title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2019/1159, 20. juuni 2019, millega muudetakse direktiivi 2008/106/EÜ meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2005/45/EÜ, mis käsitleb liikmesriikide poolt välja antud meremeeste tunnistuste vastastikust tunnustamist (EMPs kohaldatav tekst)

text:
                  12.7.2019

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 188/94

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2019/1159,
         20. juuni 2019,
         millega muudetakse direktiivi 2008/106/EÜ meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2005/45/EÜ, mis käsitleb liikmesriikide poolt välja antud meremeeste tunnistuste vastastikust tunnustamist
         (EMPs kohaldatav tekst)
         EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,
         võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
         olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
         võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

         pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
         toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Selleks et säilitada ja püüda edendada meresõiduohutuse kõrget taset ja merereostuse vältimist, on vaja säilitada ja võimaluse korral parandada liidu meremeeste teadmisi ja oskusi, arendades mereharidust ja diplomeerimist vastavalt rahvusvahelistele eeskirjadele ja tehnoloogia arengule, ning võtta täiendavaid meetmeid Euroopa merendusalaste oskuste baasi täiendamiseks.

                     (2)

                     Meremeeste väljaõpet ja diplomeerimist reguleeritakse rahvusvahelisel tasandil Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni 1978. aasta meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelise konventsiooniga selle muudetud kujul (edaspidi „STCW konventsioon“), mis vaadati viimati ulatuslikult läbi 2010. aastal. 2015. aastal võeti vastu STCW konventsiooni muudatused, milles käsitleti nende meremeeste väljaõppe ja ettevalmistuse nõudeid, kes töötavad laevadel, mille suhtes kohaldatakse gaaskütusel ja muudel madala leekpunktiga kütustel töötavate laevade rahvusvahelist ohutuskoodeksit (edaspidi „IGF koodeks“). 2016. aastal võeti vastu STCW konventsiooni muudatused seoses nende meremeeste väljaõppe ja ettevalmistusega, kes töötavad reisilaevadel ja polaarvetes sõitvatel laevadel.

                     (3)

                     Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2008/106/EÜ (3) lisatakse STCW konventsioon liidu õigusesse. Kõik liikmesriigid on allkirjastanud STCW konventsiooni ning seega tuleks nende rahvusvaheliste kohustuste ühtlustatud rakendamiseks viia meremeeste väljaõpet ja diplomeerimist käsitlevad liidu normid kooskõlla STCW konventsiooniga. Seepärast tuleks mitmeid direktiivi 2008/106/EÜ sätteid muuta, et kajastada STCW konventsiooni viimaseid muudatusi, mis on seotud nende meremeeste väljaõppe ja ettevalmistusega, kes töötavad IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel, reisilaevadel ja polaarvetes sõitvatel laevadel.

                     (4)

                     Meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse koodeks, mis on vastu võetud 1995. aasta STCW osaliste konverentsi 2. resolutsiooniga, selle ajakohastatud kujul (edaspidi „STCW koodeks“) sisaldab juba suuniseid üleväsimuse ennetamