivis olema märgitud, milline kuupäev tuleks võtta aluseks otsustamisel, kas vaidlus, mida pooled püüavad lahendada vahendusmenetluse teel, on piiriülene vaidlus või mitte. Kirjaliku kokkuleppe puudumisel tuleks otsustada, et pooled on vahendusmenetluse kasutamises kokku leppinud sel ajahetkel, mil nad võtavad konkreetseid meetmeid vahendusmenetluse alustamiseks.

               (16)

               Tagamaks vajalikku vastastikust usaldust konfidentsiaalsuse, aegumistähtaegadele avalduva mõju ning vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkulepete tunnustamise ja täitmise osas, peaksid liikmesriigid soodustama mis tahes nende poolt asjakohaseks peetaval viisil vahendajate väljaõpet ning kehtestama vahendusteenuste osutamisele tõhusad kvaliteedikontrolli mehhanismid.

               (17)

               Liikmesriigid peaksid kindlaks määrama nimetatud mehhanismid, mille hulka võib kuuluda turupõhiste lahenduste kasutamine, ning nendelt ei tuleks nõuda selliste mehhanismide rahastamist. Mehhanismide eesmärgiks peaks olema säilitada vahendusmenetluse paindlikkus ja poolte iseseisvus ning tagada, et vahendusmenetlus teostatakse tõhusalt, erapooletult ja pädevalt. Vahendajaid tuleks teavitada Euroopa vahendajate käitumisjuhendi olemasolust, mis tuleks ka teha üldsusele kättesaadavaks Internetis.

               (18)

               Tarbijakaitse vallas võttis komisjon vastu soovituse, (3) millega kehtestatakse miinimumkvaliteedinõuded, mida tarbijavaidluste konsensuslikus lahendamises osalevad kohtuvälised asutused oma klientidele pakkuma peavad. Kõiki vahendajaid ja organisatsioone, kellele kohaldatakse nimetatud soovitust, tuleks julgustada selle põhimõtteid järgima. Nimetatud asutuste kohta käiva teabe levitamise hõlbustamiseks peaks komisjon looma andmebaasi kohtuväliste menetlusviiside kohta, mida liikmesriigid peavad kõnealuse soovituse põhimõtetega kooskõlas olevaks.

               (19)

               Vahendusmenetlust ei tohiks pidada kohtumenetluste kehvemaks alternatiiviks seetõttu, et vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkulepete järgimine sõltub poolte heast tahtest. Liikmesriigid peaksid seepärast tagama, et vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kirjaliku kokkuleppe pooled võivad lasta oma kokkuleppe sisu täidetavaks tunnistada. Liikmesriigil peaks olema võimalik kokkuleppe täidetavaks tunnistamisest keelduda üksnes juhul, kui kokkuleppe sisu on vastuolus selle liikmesriigi õigusega, sealhulgas tema rahvusvahelise eraõigusega, või kui selle liikmesriigi õigusaktides ei ole kõnealuse kokkuleppe sisu täitmist ette nähtud. Selline olukord võib tekkida siis, kui kokkuleppes nimetatud kohustus on oma olemuselt mittetäidetav.

               (20)

               Liikmesriigis täidetavaks tunnistatud vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkuleppe sisu tunnustatakse ja tunnistatakse täidetavaks teistes liikmesriikides vastavalt kohaldatavale ühenduse või siseriiklikule õigusele. Seejuures võib aluseks võtta näiteks nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (4) või nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega. (5)

               (21)

               Määruses (EÜ) nr 2201/2003 on eraldi sätestatud, et selleks, et pooltevahelised kokkulepped oleksid täidetavad teises liikmesriigis, peavad nad olema täidetavad nende sõlmimise liikmesriigis. Seega juhul, kui perekonnaasjades vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkuleppe sisu ei ole täidetav selles liikmesriigis, kus kokkulepe sõlmiti ja kus täidetavaks tunnistamist taotletakse, ei tohiks käesolev direktiiv julgustada pooli selle liikmesriigi seadusest kõrvale hoidma ja kokkulepet teises liikmesriigis täidetavaks tunnistama.

               (22)

               Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada liikmesriikides kehtivaid eeskirju vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkulepete täitmise kohta.

               (23)

               Konfidentsiaalsus on vahendusmenetluses tähtis ning käesolev direktiiv peaks seetõttu nägema ette tsiviilmenetluse eeskirjade minimaalse vastavuse selles osas, kuidas kaitsta vahendusmenetluse konfidentsiaalsust mis tahes järgnevate tsiviil- ja kaubandusasjades toimuvate kohtumenetluste või vahekohtumenetluste käigus.

               (24)

               Selleks, et julgustada pooli vahendusmenetlust kasutama, peaksid liikmesriigid tagama, et nende eeskirjad aegumistähtaegade kohta ei takista pooli pöördumast kohtu või vahekohtu poole, kui nende vahendusmenetluse kasutamise püüe ebaõnnestub. Liikmesriigid peaksid tagama selle tulemuse saavutamise, ehkki käesoleva direktiiviga ei ühtlustata siseriiklikke eeskirju aegumistähtaegade kohta. Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada liikmesriikides rakendatavates rahvusvahelistes lepingutes, näiteks transpordiõiguse valdkonnas, sisalduvaid aegumistähtaegu käsitlevaid sätteid.

               (25)

               Liikmesriigid peaksid julgustama üldsuse teavitamist sellest, kuidas vahendajate või vahendusteenuseid osutavate organisatsioonidega ühendust võtta. Nad peaksid samuti julgustama õigusala töötajaid teavitama oma kliente vahendusmenetluse võimalusest.

               (26)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (6) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama enda jaoks ja ühenduse huvides oma tabelid, kus on võimaluste piires näidatud käesoleva direktiivi ja selle ülevõtmise meetmete vaheline vastavus, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

               (27)

               Käesolevas direktiivis püütakse edendada põhiõigusi ja võetakse arvesse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid.

               (28)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on meetmete ulatuse või mõju tõttu seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (29)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt teatasid Ühendkuningriik ja Iirimaa oma soovist osaleda käesoleva direktiivi vastuvõtmises ja kohaldamises.

               (30)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole talle siduv ega kuulu tema suhtes kohaldamisele,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Eesmärk ja reguleerimisala
   1.   Käesoleva direktiivi eesmärk on hõlbustada alternatiivsete vaidlustelahendamise menetluste kättesaadavust ja edendada vaidluste rahumeelset lahendamist, soodustades vahendusmenetluse kasutamist ning tagades tasakaalu vahendus- ja kohtumenetluste vahel.
   2.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse piiriüleste vaidluste puhul tsiviil- ja kaubandusasjade suhtes, välja arvatud selliste õiguste ja kohustuste suhtes, mis ei ole asjakohaste kohaldatavate õigusaktide alusel poolte otsustada. Käesolevat direktiivi ei kohaldata eelkõige maksu-, tolli- ja haldusasjades ega riigi vastutuse suhtes tegude või tegevusetuse eest riigivõimu teostamisel (acta iure imperii).
   3.   Käesolevas direktiivis tähendab mõiste „liikmesriik” liikmesriike, välja arvatud Taani.
   Artikkel 2
   Piiriülesed vaidlused
   1.   Käesolevas direktiivis käsitatakse vaidlust piiriülesena juhul, kui vähemalt ühe poole alaline elu- või asukoht või harilik viibimiskoht on muus liikmesriigis kui menetluse teistel pooltel kuupäeval, mil:

               a)

               osapooled nõustuvad pärast vaidluse teket vahendusmenetluse kasutamisega;

               b)

               vahendusmenetluse kasutamist nõuab kohus;

               c)

               siseriiklikust õiguse kohaselt tekib kohustus kasutada vahendusmenetlust või

               d)

               pooltele tehakse artikli 5 kohane ettepanek.

         2.   Vaatamata lõikele 1 käsitatakse artiklite 7 ja 8 kohaldamisel vaidlust piiriülesena ka siis, kui pooltevahelisele vahendusmenetlusele järgnevaid kohtu- või vahekohtumenetlusi alustatakse liikmesriigis, kus lõike 1 punktides a, b või c nimetatud kuupäeval ei ole poolte alaline elu- või asukoht või harilik viibimiskoht.
   3.   Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel määratakse alaline elu- või asukoht kindlaks vastavalt määruse (EÜ) nr 44/2001 artiklitele 59 ja 60.
   Artikkel 3
   Mõisted
   Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

               „vahendusmenetlus” – mis tahes nimetusega struktureeritud protsess, kus vaidluse kaks või enam poolt püüavad vabatahtlikkuse alusel vahendaja abil ise oma vaidluse lahendamise suhtes kokkuleppele jõuda. Nimetatud protsessi võivad algatada pooled või seda võib soovitada või nõuda kohus või see võidakse ette näha liikmesriigi õigusega.
               Mõiste hõlmab sellise kohtuniku teostatavat vahendusmenetlust, kes ei vii läbi ühtegi asjaomase vaidlusega seotud kohtumenetlust. Mõiste ei hõlma asja arutava kohtu või kohtuniku püüdlusi vaidluse lahendamiseks asjaomast vaidlust käsitleva kohtumenetluse käigus;

               b)

               „vahendaja” – mis tahes kolmas isik, kellel palutakse vahendusmenetlus läbi viia tõhusalt, erapooletult ja pädevalt, olenemata sellest, kuidas teda asjaomases liikmesriigis nimetatakse või mis on tema amet, või sellest, mil viisil kolmas isik on määratud või kutsutud vahendusmenetlust teostama.

         Artikkel 4
   Vahendusmenetluse kvaliteedi tagamine
   1.   Liikmesriigid soodustavad mis tahes nende poolt asjakohaseks peetavate vahenditega vahendajate ja vahendusteenuseid osutavate organisatsioonide vabatahtlike tegevusjuhendite väljatöötamist ja nendest kinnipidamist ning teisi vahendusteenuste osutamisega seotud tõhusaid kvaliteedikontrolli mehhanisme.
   2.   Liikmesriigid soodustavad vahendajate esmast ja täiendkoolitust, et tagada pooltele, et vahendusmenetlus viiakse läbi tõhusalt, erapooletult ja pädevalt.
   Artikkel 5
   Vahendusmenetluse kasutamine
   1.   Kohus, kellele hagi esitatakse, võib vajaduse korral ja juhtumi kõiki asjaolusid arvestades teha pooltele ettepaneku kasutada vaidluse lahendamiseks vahendusmenetlust. Kohus võib samuti paluda pooltel võtta osa vahendusmenetluse kasutamist käsitlevast teabeüritusest, kui sellised üritused toimuvad ja on kergesti kättesaadavad.
   2.   Käesolev direktiiv ei piira siseriiklike õigusaktide sätteid, mille alusel on vahendusmenetluse kasutamine kas enne kohtumenetlust või selle ajal kohustuslik või mille alusel kehtestatakse selle suhtes ergutusi või karistusi, eeldusel, et nimetatud õigusaktid ei takista pooli kasutamast oma õigust kohtusüsteemi poole pöörduda.
   Artikkel 6
   Vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkulepete täidetavus
   1.   Liikmesriigid tagavad, et pooltel või ühel poolel teiste poolte selgesõnalisel nõusolekul on võimalik taotleda vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kirjaliku kokkuleppe sisu täidetavaks tunnistamist. Nimetatud kokkuleppe sisu tunnistatakse täidetavaks, välja arvatud juhul, kui kõnealuses olukorras on kokkuleppe sisu vastuolus selle liikmesriigi õigusega, kus taotlus esitati, või kui nimetatud liikmesriigi õigusaktides ei ole selle täitmist ette nähtud.
   2.   Kokkuleppe sisu võib täidetavaks tunnistada kohus või muu pädev asutus kohtuotsuse või lahendi või ametliku dokumendiga vastavalt selle liikmesriigi õigusele, kus taotlus esitati.
   3.   Liikmesriigid teavitavad komisjoni kohtutest või teistest asutustest, kelle pädevuses on taotluste vastuvõtmine vastavalt lõigetele 1 ja 2.
   4.   Käesolev artikkel ei mõjuta mingil viisil lõike 1 kohaselt täidetavaks tunnistatud kokkuleppe tunnustamise ja täitmise suhtes kohaldatavaid eeskirju teises liikmesriigis.
   Artikkel 7
   Vahendusmenetluse konfidentsiaalsus
   1.   Kuna vahendusmenetluse korral tuleb järgida konfidentsiaalsuse põhimõtet, tagavad liikmesriigid, et kui pooled ei ole kokku leppinud teisiti, puudub nii vahendajatel kui ka vahendusmenetluse korraldamisega seotud isikutel kohustus esitada tsiviil- ja kaubandusasjades läbiviidavate kohtu- või vahekohtumenetluste käigus tõendusmaterjali seoses teabega, mis tuleneb vahendusmenetlusest või on sellega seotud, välja arvatud juhul:

               a)

               kui see on vajalik asjaomase liikmesriigi avaliku korraga seotud olulistel kaalutlustel, eriti kui on vaja tagada laste parimate huvide kaitse või ära hoida isiku kehalise või vaimse puutumatuse rikkumist, või

               b)

               kui vahendusmenetluse tulemusena saavutatud kokkuleppe sisu avalikustamine on vajalik selle kokkuleppe rakendamiseks või täitmiseks.

         2.   Miski lõikes 1 ei takista liikmesriike kehtestamast rangemaid meetmeid vahendusmenetluse konfidentsiaalsuse kaitsmiseks.
   Artikkel 8
   Vahendusmenetluse mõju aegumistähtaegadele
   1.   Liikmesriigid tagavad, et pooltelt, kes püüavad vaidlust lahendada, valides vahendusmenetluse, ei võeta hiljem asjaomase vaidluse suhtes kohtu- või vahekohtumenetluse algatamise õigust vahendusmenetluse jooksul aegumistähtaegade möödumise tõttu.
   2.   Lõige 1 ei piira sätteid aegumistähtaegade kohta, mis sisalduvad nendes rahvusvahelistes lepingutes, mille osalised liikmesriigid on.
   Artikkel 9
   Üldsuse teavitamine
   Liikmesriigid soodustavad kõikidel viisidel, mida nad peavad asjakohaseks, et üldsusele oleks, eelkõige Internetis, kättesaadav teave selle kohta, kuidas vahendajate ja vahendusteenuseid osutavate organisatsioonidega ühendust võtta.
   Artikkel 10
   Teave pädevate kohtute ja asutuste kohta
   Komisjon teeb liikmesriikide poolt artikli 6 lõike 3 kohaselt edastatud teabe pädevate kohtute või asutuste kohta avalikult kättesaadavaks mis tahes asjakohaste vahenditega.
   Artikkel 11
   Läbivaatamine
   Hiljemalt 21. mail 2016 esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta. Nimetatud aruandes käsitletakse vahendusmenetluse arengut kogu Euroopa Liidus ning käesoleva direktiivi mõju liikmesriikides. Vajaduse korral lisatakse aruandele ettepanekud käesoleva direktiivi kohandamiseks.
   Artikkel 12
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 21. maid 2011, välja arvatud normid, mis on seotud artikliga 10, mille puhul peab nõuetele vastavuse kuupäev olema hiljemalt 21. november 2010. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid nimetatud meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkonnas vastu võetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 13
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 14
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 21. mai 2008

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. LENARČIČ

      (1)  ELT C 286, 17.11.2005, lk 1.

      (2)  Euroopa Parlamendi 29. märtsi 2007. aasta arvamus (ELT C 27 E, 31.1.2008, lk 129), nõukogu 28. veebruari 2008. aasta ühine seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja Euroopa Parlamendi 23. aprilli 2008. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  Komisjoni 4. aprilli 2001. aasta soovitus 2001/310/EÜ tarbijavaidluste konsensuslikul lahendamisel osalevaid kohtuväliseid asutusi käsitlevate põhimõtete kohta (EÜT L 109, 19.4.2001, lk 56).

      (4)  EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1791/2006 (ELT L 363, 20.12.2006, lk 1).

      (5)  ELT L 338, 23.12.2003, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 2116/2004 (ELT L 367, 14.12.2004, lk 1).

      (6)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.


title: Nõukogu direktiiv, 12. juuni 1986, teatavate direktiivi 76/464/EMÜ lisa I nimistusse kuuluvate ohtlike ainete heitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31986L0280

Euroopa Liidu Teataja L 181 , 04/07/1986 Lk 0016 - 0027 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 7 Lk 0134  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 7 Lk 0134

		Nõukogu direktiiv,12. juuni 1986,teatavate direktiivi 76/464/EMÜ lisa I nimistusse kuuluvate ohtlike ainete heitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta(86/280/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 100 ja 235,võttes arvesse nõukogu 4. mai 1976. aasta direktiivi 76/464/EMÜ teatavate ühenduse veekeskkonda lastavate ohtlike ainete põhjustatava saaste kohta, [1]võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [2]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [3]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [4]ning arvestades, et:ühenduse veekeskkonna kaitsmiseks teatavate ohtlike ainete põhjustatava saaste eest on direktiivi 76/464/EMÜ artikliga 3 ette nähtud eelneva loa süsteem, milles on sätestatud selle lisa I nimistusse kuuluvate ainete heitmenormid; sama direktiivi artikliga 6 on ette nähtud, et tuleb kehtestada nende heitmenormide piirväärtused ja samuti kvaliteedieesmärgid veekeskkonnale, mida nende ainete heitmed mõjutavad;liikmesriikidelt nõutakse piirväärtuste kohaldamist, välja arvatud juhul, kui nad võivad kasutada kvaliteedieesmärke;käesoleva direktiiviga hõlmatud ohtlikud ained on valitud peamiselt direktiiviga 76/464/EMÜ vastuvõetud kriteeriumide alusel;kuna nende ainete vette lastavate heitmete reostust põhjustab suur hulk tööstusi, tuleb kehtestada konkreetsed piirväärtused, arvestades asjaomase tööstuse liiki, ning kehtestada kvaliteedieesmärgid veekeskkonnale, millesse nimetatud tööstused neid heitmeid juhivad;piirväärtused ja kvaliteedieesmärgid on vajalikud reostuse kõrvaldamiseks veekeskkonna eri osades, mida nende ainete heitmed võivad mõjutada;need piirväärtused ja kvaliteedieesmärgid tuleb kehtestada otseselt sellel eesmärgil, kuid mitte tarbijakaitse või veekeskkonnast saadud toodete turustamisega seotud eeskirjade kehtestamiseks;tuleks ette näha teabe edastamine komisjonile iga valitud ja kohaldatud kvaliteedieesmärgi kohta, mis võimaldab liikmesriikidel näidata, et kvaliteedieesmärke täidetakse;liikmesriigid peaksid püüdma tagada, et käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmed ei suurendaks pinnase- ja õhusaastet;lisaks sellele tuleks käesoleva direktiivi tõhusaks rakendamiseks ette näha liikmesriikide järelevalve veekeskkonna üle, mida kõnealuste ainete heitmed mõjutavad; direktiiviga 76/464/EMÜ ei ole sellise järelevalve kehtestamise volitusi ette nähtud; kuna asutamislepinguga ei ole erivolitusi ette nähtud, tuleks tugineda selle artiklile 235;kui tegemist on teatavate muude nende ainete oluliste saasteallikatega kui need, mille suhtes kohaldatakse ühenduse piirväärtusi või siseriiklikke heitmenorme, tuleks koostada eriprogrammid reostuse kõrvaldamiseks; direktiiviga 76/464/EMÜ ei ole selleks vajalikke volitusi ette nähtud; kuna EMÜ asutamislepinguga ei ole erivolitusi ette nähtud, tuleks tugineda selle artiklile 235;põhjavee võib käesoleva direktiivi reguleerimisalas välja jätta, kuna selle suhtes kohaldatakse direktiivi 80/68/EMU; [5]käesoleva direktiivi tõhusaks kohaldamiseks on oluline, et komisjon edastaks nõukogule iga viie aasta tagant võrdleva hinnangu selle rakendamise kohta liikmesriikides;käesolevat direktiivi muudetakse ja täiendatakse komisjoni ettepanekul kooskõlas teaduslikult põhjendatud teadmiste arenguga, mis on seotud eelkõige nimetatud ainete mürgisuse, püsivuse ja bioakumuleerumisvõimega elusorganismides ja setetes või parimate olemasolevate tehniliste vahendite arenguga; selleks tuleb ette näha käesoleva direktiivi täiendamine muude ohtlike ainetega seotud meetmete osas ja selle lisade sisu muutmine,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevas direktiivis:- sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 1 alusel käesoleva direktiivi artikli 2 punktis a nimetatud ainete heitmete piirväärtused käesoleva direktiivi artikli 2 punktis e määratletud tööstusettevõtete heitmetes,- sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 2 alusel käesoleva direktiivi artikli 2 punktis a nimetatud ainete kvaliteedieesmärgid veekeskkonnas,- sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 4 alusel tähtajad, mille jooksul tuleb olemasolevate heitmete osas täita liikmesriikide pädevate asutuste antud lubades ettenähtud tingimused,- sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 12 lõike 1 alusel mõõtmise võrdlusmeetodid, mille abil saab kindlaks määrata käesoleva direktiivi artikli 2 punktis a nimetatud ainete sisalduse heitmetes ja veekeskkonnas,- kehtestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 3 alusel järelevalvemenetlus,- nõutakse liikmesriikidelt koostööd heitmete puhul, mis mõjutavad rohkem kui ühe liikmesriigi veealasid,- nõutakse liikmesriikidelt programmide koostamist artiklis 5 nimetatud allikate tekitatud reostuse vältimiseks või kõrvaldamiseks,- sätestatakse I lisas üldsätted, mida tuleb kohaldada kõikide artikli 2 punktis a nimetatud ainete suhtes ja mis on eelkõige seotud heitmenormide (A osa), kvaliteedieesmärkide (B osa) ja mõõtmise võrdlusmeetoditega (C osa),- sätestatakse II lisas erisätted, mis laiendavad ja täiendavad neid osi üksikute ainete osas.2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse direktiivi 76/464/EMÜ artiklis 1 nimetatud vete suhtes, välja arvatud põhjavesi.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) ained —direktiivi 76/464/EMÜ lisa I nimistu aineliikidesse ja -rühmadesse kuuluvad ohtlikud ained, mis on määratletud käesoleva direktiivi II lisas;b) piirväärtused —II lisa A osas määratletud väärtused punktis a nimetatud ainete osas;c) kvaliteedieesmärgid —II lisa B osas määratletud nõuded punktis a nimetatud ainete osas;d) ainete käitlemine —tööstusprotsess, mille käigus toodetakse, töödeldakse või kasutatakse punktis a nimetatud aineid, või muu tööstusprotsess, millele on omane nende ainete olemasolu;e) tööstusettevõte —ettevõte, kus käideldakse punktis a nimetatud aineid või muid neid aineid sisaldavaid aineid;f) olemasolev tööstusettevõte —tööstusettevõte, mis on alustanud tööd 12 kuu jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist või vajaduse korral 12 kuud pärast iga käesolevat direktiivi muutva direktiivi teatavakstegemist, mis on sellise ettevõttega seotud;g) uus tööstusettevõte —- tööstusettevõte, mis alustab tööd pärast 12 kuu möödumist käesoleva direktiivi teatavakstegemisest või vajaduse korral pärast 12 kuu möödumist iga käesolevat direktiivi muutva direktiivi teatavakstegemisest, mis on sellise ettevõttega seotud,- olemasolev tööstusettevõte, kus nende ainete käitlemise võimsus on pärast 12 kuu möödumist käesoleva direktiivi teatavakstegemisest oluliselt suurenenud või vajaduse korral pärast 12 kuu möödumist iga käesolevat direktiivi muutva direktiivi teatavakstegemisest, mis on sellise ettevõttega seotud.Artikkel 31. Piirväärtused, nende rakendamise tähtajad ja heitmete järelevalvemenetlus on sätestatud lisade A osas.2. Tavaliselt kohaldatakse piirväärtusi kohas, kus artikli 2 punktis a nimetatud aineid sisaldav heitvesi tööstusettevõttest väljub.Kui teatavate ainete osas peetakse vajalikuks sätestada muud kohad, kus neid piirväärtusi kohaldatakse, loetletakse need kohad II lisas.Kui neid aineid sisaldavat reovett puhastatakse väljaspool tööstusettevõtet asuvas nende ainete eemaldamiseks ettenähtud reoveepuhastis, võivad liikmesriigid lubada piirväärtuste kohaldamist kohas, kus reovesi väljub reoveepuhastist.3. Direktiivi 76/464/EMÜ artiklis 3 nimetatud load peavad sisaldama nõudeid, mis on vähemalt sama ranged, kui käesoleva direktiivi lisade A osas sätestatud nõuded, välja arvatud juhul, kui liikmesriik täidab direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 3 sätteid käesoleva direktiivi lisade B osa alusel.Load vaadatakse üle vähemalt üks kord nelja aasta jooksul.4. Ilma et see piiraks lõigetest 1, 2 ja 3 tulenevate kohustuste ja direktiivi 76/464/EMÜ täitmist, võivad liikmesriigid anda uutele tööstusettevõtetele load ainult siis, kui need ettevõtted kohaldavad parimatele olemasolevatele tehnilistele vahenditele vastavaid norme, kui see on vajalik reostuse kõrvaldamiseks nimetatud direktiivi artikli 2 kohaselt või konkurentsimoonutuste vältimiseks.Kui tehnilistel põhjustel ei vasta kavandatud meetmed parimatele olemasolevatele tehnilistele vahenditele, esitab liikmesriik komisjonile enne loa andmist nende asjaolude põhjendused, olenemata kasutatavast meetodist.Komisjon edastab need tõendid viivitamata teistele liikmesriikidele ja saadab nii kiiresti kui võimalik kõikidele liikmesriikidele aruande, milles esitab oma arvamuse teises lõigus nimetatud erandi kohta. Vajaduse korral esitab ta samal ajal nõukogule asjakohased ettepanekud.5. Analüüsi võrdlusmeetod, mida tuleb kasutada artikli 2 punktis a nimetatud ainete olemasolu kindlaksmääramiseks, on esitatud II lisa C osas. Võib kasutada ka muid meetodeid, kui nende meetodite avastamispiirid, kordustäpsus ja mõõtetäpsus on vähemalt samaväärsed II lisa C osas sätestatutega.6. Liikmesriigid püüavad tagada, et käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmed ei suurendaks muude elementide, eelkõige pinnase ja õhu saastumist nende ainetega.Artikkel 4Asjaomased liikmesriigid vastutavad veekeskkonna järelevalve eest, mida tööstusettevõtete heitmed ja muude oluliste heitmete allikad mõjutavad.Kui heitmed mõjutavad rohkem kui ühe liikmesriigi veealasid, teevad asjaomased liikmesriigid järelevalvemenetluste ühtlustamise eesmärgil koostööd.Artikkel 51. Ainete osas, millele on konkreetselt viidatud II lisas, koostavad liikmesriigid nende ainete reostusallikatest (sh mitmest reostusallikast ja hajureostusallikatest) tuleneva reostuse vältimise või kõrvaldamise eriprogrammid, välja arvatud allikad, mille suhtes kohaldatakse ühenduse piirväärtusi või siseriiklikke heitmenorme.2. Need programmid sisaldavad kõige asjakohasemaid meetmeid ja tehnikat lõikes 1 nimetatud ainete asendamiseks, kinnipidamiseks ja/või ringlussevõtuks.3. Eriprogrammid tuleb rakendada hiljemalt viie aasta jooksul pärast selle direktiivi teatavakstegemist, mis on konkreetselt seotud asjaomase ainega.Artikkel 61. Komisjon koostab käesoleva direktiivi rakendamise kohta liikmesriikides võrdleva hinnangu teabe põhjal, mida liikmesriigid esitavad komisjonile direktiivi 76/464/EMÜ artikli 13 alusel ja taotluse korral iga üksikjuhtumi kohta. See teave peab sisaldama eelkõige järgmisi andmeid:- üksikasjalikud andmed lubade kohta, milles nähakse ette nende ainete heitmenormid,- artikli 1 lõikes 2 nimetatud vetesse lastud ainete arvestuse tulemused,- II lisa A ja B osas sätestatud piirväärtuste või kvaliteedieesmärkide täitmine,- heitmetest mõjutatud veekeskkonna artiklis 4 nimetatud järelevalve tulemused,- andmed artiklis 5 nimetatud reostuse kõrvaldamise eriprogrammide kohta.2. Komisjon edastab lõikes 1 nimetatud võrdleva hinnangu nõukogule iga viie aasta tagant ja esimest korda nelja aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist.3. Kui teaduslikult põhjendatud teadmistes toimuvad muutused, mis on seotud peamiselt artikli 2 punktis a nimetatud ainete mürgisuse, püsivuse ning bioakumuleerumisvõimega elusorganismides ja setetes või parimate olemasolevate tehniliste vahendite arenguga, esitab komisjon nõukogule asjakohased ettepanekud, mille eesmärk on vajaduse korral piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide rangemaks muutmine või uute piirväärtuste ja täiendavate kvaliteedieesmärkide kehtestamine.Artikkel 71. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed 1. jaanuariks 1988. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti kohe pärast nende vastuvõtmist.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 12. juuni 1986Nõukogu nimeleesistujaP. Winsemius[1] EÜT L 129, 18.5.1976, lk 23.[2] EÜT C 70, 18.3.1985, lk 15.[3] EÜT C 120, 20.5.1986.[4] EÜT C 188, 29.7.1985, lk 19.[5] EÜT L 20, 26.1.1980, lk 43.--------------------------------------------------I LISAÜLDSÄTTEDKäesolev lisa on jagatud kolme ossa, milles nähakse ette kõikide asjaomaste ainete suhtes kohaldatavad üldsätted:A : heitmenormide piirväärtused,B : kvaliteedieesmärgid,C : mõõtmise võrdlusmeetodid.Üldsätteid täpsustatakse ja täiendatakse II lisas mitmete erisätetega, mida tuleb kohaldada üksikute ainete suhtes.A OSAHeitmete piirväärtused, nende kohaldamise tähtajad ja heitmete järelevalvemenetlus1. Piirväärtused ja nende kohaldamise kuupäevad asjaomaste tööstusettevõtete eriliikidele on sätestatud II lisa A osas.2. Heitmete kogused on väljendatud tööstusettevõttes samal ajavahemikul toodetud, töödeldud või kasutatud ainete kogusena või direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 1 kohaselt muu sellele tegevusele omase parameetrina.3. Piirväärtused tööstusettevõtetele, mis lasevad vette artikli 2 punktis a nimetatud aineid ja mida ei ole II lisa A osas nimetatud, määrab nõukogu vajaduse korral kindlaks hiljem. Kuni selle ajani kehtestavad liikmesriigid iseseisvalt direktiivi 76/464/EMÜ alusel nende ainete heitmenormid. Nende normide puhul tuleb arvesse võtta parimaid olemasolevaid tehnilisi vahendeid ja need ei tohi olla vähem ranged, kui II lisa A osas sätestatud piirväärtused, mis on võrdlemiseks kõige sobivamad.Käesolevat lõiget kohaldatakse ka siis, kui ettevõte tegeleb ka muu tegevusega kui see, mille suhtes on sätestatud piirväärtused II lisa A osas ja millest tõenäoliselt kujuneb artikli 2 punktis a nimetatud ainete heitmete allikas.4. Kontsentratsioonina väljendatud piirväärtused, mida põhimõtteliselt ei tohi ületada, on asjaomaste tööstusettevõtete osas esitatud II lisa A osas. Mitte mingil juhul ei tohi maksimumkontsentratsioonina väljendatud piirväärtused, kui need ei ole ainukesed kohaldatavad väärtused, olla suuremad piirväärtustest, mis on väljendatud massina, jagatud saastava tegevuse iseloomuliku elemendi jaoks vajaliku veehulgaga. Kuna nende ainete kontsentratsioon heitvees oleneb kasutatud vee hulgast, mis on erinevate tootmismenetluste ja ettevõtete puhul erinev, ei tohi ühelgi juhul ületada tabelis esitatud piirväärtusi, mis on väljendatud nende ainete vette juhitud heitmete massina seoses II lisa A osas esitatud tegevuse iseloomulike parameetritega.5. Selleks et kontrollida artikli 2 punktis a nimetatud ainete heitmete vastavust heitmenormidele, tuleb kehtestada järelevalvemenetlus.Selle menetlusega tuleb ette näha proovide võtmine ja analüüsimine ning heitmete äravoolu ja käideldud ainete koguse mõõtmine või vajaduse korral II lisa A osas loetletud reostust tekitavale tegevusele iseloomulike parameetrite mõõtmine.Eelkõige siis, kui käideldud ainete kogust ei ole võimalik kindlaks teha, võib järelevalvemenetlus põhineda ainete kogusel, mida võidakse kasutada seoses tootmisvõimsusega, mille kohta luba välja anti.6. Võetakse heitmeproov, mis on iseloomulik 24-tunnisele ajavahemikule. Ühe kuu jooksul vette lastud ainete kogus tuleb arvutada ühe päeva jooksul vette lastavate koguste alusel.II lisas võib siiski sätestada teatavate ainete puhul koguselised piirnormid, millest väiksemate koguste puhul võivad liikmesriigid kohaldada lihtsustatud järelevalvemenetlust.7. Artikliga 5 ettenähtud proovide võtmine ja äravoolu mõõtmine tehakse tavaliselt kohas, kus kohaldatakse artikli 3 lõikega 2 ettenähtud piirväärtusi.Kui on siiski vaja tagada, et mõõtmised vastavad lisade C osa nõuetele, võib liikmesriik lubada võtta proove ja mõõta äravoolu muus kohas enne seda kohta, kus piirväärtusi kohaldatakse, kui:- kõik ettevõttest väljuvad veed, mis võivad olla saastatud kõnealuse ainega, võetakse nende mõõtmiste puhul arvesse,- korrapärased kontrollimised näitavad, et mõõtmised on piirväärtuste kohaldamise kohas vette lastud koguste osas täielikult representatiivsed või alati suuremad.B OSAKvaliteedieesmärgid, nende kohaldamise tähtajad ja kvaliteedieesmärkide järelevalvemenetlus1. Nendele liikmesriikidele, kes valivad direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõikes 3 sätestatud erandi, määratakse heitmenormid, mille nad peavad kehtestama ja kohaldama nimetatud direktiivi artikli 5 kohaselt, selliselt, et lõigetes 2 ja 3 määratletud kvaliteedieesmärkide hulgast valitud kvaliteedieesmärk või -eesmärgid on täidetud piirkonnas, mida artikli 2 punktis a nimetatud ainete heitmed mõjutavad. Pädev asutus teeb igal üksikjuhul kindlaks mõjutatud piirkonna ja valib lõigetes 2 ja 3 määratletud kvaliteedieesmärkide hulgast eesmärgi või eesmärgid, mida ta peab asjakohaseks, võttes arvesse mõjutatud piirkonna kavandatud kasutuse ja arvestades asjaolu, et käesoleva direktiivi eesmärk on kõrvaldada kogu reostus.2. Pidades silmas direktiivis 76/464/EMÜ määratletud reostuse kõrvaldamist ja vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 2 on II lisa B osas sätestatud kvaliteedieesmärgid ja nende rakendamise kuupäevad.3. Kui II lisa B osas ei ole sätestatud teisiti, on kvaliteedieesmärkidena nimetatud kontsentratsioonid ühe aasta tulemuste aritmeetiline keskmine.4. Kui ühe piirkonna suhtes kohaldatakse mitut kvaliteedieesmärki, peab vee kvaliteet vastama kõikidele kvaliteedieesmärkidele.5. Iga käesoleva direktiivi alusel antud loa osas määratleb pädev asutus üksikasjalikud eeskirjad, järelevalvemenetlused ja asjaomase kvaliteedieesmärgi või kvaliteedieesmärkide täitmise tagamise kuupäevad.6. Liikmesriigid esitavad komisjonile direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 3 kohaselt iga valitud ja kohaldatud kvaliteedieesmärgi osas järgmised andmed:- heitmete vettelaskmise kohad ja levimisvahendid,- piirkond, kus kvaliteedieesmärki kohaldatakse,- proovivõtukohtade asukohad,- proovide võtmise sagedus,- proovivõtu- ja mõõtmismeetodid,- saadud tulemused.7. Proovid tuleb võtta heitmete väljumise kohale piisavalt lähedal, et need esindaksid heitmetest mõjutatud piirkonna veekeskkonna kvaliteeti, ja proovivõtusagedus peab olema piisav, et näidata kõiki muutusi veekeskkonnas, võttes eelkõige arvesse hüdroloogilise režiimi loomulikke erinevusi.C OSAMõõtmise võrdlusmeetodid ja avastamispiir1. Käesoleva direktiivi kontekstis kohaldatakse nõukogu 9. oktoobri 1979. aasta direktiivis 79/869/EMÜ (liikmesriikides joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee mõõtmismeetodite ning proovide ja analüüside võtmise sageduse kohta) [1] esitatud määratlusi.2. Analüüsi võrdlusmeetod, mida tuleb kasutada kõnealuste ainete kontsentratsiooni kindlaksmääramiseks, ja avastamispiir asjaomases keskkonnas on esitatud II lisa C osas.3. Iga II lisa C osa aine kohta on ette nähtud meetodi avastamispiir, kordus- ja mõõtetäpsus.4. Heitvee äravoolu mõõtmine tuleb teha ± 20 %-lise mõõtetäpsusega.[1] EÜT L 271, 29.10.1979, lk 44.--------------------------------------------------II LISAERISÄTTED1. Tetrakloorsüsiniku kohta2. DDT kohta3. Pentaklorofenooli kohtaKäesolevas lisas loetletud ainete numeratsioon vastab komisjoni poolt nõukogule 22. juunil 1982 esitatud teatises sisalduva 129 aine loetelule. [1]Kui sellesse lisasse kantakse tulevikus aineid, mida eespool nimetatud loetelus ei ole, antakse nendele number loetelusse lisamise järjekorras alates numbrist 130.I. Erisätted tetrakloorsüsiniku kohta (nr 13) [2] Artiklit 5 kohaldatakse eelkõige tööstuslikes pesumajades kasutatava tetrakloorsüsiniku suhtes.CASi nr 56–23–5 [3] Chemical Abstract Service'i (CAS) number.A osa (13): Heitmenormide piirväärtusedTööstusettevõtte liik | Keskmise väärtuse liik | Piirväärtused, väljendatud | Kohaldada alates |massina | kontsentratsioonina |1.Tetrakloorsüsiniku tootmine perkloorimise teel | Kuus | a)märgrikastamisega seotud protsess: 40 g CCl4 tonni kohta CCl4 ja perkloroetüleeni kogu tootmisvõimsuse puhul | 1,5 mg/l | 1.1.1988 || b)märgrikastamiseta protsess: 2,5 g/t | 1,5 mg/l || Päevas | a)märgrikastamisega seotud protsess: 80 g/t | 3 mg/l || b)märgrikastamiseta protsess: 5 g/t | 3 mg/l |2.Klorometaanide tootmine metaani kloorimise teel (sh kloori saamine kõrgrõhuelektrolüüsi teel) ja metanoolist | Kuus | 10 g CCl4 tonni kohta klorometaanide kogu tootmisvõimsuse puhul | 1,5 mg/l | 1.1.1988 || Päevas | 20 g/t | 3 mg/l |3.Klorofluorosüsinike tootmine | Kuus | – | – | – || Päevas | – | – | – |B osa (13): Kvaliteedieesmärgid [8]Keskkond | Kvaliteedieesmärk | Mõõtühik | Kohaldada alates |Maismaa pinnaveed | 12 | μg/1 CC14 | 1.1.1988 |Suudmealade veed |Maismaa pinnaveed, v.a suudmealade veed |Territoriaalveed |C osa (13): Mõõtmise võrdlusmeetod1. Heitvees ja vees tetrakloorsüsiniku olemasolu kindlaksmääramiseks kasutatav mõõtmise võrdlusmeetod on gaasikromatograafia.Tuleb kasutada tundlikku detektorit, kui kontsentratsioonitase on alla 0,5 mg/l ja käesoleval juhul on määramispiir [9] 0,1 μg/l. Kui kontsentratsioonitase on kõrgem kui 0,5 mg/l, on vastuvõetav määramispiir 0,1 mg/l.2. Meetodi mõõtetäpsus ja kordustäpsus peavad olema ± 50 % kontsentratsiooni juures, mis on määramispiiri [10] kahekordne väärtus.II. Erisätted DDT kohta (nr 46) [2] Järgmiste isomeeride summa: 1,1,1-trikloro-2,2-bis(p-klorofenüül)etaan;1,1,1-trikloro-2(ο-klorofenuül)-2-(p-klorofenüül)etaan;1,1-dikloro-2,2-bis(p-klorofenüül)etüleen; ja1,1-dikloro-2,2-bis(p-klorofenüül)etaan. [3] Artiklit 5 kohaldatakse DDT suhtes, kui tehakse kindlaks muud kui käesolevas lisas nimetatud allikad.CASi nr 50–29–3 [4] Chemical Abstract Service'i (CAS) number.TÄISKEELD:DDT kontsentratsioon veekeskkonnas, setetes ja/või molluskites ja/või karpides ja/või kalades ei tohi aja jooksul oluliselt suurenedaA osa (46): Heitmenormide piirväärtused [14] [15]Tööstusettevõtte liik | Keskmise väärtuse liik | Piirväärtus, väljendatud | Kohaldada alates |grammi toodetud, käideldud või kasutatud ainete ühe tonni kohta | mg heitvee ühe liitri kohta |DDT tootmine, kaasa arvatud DDT segamine kohapeal | Kuus | 8 | 0,7 | 1.1.1988 |Päevas | 16 | 1,3 | 1.1.1988 |Kuus | 4 | 0,2 | 1.1.1991 |Päevas | 8 | 0,4 | 1.1.1991 |B osa (46): KvaliteedieesmärgidKeskkond | Kvaliteedi-eesmärk | Mõõtühik | Kohaldada alates |Maismaa pinnaveed | 10 para-para-DDT isomeeri puhul | μg/l | 1.1.1988 |Suudmealade veed |Maismaa pinnaveed, v.a suudmealade veed | 25 kogu DDT puhul |Territoriaalveed |C osa (46): Mõõtmise võrdlusmeetod1. Heitvees ja veekeskkonnas DDT kindlaksmääramiseks kasutatav mõõtmise võrdlusmeetod on gaasikromatograafia elektronihaarde detektoriga pärast sobiva lahustiga ekstraheerimist. Kogu DDT määramispiir [18] on veekeskkonna puhul umbes 4 μg/l ja heitvee puhul 1 μg/l sõltuvalt proovis olevate võõrainete arvust.2. Setetes ja organismides DDT kindlaksmääramiseks kasutatav võrdlusmeetod on gaasikromatograafia elektronihaarde detektoriga pärast proovide sobivat ettevalmistamist. Määramispiir [19] on 1 μg/kg.3. Meetodi mõõtetäpsus ja kordustäpsus peavad olema ± 50 % kontsentratsiooni juures, mis on määramispiiri [20] kahekordne väärtus.III. Erisätted pentaklorofenooli kohta (nr 102) [2] Keemiline ühend 2,3,4,5,6-pentakloro-1-hüdroksübenseen ja selle soolad. [3] Artiklit 5 kohaldatakse pentaklorofenooli suhtes ja eelkõige selle kasutamise suhtes puidu töötlemisel.CASi nr 87–86–5 [4] Chemical Abstract Service'i (CAS) number.TÄISKEELD:pentaklorofenooli kontsentratsioon setetes ja/või molluskites ja/või karpides ja/või kalades ei tohi aja jooksul oluliselt suureneda.A osa (102): Heitmenormide piirväärtusedTööstusettevõtte liik | Keskmise väärtuse liik | Piirväärtused, väljendatud | Kohaldada alates |g/t tootmisvõimsus/ kasutusvõimsus | mg heitvee ühe liitri kohta |Naatriumpenta-klorofenolaadi tootmine heksaklorobenseeni hüdrolüüsi teel | Kuus | 25 | 1 | 1.1.1988 |Päevas | 50 | 2 | 1.1.1988 |B osa (102): KvaliteedieesmärgidKeskkond | Kvaliteedi-eesmärk | Mõõtühik | Kohaldada alates |Maismaa pinnaveed | 2 | μg/l | 1.1.1988 |Suudmealade veed |Maismaa pinnaveed, v.a suudmealade veed |Territoriaalveed |C osa (102): Mõõtmise võrdlusmeetod1. Heitvees ja veekeskkonnas pentaklorofenooli kindlaksmääramiseks kasutatav mõõtmise võrdlusmeetod on kõrgsurvevedelikkromatograafia või gaasikromatograafia elektronihaarde detektoriga pärast sobiva lahustiga ekstraheerimist. Määramispiir [26] on heitvee puhul 2 μg/l ja veekeskkonna puhul 0,1 μg/l.2. Setetes ja organismides pentaklorofenooli kindlaksmääramiseks kasutatav võrdlusmeetod on kõrgsurvevedelikkromatograafia või gaasikromatograafia elektronihaarde detektoriga pärast proovide sobivat ettevalmistamist. Määramispiir [27] on 1 μg/kg.3. Meetodi mõõtetäpsus ja kordustäpsus peavad olema ± 50 % kontsentratsiooni juures, mis on määramispiiri [28] kahekordne väärtus.[1] EÜT L 176, 14.7.1982, lk 3.[9] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.[10] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.[18] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.[19] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.[20] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.[26] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.[27] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.[28] Teatava aine määramispiir xg on väikseim kogus, mida on teatava töömeetodi alusel võimalik proovis koguseliselt kindlaks määrata ja mida saab veel nullist eristada.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv (EL) 2016/881, 25. mai 2016, millega muudetakse direktiivi 2011/16/EL seoses kohustusliku automaatse teabevahetusega maksustamise valdkonnas

text:
                  3.6.2016

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 146/8

            NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2016/881,
      25. mai 2016,
      millega muudetakse direktiivi 2011/16/EL seoses kohustusliku automaatse teabevahetusega maksustamise valdkonnas
      EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 113 ja 115,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
      olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
      võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
      toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Viimastel aastatel on maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumisega seotud probleem märgatavalt süvenenud ning see on muutunud suureks mureküsimuseks nii liidus kui ka üleilmsel tasandil. Automaatne teabevahetus on selles valdkonnas oluline töövahend ning oma 6. detsembri 2012. aasta teatises, milles esitati maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumise vastase võitluse tõhustamise tegevuskava, rõhutas komisjon vajadust edendada jõuliselt automaatset teabevahetust kui tulevast Euroopa ja rahvusvahelist standardit maksualase läbipaistvuse ja maksualase teabe vahetamise valdkonnas. Euroopa Ülemkogu nõudis 22. mai 2013. aasta järeldustes, et automaatset teabevahetust laiendataks nii liidu kui ka rahvusvahelisel tasandil, pidades silmas maksupettuste, maksudest kõrvalehoidumise ja agressiivse maksuplaneerimise vastast võitlust.

                  (2)

                  Kuna hargmaiste ettevõtete kontsernid tegutsevad mitmes riigis, on neil võimalus tegeleda agressiivse maksuplaneerimisega, mis ei ole võimalik kodumaiste äriühingute jaoks. Kui hargmaiste ettevõtete kontsernid tegelevad agressiivse maksuplaneerimisega, siis võib see eelkõige mõjutada täielikult kodumaiseid äriühinguid, tavaliselt väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid (VKEd), kuna nende maksukoormus on kõrgem kui hargmaiste ettevõtete kontsernidel. Teisalt võib väheneda kõikide liikmesriikide maksutulu ning on oht, et tekib konkurents hargmaiste ettevõtete kontsernide meelitamiseks, pakkudes neile täiendavaid maksusoodustusi.

                  (3)

                  Liikmesriikide maksuhaldurid vajavad põhjalikku ja asjakohast teavet hargmaiste ettevõtete kontsernide struktuuri, siirdehindade poliitika ja tehtud sisetehingute kohta nii liidus kui ka väljaspool liitu. Nimetatud teave võimaldab maksuhalduril reageerida kahjulikele maksutavadele, tehes muudatusi õigusaktides või asjakohaseid riskianalüüse ja maksuauditeid, ning teha kindlaks, kas äriühingud on kasutanud võtteid, millega on märkimisväärne osa tulust kunstlikult ümber suunatud soodsamasse maksukeskkonda.

                  (4)

                  Suurem läbipaistvus maksuhaldurite jaoks võiks motiveerida hargmaiste ettevõtete kontserne ka teatavatest võtetest loobuma ning kandma kasumi saamise riigis õiglast maksukoormust. Hargmaiste ettevõtete kontsernide läbipaistvuse suurendamisel on seega oluline osa maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise vastases võitluses.

                  (5)

                  Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate resolutsioonis, mis käsitleb Euroopa Liidus asuvate sidusühingute siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendit (EU TPD), (3) on liidus tegutsevate hargmaiste ettevõtete kontsernide jaoks juba sätestatud meetod teabe esitamiseks maksuhalduritele ülemaailmse äritegevuse ja siirdehindade poliitika kohta („põhitoimik“) ning teabe esitamiseks kohaliku üksuse konkreetsete tehingute kohta („kohalik toimik“). Siiski ei ole nimetatud tegevusjuhendis praegu ette nähtud mingit vahendit riikidepõhise aruande esitamiseks.

                  (6)

                  Riikidepõhises aruandes peaksid hargmaiste ettevõtete kontsernid esitama igal aastal ja iga maksujurisdiktsiooni kohta, kus nad tegutsevad, tulude summa, tulumaksueelse kasumi ning tasutud ja kogunenud tulumaksu. Samuti peaksid hargmaiste ettevõtete kontsernid teatama oma töötajate arvu, osa- või aktsiakapitali, jaotamata kasumi ja materiaalse vara igas maksujurisdiktsioonis. Samuti peaks hargmaiste ettevõtete kontsern nimetama kõik kontserni kuuluvad üksused, mis tegutsevad konkreetses maksujurisdiktsioonis, ning osutama äritegevusele, millega need üksused tegelevad.

                  (7)

                  Selleks et edendada riigi vahendite tõhusat kasutamist ja vähendada hargmaiste ettevõtete kontsernide halduskoormust, peaks aruandluskohustus kehtima ainult selliste hargmaiste ettevõtete kontsernide puhul, mille konsolideeritud kontserni aastatulu ületab teatava summa. Käesoleva direktiiviga tuleks tagada, et kogu liidus kogutakse sama teave ning see tehakse maksuametitele õigeaegselt kättesaadavaks.

                  (8)

                  Siseturu nõuetekohase toimimise tagamiseks peab liit kindlustama õiglase konkurentsi nii liidu kui ka selliste liiduväliste hargmaiste ettevõtete kontsernide jaoks, mille üks või mitu üksust asuvad liidus. Seetõttu tuleks aruandluskohustust kohaldada mõlema suhtes. Sujuva ülemineku tagamiseks peaksid liikmesriigid saama siiski ühe aasta võrra edasi lükata aruandluskohustust liikmesriigi residendiks olevate kontserni kuuluvate üksuste puhul, mis ei ole hargmaiste ettevõtete kontserni lõplikud emaüksused ega asendusemaüksused.

                  (9)

                  Liikmesriigid peaksid kehtestama karistusnormid, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi kohaselt vastu võetud siseriiklike sätete rikkumise korral, ja tagama kõnealuste karistuste rakendamise. Kuigi liikmesriikidele jääb karistuste valikul otsustusõigus, peaksid kehtestatud karistused olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.

                  (10)

                  Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on vaja tagada, et liikmesriigid võtaksid vastu hargmaiste ettevõtete kontsernide läbipaistvuskohustuste kooskõlastatud eeskirjad.

                  (11)

                  Liikmesriikidevahelise teabevahetuse puhul on nõukogu direktiivis 2011/16/EL (4) juba sätestatud kohustuslik automaatne teabevahetus mitmes valdkonnas.

                  (12)

                  Riikidepõhiste aruannete kohustuslik automaatne vahetamine liikmesriikide vahel peaks igal juhul sisaldama kindlaksmääratud põhiteabe edastamist, mis oleks kättesaadav neile liikmesriikidele, mille kohta on kõnealuses aruandes sisalduva teabe alusel teada, et hargmaiste ettevõtete kontserni üks või mitu üksust on liikmesriigi maksuresidendid või maksukohustuslased seoses hargmaiste ettevõtete kontserni püsiva tegevuskoha kaudu toimuva äritegevusega.

                  (13)

                  Selleks et vähendada nii maksuametite kui ka hargmaiste ettevõtete kontsernide kulusid ja halduskoormust, on vaja sätestada eeskirjad, mis oleksid kooskõlas rahvusvaheliste suundumustega ning aitaksid kaasa nende elluviimisele. 19. juulil 2013 avaldas Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise alase tegevuskava, mis on oluline algatus kehtivate rahvusvaheliste maksueeskirjade muutmiseks. 5. oktoobril 2015 esitas OECD oma lõpparuanded, mille kiitsid heaks G20 rahandusministrid. 15.–16. novembril 2015 toimunud kohtumisel kiitsid OECD paketi heaks ka G20 juhid.

                  (14)

                  Maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise alase tegevuskava 13. meetme raames töötati hargmaiste ettevõtete kontsernide jaoks välja standardite kogum teabe esitamiseks, sealhulgas põhitoimik, kohalik toimik ja riikidepõhine aruanne. Seepärast on riikidepõhiseid aruandeid käsitlevate eeskirjade kehtestamisel asjakohane võtta arvesse OECD standardeid.

                  (15)

                  Olukorras, kus hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluval üksusel ei ole võimalik saada või hankida kogu teavet, mis on nõutav käesoleva direktiivi kohase aruandluskohustuste täitmiseks, võiksid liikmesriigid pidada seda märgiks vajadusest hinnata kõnealuse hargmaiste ettevõtete kontserniga seotud kõrgendatud siirdehindade riski ja muid maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise riske.

                  (16)

                  Kui liikmesriik teeb kindlaks, et mõni teine liikmesriik on jätnud automaatselt edastatavad riikidepõhised aruanded pidevalt esitamata, siis peaks ta püüdma nimetatud liikmesriigiga konsulteerida.

                  (17)

                  Liidu meetmete puhul riikidepõhiste aruannete valdkonnas tuleks ka edaspidi eelkõige arvesse võtta tulevasi suundumusi OECD tasandil. Käesoleva direktiivi rakendamisel peaksid liikmesriigid kasutama 2015. aasta lõpparuannet OECD/G20 maksubaasi õõnestamise ja kasumi ümberpaigutamise projekti 13. meetme kohta, mille on välja töötanud OECD, kui käesoleva direktiivi kirjelduste või tõlgenduste allikat ja tagamaks käesoleva direktiivi ühetaolist kohaldamist kõikides liikmesriikides.

                  (18)

                  On vaja täpsustada liikmesriikidevahelise teabevahetuse keelelisi nõudeid riikidepõhiste aruannete puhul. Samuti on vaja võtta vastu praktiline korraldus direktiivi 2011/16/EL artikli 3 punktis 13 määratletud ühise teabevõrgu („CCN-võrk“) ajakohastamiseks. Selleks et tagada direktiivi 2011/16/EL artikli 20 lõike 6 ja artikli 21 lõike 6 ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (5).

                  (19)

                  Selleks et tõhustada ressursside kasutamist, hõlbustada teabevahetust ja vältida vajadust kõikidel liikmesriikidel teha oma süsteemides sarnaseid kohandusi, peaks teabevahetus toimuma CCN-võrgu kaudu. Komisjon peaks võtma vastu süsteemi täiendamiseks vajaliku praktilise korra kooskõlas direktiivi 2011/16/EL artikli 26 lõikes 2 osutatud menetlusega.

                  (20)

                  Kohustusliku teabevahetuse kohaldamisala tuleks seega laiendada, nii et see hõlmaks riikidepõhiste aruannete alast automaatset teabevahetust.

                  (21)

                  Liikmesriikide poolt komisjonile direktiivi 2011/16/EL artikli 23 kohaselt esitatavas aastaaruandes tuleks esitada andmed kohalike aruannete esitamise ulatuse kohta kõnealuse direktiivi artikli 8aa ja III lisa II jao punkti 1 kohaselt ning loetelu kõigist jurisdiktsioonidest, kus kontserni kuuluvate liidus asuvate üksuse lõplikud emaüksused on residendid, kuid mille puhul ei ole täielikke aruandeid esitatud või vahetatud.

                  (22)

                  Teabe vahetamine käesoleva direktiivi alusel ei too kaasa äri-, tööstus- või ametisaladuse või ärivõtte avalikustamist ega sellise teabe avalikustamist, mille avalikustamine oleks vastuolus avaliku korraga.

                  (23)

                  Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid.

                  (24)

                  Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt tõhus liikmesriikidevaheline halduskoostöö siseturu nõuetekohase toimimisega kooskõlas olevatel tingimustel, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab seda nõutava ühetaolisuse ja tõhususe tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

                  (25)

                  Seepärast tuleks direktiivi 2011/16/EL vastavalt muuta,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
      Artikkel 1
      Direktiivi 2011/16/EL muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  Artikli 3 punkt 9 asendatakse järgmisega:
                  „9)   „automaatne teabevahetus“–

                              a)

                              artikli 8 lõike 1 ning artiklite 8a ja 8aa kohaldamisel eelnevalt määratletud teabe korrapärane edastamine eelnevalt kindlaksmääratud korrapäraste ajavahemike tagant teisele liikmesriigile ilma eelneva taotluseta. Artikli 8 lõike 1 kohaldamisel on viide kättesaadavale teabele seotud teavet edastava liikmesriigi maksutoimikus oleva teabega, mis on kättesaadav kooskõlas kõnealuses liikmesriigis teabe kogumist ja töötlemist käsitlevate menetlustega;

                              b)

                              artikli 8 lõike 3a kohaldamisel teiste liikmesriikide residente käsitleva eelnevalt määratletud teabe korrapärane edastamine eelnevalt kindlaksmääratud korrapäraste ajavahemike tagant asjaomasele asukohaliikmesriigile ilma eelneva taotluseta;

                              c)

                              kõikide käesoleva direktiivi sätete (välja arvatud artikli 8 lõiked 1 ja 3a ning artiklid 8a ja 8aa) kohaldamisel käesoleva punkti alapunktides a ja b sätestatud eelnevalt määratletud teabe korrapärane edastamine.

                        Artikli 8 lõigete 3a ja 7a, artikli 21 lõike 2 ning artikli 25 lõigete 2 ja 3 kontekstis on terminitel I lisas vastava termini määratluses esitatud tähendus. Artikli 8aa ja III lisa kontekstis on terminitel III lisas vastava termini määratluses esitatud tähendus.“

                  2)

                  II peatüki II jaole lisatakse järgmine artikkel:
                  „Artikkel 8aa
                  Kohustusliku automaatse teabevahetuse kohaldamisala ja tingimused riikidepõhiste aruannete puhul
                  1.   Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et nõuda hargmaiste ettevõtete kontserni lõplikult emaüksuselt, mis on maksuresident tema territooriumil, või muult aruandekohustuslikult üksuselt kooskõlas III lisa II jaoga, et aruantava majandusaasta kohta esitataks riikidepõhine aruanne 12 kuu jooksul pärast hargmaiste ettevõtete kontserni aruantava majandusaasta viimast päeva kooskõlas III lisa II jaoga.
                  2.   Selle liikmesriigi pädev asutus, kus riikidepõhine aruanne lõike 1 kohaselt saadi, edastab riikidepõhise aruande automaatse teabevahetuse teel ja lõikes 4 sätestatud tähtajaks muule liikmesriigile, mille kohta on riikidepõhises aruandes sisalduva teabe alusel teada, et aruandekohustusliku üksuse hargmaiste ettevõtete kontserni üks või mitu koosseisu kuuluvat üksust on seal maksuresidendid või maksukohustuslased seoses püsiva tegevuskoha kaudu toimuva äritegevusega.
                  3.   Riikidepõhine aruanne sisaldab hargmaiste ettevõtete kontsernide kohta järgmist teavet:

                              a)

                              koondandmed, mis sisaldavad tulude summat, tulumaksueelset kasumit (kahjumit), tasutud ja kogunenud tulumaksu, osa- või aktsiakapitali, jaotamata kasumit, töötajate arvu ning materiaalset vara, v.a raha või raha ekvivalendid, iga jurisdiktsiooni kohta, kus hargmaiste ettevõtete kontsern tegutseb;

                              b)

                              iga hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluva üksuse tuvastamist võimaldavad andmed, millest ilmnevad kõnealuse üksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioon ja see jurisdiktsioon, mille õiguse alusel on kõnealuse kontserni kuuluva üksuse organisatsioonistruktuur moodustatud, kui kõnealune jurisdiktsioon on erinev üksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioonist, ning kõnealuse kontserni kuuluva üksuse põhitegevusala(d).

                        4.   Teabevahetus toimub 15 kuu jooksul pärast selle hargmaiste ettevõtete kontserni majandusaasta viimast päeva, mille kohta riikidepõhine aruanne esitatakse. Esimene riikidepõhine aruanne edastatakse hargmaiste ettevõtete kontserni majandusaasta kohta, mis algab 1. jaanuaril 2016 või pärast seda, ning edastamine toimub 18 kuu jooksul pärast nimetatud majandusaasta viimast päeva.“

                  3)

                  Artiklisse 16 lisatakse järgmine lõige:
                  „6.   Olenemata käesoleva artikli lõigetest 1–4, kasutatakse liikmesriikide vahel artikli 8aa kohaselt vahetatud teavet selleks, et hinnata kõrgendatud siirdehindade riski ja muid maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise riske, sealhulgas hargmaiste ettevõtete kontserni liikmete poolt kohaldatavate siirdehindade eeskirjade rikkumise riski, ning asjakohasel juhul majanduslikuks ja statistiliseks analüüsiks. Siirdehinna korrigeerimine teavet saava liikmesriigi maksuhaldurite poolt ei tohi põhineda artikli 8aa kohaselt vahetatud teabel. Olenemata eespool toodust ei ole keelatud kasutada liikmesriikide vahel artikli 8aa kohaselt vahetatud teavet maksuauditi käigus täiendavate päringute tegemiseks hargmaiste ettevõtete kontserni siirdehindade kokkulepete või muude maksuküsimuste kohta ning teha selle tulemusel asjakohaseid kohandusi hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluva üksuse maksustatavas tulus.“

                  4)

                  Artiklisse 20 lisatakse järgmine lõige:
                  „6.   Riikidepõhise aruande puhul toimub artikli 8aa kohane automaatne teabevahetus standardvormide abil, mis on esitatud III lisa III jao tabelites 1, 2 ja 3. Komisjon võtab 31. detsembriks 2016 rakendusaktidega vastu teabevahetuse keelelise korralduse. See ei takista liikmesriike edastamast artiklis 8aa osutatud teavet ükskõik millises liidu ametlikus keeles või töökeeles. Keelelise korraldusega võidakse siiski ette näha, et sellise teabe peamised elemendid esitatakse ka mõnes muus liidu ametlikus keeles. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 26 lõikes 2 osutatud menetlusega.“

                  5)

                  Artiklisse 21 lisatakse järgmine lõige:
                  „6.   Artikli 8aa lõike 2 kohaselt edastatud teave esitatakse elektrooniliselt, kasutades CCN-võrku. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu vajaliku praktilise korralduse CCN-võrgu täiendamiseks. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 26 lõikes 2 osutatud menetlusega.“

                  6)

                  Artikli 23 lõige 3 asendatakse järgmisega:
                  „3.   Liikmesriigid edastavad igal aastal komisjonile hinnangu artiklites 8, 8a ja 8aa osutatud automaatse teabevahetuse tõhususe kohta ja saavutatud praktilised tulemused. Komisjon kehtestab rakendusaktidega nimetatud iga-aastase hinnangu vormi ja edastamise tingimused. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 26 lõikes 2 osutatud menetlusega.“

                  7)

                  Lisatakse järgmine artikkel:
                  „Artikkel 25a
                  Karistused
                  Liikmesriigid kehtestavad karistusnormid, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastu võetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, mis puudutavad artiklit 8aa, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada kõnealuste normide rakendamine. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.“

                  8)

                  Artikkel 26 asendatakse järgmisega:
                  „Artikkel 26
                  Komiteemenetlus
                  1.   Komisjoni abistab maksundusalase halduskoostöö komitee. Nimetatud komitee on komitee Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 182/2011 (*) tähenduses.
                  2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.

                     (*)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).“"

                  9)

                  Lisatakse III lisa, mille tekst on esitatud käesoleva direktiivi lisas.

            Artikkel 2
      1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 4. juuniks 2017. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
      Nad kohaldavad kõnealuseid norme alates 5. juunist 2017.
      Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
      2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
      Artikkel 3
      Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
      Artikkel 4
      Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

         Brüssel, 25. mai 2016

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            J. R. V. A. DIJSSELBLOEM

         (1)  Euroopa Parlamendi 12. mai 2016. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

         (2)  Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 28. aprilli 2016. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

         (3)  Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 27. juuni 2006. aasta resolutsioon, mis käsitleb Euroopa Liidus asuvate sidusühingute siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendit (EU TPD) (ELT C 176, 28.7.2006, lk 1).

         (4)  Nõukogu 15. veebruari 2011. aasta direktiiv 2011/16/EL maksustamisalase halduskoostöö kohta ja direktiivi 77/799/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 64, 11.3.2011, lk 1).

         (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).

         LISA

               „III LISA

                  EESKIRJAD HARGMAISTE ETTEVÕTETE KONTSERNIDE ARUANDLUSE KOHTA

               I JAGU

                  TERMINITE MÄÄRATLUSED

                           1.

                           „Kontsern“ – ettevõtete rühm, mis on omandi või kontrolli kaudu seotud selliselt, et on finantsaruandluse eesmärgil kohustatud koostama konsolideeritud finantsaruanded vastavalt kohaldatavatele raamatupidamispõhimõtetele või temalt võidaks konsolideeritud aruannet nõuda, kui mis tahes ettevõtte omakapitaliosalusega kaubeldaks väärtpaberibörsil.

                           2.

                           „Ettevõte“ – artikli 3 punkti 11 alapunktides b, c ja d nimetatud isikute mis tahes äritegevuse vorm.

                           3.

                           „Hargmaiste ettevõtete kontsern“ – kontsern, mis koosneb kahest või enamast ettevõttest, mis on maksuresidendid eri jurisdiktsioonides, või hõlmab ettevõtet, mis on maksuresident ühes jurisdiktsioonis, kuid püsiva tegevuskoha kaudu toimiva äritegevusega seoses maksukohustuslane teises jurisdiktsioonis, ning tegemist ei ole kohaldamisalast välja jäetud hargmaiste ettevõtete kontserniga.

                           4.

                           „Kohaldamisalast välja jäetud hargmaiste ettevõtete kontsern“ – kontsern, millel seoses kontserni mis tahes majandusaastaga ei ületa kontserni konsolideeritud tulu 750 000 000 eurot või 750 000 000 euroga umbes samaväärset summat kohalikus vääringus 2015. aasta jaanuari seisuga, majandusaastal, mis vahetult eelneb aruantavale majandusaastale, nagu on kajastatud konsolideeritud finantsaruannetes kõnealuse eelneva majandusaasta kohta.

                           5.

                           „Kontserni kuuluv üksus“ – mis tahes järgmine üksus:

                                       a)

                                       hargmaiste ettevõtete kontserni mis tahes eraldiseisev äriüksus, mis on finantsaruandluse eesmärgil hõlmatud hargmaiste ettevõtete kontserni konsolideeritud finantsaruandes, või oleks selles hõlmatud, kui hargmaiste ettevõtete kontserni äriüksuse omakapitaliosalusega kaubeldaks väärtpaberibörsil;

                                       b)

                                       mis tahes äriüksus, mis on hõlmatud hargmaiste ettevõtete kontserni konsolideeritud finantsaruandest välja jäetud ainuüksi suuruse või olulisuse tõttu;

                                       c)

                                       hargmaiste ettevõtete kontserni punktidega a või b hõlmatud eraldiseisva äriüksuse mis tahes püsiv tegevuskoht, eeldusel et kõnealune äriüksus koostab eraldiseisva finantsaruande selle püsiva tegevuskoha jaoks finantsaruandluse, regulatiivsel, maksualasel või sisemise juhtimiskontrolli eesmärgil.

                           6.

                           „Aruandekohustuslik üksus“ – kontserni kuuluv üksus, mis peab oma maksuresidentsuse jurisdiktsioonis esitama hargmaiste ettevõtete kontserni nimel artikli 8aa lõike 3 nõuetele vastava riikidepõhise aruande. Aruandekohustuslik üksus võib olla lõplik emaüksus, asendusemaüksus või mis tahes üksus, mida on kirjeldatud II jao punktis 1.

                           7.

                           „Lõplik emaüksus“ – hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluv üksus, mis vastab järgmistele kriteeriumidele:

                                       a)

                                       tal on otseselt või kaudselt piisav osalus kõnealuse hargmaiste ettevõtete kontserni ühes või mitmes muus kontserni kuuluvas üksuses, nii et ta on kohustatud koostama konsolideeritud finantsaruande vastavalt raamatupidamispõhimõtetele, mida üldiselt kohaldatakse tema maksuresidentsuse jurisdiktsioonis, või oleks ta selleks kohustatud, kui tema omakapitaliosalusega kaubeldaks maksuresidentsuse jurisdiktsiooni väärtpaberibörsil;

                                       b)

                                       hargmaiste ettevõtete kontsernil ei ole muud kontserni kuuluvat üksust, millel oleks punktis a kirjeldatud otsene või kaudne osalus kõnealuses kontserni kuuluvas üksuses.

                           8.

                           „Asendusemaüksus“ – hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluv üksus, mille hargmaiste ettevõtete kontsern on nimetanud lõpliku emaüksuse ainuasendajaks, mis peab kõnealuse kontserni kuuluva üksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioonis esitama hargmaiste ettevõtete kontserni nimel riikidepõhise aruande, kui kohaldatakse II jao punkti 1 esimese lõigu alapunktis b sätestatud üht või mitut tingimust.

                           9.

                           „Majandusaasta“ – iga-aastane aruandlusperiood, millega seoses hargmaiste ettevõtete kontserni lõplik emaüksus koostab oma finantsaruanded.

                           10.

                           „Aruantav majandusaasta“ – majandusaasta, mille finants- ja tegevustulemusi kajastatakse artikli 8aa lõikes 3 osutatud riikidepõhises aruandes.

                           11.

                           „Tingimustele vastavate pädevate asutuste kokkulepe“ – kokkulepe, mis on sõlmitud rahvusvahelise kokkuleppe osaliseks oleva ELi liikmesriigi ja väljaspool liitu asuva jurisdiktsiooni volitatud esindajate vahel ja millega nõutakse riikidepõhiste aruannete automaatset vahetamist kokkuleppeosaliste jurisdiktsioonide vahel.

                           12.

                           „Rahvusvaheline kokkulepe“ – maksuasjades vastastikuse haldusabi konventsioon, kahe- või mitmepoolne maksukonventsioon või maksualase teabe vahetamise kokkulepe, millega liikmesriik on ühinenud ning mis sätestab õigusliku aluse maksualase teabe vahetamiseks jurisdiktsioonide vahel, sealhulgas sellise teabe automaatse vahetamise.

                           13.

                           „Konsolideeritud finantsaruanded“ – hargmaiste ettevõtete kontserni finantsaruanded, milles lõpliku emaüksuse ja kontserni kuuluvate üksuste varad, kohustused, tulud, kulud ja rahavood on esitatud nii, nagu oleks tegemist ühe majandusüksusega.

                           14.

                           Jurisdiktsiooni puhul tähendab „süsteemne nõuete täitmata jätmine“ kas seda, et jurisdiktsioonil on liikmesriigiga kehtiv tingimustele vastavate pädevate asutuste kokkulepe, kuid ta on peatanud automaatse teabevahetuse (muudel põhjustel kui need, mis on kooskõlas kõnealuse kokkuleppe tingimustega), või et kõnealune jurisdiktsioon on muul viisil pidevalt rikkunud nõuet esitada tema valduses olevad riikidepõhised aruanded nende hargmaiste ettevõtete kontsernide kohta, millel on kõnealuses liikmesriigis kontserni kuuluvad üksused.

                     II JAGU

                  ARUANDLUSE ÜLDNÕUDED

                           1.

                           Liikmesriigi residendiks olev kontserni kuuluv üksus, mis ei ole hargmaiste ettevõtete kontserni lõplik emaüksus, esitab riikidepõhise aruande seoses selle hargmaiste ettevõtete kontserni aruantava majandusaastaga, mille koosseisu ta kuulub, kui täidetud on järgmised kriteeriumid:

                                       a)

                                       üksus on liikmesriigi maksuresident;

                                       b)

                                       kohaldub üks järgmistest tingimustest:

                                                   i)

                                                   hargmaiste ettevõtete kontserni lõplik emaüksus ei ole kohustatud esitama riikidepõhist aruannet oma maksuresidentsuse jurisdiktsioonis;

                                                   ii)

                                                   lõpliku emaüksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioon on ühinenud kehtiva rahvusvahelise kokkuleppega, mille osaline on asjaomane liikmesriik, kuid ei ole ühinenud kehtiva tingimustele vastavate pädevate asutuste kokkuleppega, mille osaline on asjaomane liikmesriik, artikli 8aa lõikes 1 nimetatud tähtajaks, et esitada riikidepõhine aruanne aruantava majandusaasta kohta;

                                                   iii)

                                                   lõpliku emaüksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioonis on esinenud süsteemne nõuete täitmata jätmine, millest liikmesriik on liikmesriigi maksuresidendist kontserni kuuluvat üksust teavitanud.

                                             Ilma et see piiraks artikli 8aa lõikes 1 osutatud lõpliku emaüksuse või asendusemaüksuse kohustust esitada esimene riikidepõhine aruanne hargmaiste ettevõtete kontserni 1. jaanuaril 2016 või pärast seda algava majandusaasta kohta, võivad liikmesriigid otsustada, et käesoleva jao punktis 1 sätestatud kontserni kuuluvate üksuste riikidepõhise aruande esitamise kohustust kohaldatakse alates aruantavast majandusaastast, mis algab 1. jaanuaril 2017 või hilisemal kuupäeval.
                                       Liikmesriigi residendiks olev kontserni kuuluv üksus, nagu see on määratletud käesoleva punkti esimeses lõigus, taotleb lõplikult emaüksuselt kogu teabe, mis on vajalik selleks, et kontserni kuuluv üksus saaks täita oma kohustuse esitada artikli 8aa lõike 3 kohaselt riikidepõhine aruanne. Kui kõnealune kontserni kuuluv üksus ei ole sellele vaatamata saanud või hankinud kogu vajalikku teavet hargmaiste ettevõtete kontserni kohta aruande esitamiseks, esitab ta ikkagi riikidepõhise aruande, mis sisaldab kogu teavet, mis on tema käsutuses ja mille ta on saanud või hankinud, ning teatab oma residentsuse liikmesriigile, et lõplik emaüksus on keeldunud vajalikku teavet kättesaadavaks tegemast. See ei piira asjaomase liikmesriigi õigust kohaldada tema siseriiklike õigusaktidega ette nähtud karistusi ja asjaomane liikmesriik teatab sellisest keeldumisest kõigile teistele liikmesriikidele.
                                       Kui hargmaiste ettevõtete kontsernil on rohkem kui üks koosseisu kuuluv üksus, mis on liidu maksuresident, ning täidetud on üks või mitu esimese lõigu alapunktis b sätestatud tingimust, võib hargmaiste ettevõtete kontsern määrata ühe koosseisu kuuluva üksuse, mis esitab riikidepõhise aruande artikli 8aa lõikes 3 sätestatud tingimuste kohaselt iga aruantava majandusaasta kohta artikli 8aa lõikes 1 nimetatud tähtajaks ning teatab liikmesriigile, et aruande esitamine täidab kõigi hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluvate liidu maksuresidentidest üksuste teabe esitamise nõuded. Artikli 8aa lõike 2 kohaselt edastab liikmesriik riikidepõhise aruande kõigile teistele liikmesriikidele, mille kohta on kõnealuses aruandes sisalduva teabe alusel teada, et aruandekohustusliku üksuse hargmaiste ettevõtete kontserni üks või mitu kontserni kuuluvat üksust on liikmesriigi maksuresidendid või maksukohustuslased seoses püsiva tegevuskoha kaudu toimuva äritegevusega.
                                       Kui kontserni kuuluval üksusel ei ole võimalik saada või hankida kogu teavet, mis on nõutav artikli 8aa lõike 3 kohase riikidepõhise aruande esitamiseks, siis ei ole selline kontserni kuuluv üksus sobiv, et määrata ta hargmaiste ettevõtete kontserni aruandekohustuslikuks üksuseks käesoleva punkti neljanda lõigu kohaselt. See nõue ei mõjuta kontserni kuuluva üksuse kohustust teatada oma residentsuse liikmesriigile, et lõplik emaüksus on keeldunud vajalikku teavet kättesaadavaks tegemast.

                           2.

                           Erandina punktist 1, kui täidetud on üks või mitu punkti 1 esimese lõigu alapunktis b sätestatud tingimust, ei pea punktis 1 kirjeldatud üksus esitama riikidepõhist aruannet seoses mis tahes aruantava majandusaastaga, kui hargmaiste ettevõtete kontsern, mille koosseisu üksus kuulub, on teinud kättesaadavaks kõnealust majandusaastat käsitleva riikidepõhise aruande artikli 8aa lõike 3 kohaselt sellise asendusemaüksuse kaudu, mis esitab riikidepõhise aruande oma maksuresidentsuse jurisdiktsiooni maksuhaldurile artikli 8aa lõikes 1 sätestatud tähtajaks, ning mille puhul on juhul, kui asendusemaüksus on maksuresident väljaspool liitu asuvas jurisdiktsioonis, täidetud järgmised tingimused:

                                       a)

                                       asendusemaüksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioon nõuab riikidepõhise aruande esitamist artikli 8aa lõikes 3 sätestatud tingimuste kohaselt;

                                       b)

                                       asendusemaüksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioon on ühinenud kehtiva tingimustele vastavate pädevate asutuste kokkuleppega, mille osaline on asjaomane liikmesriik, artikli 8aa lõikes 1 sätestatud tähtajaks, et esitada aruantava majandusaasta kohta riikidepõhine aruanne;

                                       c)

                                       asendusemaüksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioon ei ole liikmesriigile teatanud süsteemsest nõuete täitmata jätmisest;

                                       d)

                                       kontserni kuuluv jurisdiktsiooni maksuresidendist üksus on hiljemalt sellise hargmaiste ettevõtete kontserni aruantava majandusaasta viimaseks päevaks teatanud asendusemaüksuse maksuresidentsuse jurisdiktsioonile, et ta on asendusemaüksus;

                                       e)

                                       liikmesriigile on edastatud teade punkti 4 kohaselt.

                           3.

                           Liikmesriigid nõuavad, et hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluv üksus, mis on kõnealuse liikmesriigi maksuresident, teavitaks liikmesriiki hiljemalt kõnealuse hargmaiste ettevõtete kontserni aruantava majandusaasta viimasel päeval, kas ta on lõplik emaüksus või asendusemaüksus või punkti 1 kohaselt määratud kontserni kuuluv üksus. Liikmesriigid võivad pikendada nimetatud tähtaega kõnealuse kontserni kuuluva üksuse eelmise majandusaasta maksudeklaratsiooni esitamise viimase päevani.

                           4.

                           Liikmesriigid nõuavad, et hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluv üksus, mis on kõnealuse liikmesriigi maksuresident, kuid ei ole lõplik emaüksus või asendusemaüksus või punkti 1 kohaselt määratud kontserni kuuluv üksus, teavitaks liikmesriiki aruandekohustusliku üksuse identiteedist ja maksuresidentsusest hiljemalt kõnealuse hargmaiste ettevõtete kontserni aruantava majandusaasta viimasel päeval. Liikmesriigid võivad pikendada nimetatud tähtaega kõnealuse kontserni kuuluva üksuse eelmise majandusaasta maksudeklaratsiooni esitamise viimase päevani.

                           5.

                           Riikidepõhises aruandes täpsustatakse, millises vääringus summad kõnealuses aruandes esitatakse.

                     III JAGU

                  RIIKIDEPÕHINE ARUANNE

               Α.   Riikidepõhise aruande vorm
               Tabel 1.   Ülevaade tuludest, maksudest ja äritegevusest maksujurisdiktsioonide lõikes

                           Hargmaiste ettevõtete kontserni nimi:
                           Majandusaasta:
                           Kasutatud vääring:

                           Maksujurisdiktsioon

                           Tulud

                           Tulumaksueelne kasum (kahjum)

                           Tasutud tulumaks (kassapõhiselt)

                           Kogunenud tulumaks – jooksev aasta

                           Osa- või aktsiakapital

                           Jaotamata kasum

                           Töötajate arv

                           Materiaalne vara, v.a raha ja raha ekvivalendid

                           Mitteseotud osapool

                           Seotud osapool

                           Kokku

               Tabel 2.   Hargmaiste ettevõtete kontserni kõigi kontserni kuuluvate üksuste loetelu maksujurisdiktsiooni kaupa

                           Hargmaiste ettevõtete kontserni nimi:
                           Majandusaasta:

                           Maksujurisdiktsioon

                           Kontserni kuuluvad üksused maksujurisdiktsioonis

                           Maksujurisdiktsioon, kus organisatsioonistruktuur on moodustatud või asutatud, kui see on erinev residentsuse maksujurisdiktsioonist

                           Põhitegevusala(d)

                           Teadus- ja arendustegevus

                           Intellektuaalomandi haldamine või juhtimine

                           Ostmine või hanked

                           Tootmine

                           Müük, turundus või levitamine

                           Haldus-, juhtimis- või tugiteenused

                           Teenuste osutamine mitteseotud osapooltele

                           Kontsernisisene rahastamine

                           Reguleeritud finantsteenused

                           Kindlustus

                           Aktsiate või muude omakapitaliinstrumentide omamine

                           Seisev

                           Muu (1)

                           1.

                           2.

                           3.

                           1.

                           2.

                           3.

                     Tabel 3.   Lisateave
               Hargmaiste ettevõtete kontserni nimi:
               Majandusaasta:
               Esitage lühike lisateave või selgitused, mida peate vajalikuks või mis võimaldaksid paremini mõista riikidepõhises aruandes sisalduvat kohustuslikku teavet
               B.   Riikidepõhise aruande täitmise üldjuhend
               1.   Eesmärk
               Vormi kasutatakse hargmaiste ettevõtete kontserni tulu, maksude ja äritegevuse jaotuse aruandluseks iga maksujurisdiktsiooni kohta eraldi.
               2.   Filiaalide ja püsivate tegevuskohtade käsitlemine
               Püsiva tegevuskoha kohta andmete esitamisel osutatakse maksujurisdiktsioonile, kus ta asub, mitte sellele maksujurisdiktsioonile, mille resident on äriüksus, millele püsiv tegevuskoht kuulub. Seda äriüksust, millele püsiv tegevuskoht kuulub, käsitlev residentsuse maksujurisdiktsiooni aruandlus ei sisalda püsiva tegevuskohaga seotud finantsandmeid.
               3.   Iga-aastase vormiga hõlmatav periood
               Vorm hõlmab aruandekohustusliku hargmaise ettevõtte majandusaastat. Kontserni kuuluvate üksuste puhul tuleb vormis vastavalt aruandekohustusliku hargmaise ettevõtte äranägemisele kajastada emba-kumba järgmisest teabest:

                           a)

                           teave asjaomase kontserni kuuluva üksuse majandusaasta kohta, mis lõpeb samal kuupäeval kui aruandekohustusliku hargmaise ettevõtte majandusaasta või kuni 12 kuud enne kõnealust kuupäeva;

                           b)

                           teave kõigi asjaomaste kontserni kuuluvate üksuste kohta aruandekohustusliku hargmaise ettevõtte majandusaastat silmas pidades.

                     4.   Andmete allikas
               Aruandekohustuslik hargmaine ettevõte kasutab vormi täitmisel järjepidevalt aastast aastasse samu andmeallikaid. Aruandekohustuslik hargmaine ettevõte võib valida, kas kasutada oma aruandluses oma konsolideerimisaruandeid, eraldiseisvate üksuste kohustuslikke finantsaruandeid, regulatiivseid finantsaruandeid või sisemisi kalkulatsioone. Vormis esitatud tulu, kasumit ja makse ei ole vaja võrrelda konsolideeritud finantsaruannetega. Kui aruandluse alusena kasutatakse kohustuslikke finantsaruandeid, tuleb kõik summad teisendada aruandkohustusliku hargmaise ettevõtte arvestusvaluutaks, kasutades selle aasta keskmist vahetuskurssi, mis on esitatud vormi lisateabe osas. Ei ole vaja teha muudatusi, kui on erinevusi eri maksujurisdiktsioonides kohaldatavates raamatupidamispõhimõtetes.
               Aruandekohustuslik hargmaine ettevõte esitab vormi lisateabe osas lühikese kirjelduse selle kohta, milliseid teabeallikaid on vormi täitmisel kasutatud. Kui aastast aastasse kasutatavat andmeallikat vahetatakse, selgitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte selle põhjuseid ja tagajärgi vormi lisateabe osas.
               C.   Konkreetsed juhised riikidepõhise aruande täitmiseks
               1.   Ülevaade tuludest, maksudest ja äritegevusest maksujurisdiktsioonide lõikes (tabel 1)
               1.1.   Maksujurisdiktsioon
               Vormi esimeses veerus loetleb aruandekohustuslik hargmaine ettevõte kõik maksujurisdiktsioonid, kus hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluvad üksused on maksuresidendid. Maksujurisdiktsioon on riik või ka mitteriiklik jurisdiktsioon, kellel on maksualane autonoomia. Eraldi tuleb lisada kõik hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluvad üksused, mis aruandekohustusliku hargmaise ettevõtte hinnangul ei oma maksuresidentsust. Kui kontserni kuuluv üksus on resident rohkem kui ühes maksujurisdiktsioonis, kohaldatakse residentsuse maksujurisdiktsiooni määramiseks kohaldatava maksulepingu otsustavat kriteeriumit (tie breaker). Kui ei ole ühtki kohaldatavat maksulepingut, antakse kontserni kuuluva üksuse kohta aru maksujurisdiktsioonis, kus toimub üksuse tegelik juhtimine. Tegeliku juhtimise koht määratakse kindlaks rahvusvaheliselt kokku lepitud standardite kohaselt.
               1.2.   Tulud
               Vormis pealkirja „Tulud“ all olevas kolmes veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte järgmise teabe:

                           a)

                           kõigi hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluvate üksuste tulude summa asjaomases maksujurisdiktsioonis, mis on saadud tehingutest sidusühingutega;

                           b)

                           kõigi hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluvate üksuste tulude summa asjaomases maksujurisdiktsioonis, mis on saadud tehingutest sõltumatute osapooltega;

                           c)

                           punktides a ja b esitatud summad kokku.

                     Tulud hõlmavad tulu vallas- ja kinnisvara müügist ning teenuseid, litsentsitasusid, intresse, kindlustusmakseid ning mis tahes muid summasid. Tulud ei hõlma teistelt kontserni kuuluvatelt üksustelt saadud makseid, mida maksja maksujurisdiktsioonis käsitletakse dividendidena.
               1.3.   Tulumaksueelne kasum (kahjum)
               Vormi viiendas veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte tulumaksueelse kasumi (kahjumi) kõigi kontserni kuuluvate üksuste kohta, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Tulumaksueelne kasum (kahjum) sisaldab ka erakorralisi tulu- ja kuluobjekte.
               1.4.   Tasutud tulumaks (kassapõhiselt)
               Vormi kuuendas veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte asjaomasel majandusaastal tegelikult makstud tulumaksu summa kõigi kontserni kuuluvate üksuste kohta, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Tasutud maksud sisaldavad kontserni kuuluva üksuse tegelikult makstud makse maksjurisdiktsioonis, mille resident üksus on, ja kõigis muudes maksujurisdiktsioonides. Tasutud maksude hulka kuuluvad muude üksuste (sidusühingud ja sõltumatud ettevõtted) makstud kinnipeetavad maksud seoses kontserni kuuluvale üksusele tehtavate maksetega. Seega, kui äriühing A, mis on maksujurisdiktsiooni A resident, teenib intressi maksujurisdiktsioonis B, siis maksujurisdiktsioonis B kinnipeetud maksu kohta annab aru äriühing A.
               1.5.   Kogunenud tulumaks (jooksev aasta)
               Vormi seitsmendas veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte kogunenud jooksva maksukulu summa, mis kajastatakse kõigi nende kontserni kuuluvate üksuste aruantava aasta maksustavas kasumis või kahjumis, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Käesoleva perioodi maksukulu kajastab ainult jooksvat aastat ning ei sisaldada edasilükkunud tulumaksu ega ebakindlaid maksukohustusi.
               1.6.   Osa- või aktsiakapital
               Vormi kaheksandas veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte osa- või aktsiakapitali summa kõigi selliste kontserni kuuluvate üksuste kohta, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Püsiva tegevuskoha puhul kajastatakse osa- või aktsiakapital õigusliku moodustise kohta, kelle püsiva tegevuskohaga on tegemist, välja arvatud juhul, kui püsiva tegevuskoha maksujurisdiktsioonis on regulatiivsel eesmärgil määratletud kapitalinõue.
               1.7.   Jaotamata kasum
               Vormi üheksandas veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte jaotamata kasumi summa aasta lõpu seisuga kõigi selliste kontserni kuuluvate üksuste kohta, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Püsiva tegevuskoha puhul kajastatakse jaotamata kasumit õiguslike moodustiste kaupa, kelle püsiva tegevuskohaga on tegemist.
               1.8.   Töötajate arv
               Vormi kümnendas veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte töötajate koguarvu täistööaja ekvivalendi alusel kõigi kontserni kuuluvate üksuste kohta, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Töötajate arvu võib esitada aastalõpu seisuna, aasta keskmise töötajate arvuna või muul alusel, mida maksujurisdiktsioonis järjepidevalt aastast aastasse kasutatakse. Sõltumatuid töövõtjaid, kes osalevad kontserni kuuluva üksuse tavategevuses, võib kajastada töötajatena. Töötajate arvu mõistlik ümardamine või umbkaudne esitamine on lubatud, tingimusel et selline ümardamine või umbkaudne esitamine ei moonuta oluliselt töötajate suhtelist jaotust eri maksujurisdiktsioonide vahel. Lähenemisviis peab olema järjepidev aastast aastasse ja üksuste lõikes.
               1.9.   Materiaalne vara, v.a raha ja raha ekvivalendid
               Vormi üheteistkümnendas veerus esitab aruandekohustuslik hargmaine ettevõte materiaalse vara arvestusliku netoväärtuse kõigi kontserni kuuluvate üksuste kohta, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Püsivate tegevuskohtade puhul kajastatakse vara, osutades maksujurisdiktsioonile, kus püsiv tegevuskoht asub. Materiaalne vara ei hõlma raha ega raha ekvivalente, immateriaalset vara ega finantsvara.
               2.   Hargmaiste ettevõtete kontserni kõigi kontserni kuuluvate üksuste loetelu maksujurisdiktsiooni kaupa (tabel 2)
               2.1.   Kontserni kuuluvad üksused maksujurisdiktsioonis
               Aruandekohustuslik hargmaine ettevõte loetleb maksujurisdiktsioonide kaupa ja õigusliku moodustise nime kasutades kõik hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluvad üksused, mis on asjaomase maksujurisdiktsiooni maksuresidendid. Üldjuhendi punkti 2 kohaselt lähtutakse püsiva tegevuskoha kohta andmete esitamisel maksujurisdiktsioonist, kus ta asub. Ära märgitakse ka õiguslik moodustis, mille püsiv tegevuskoht ta on.
               2.2.   Maksujurisdiktsioon, kus organisatsioonistruktuur on moodustatud või asutatud, kui see on erinev residentsuse maksujurisdiktsioonist
               Aruandekohustuslik hargmaine ettevõte teatab maksujurisdiktsiooni, mille õiguse kohaselt on hargmaiste ettevõtete kontserni kuuluva üksuse organisatsioonistruktuur moodustatud või asutatud, kui see erineb residentsuse maksujurisdiktsioonist.
               2.3.   Põhitegevusala(d)
               Aruandekohustuslik hargmaine ettevõte määrab kontserni kuuluva üksuse põhitegevusala(d) asjaomases maksujurisdiktsioonis, märkides ühe või mitu asjakohast kasti.“

            (1)  Täpsustage kontserni kuuluva üksuse tegevuse laadi „Lisateabe“ all.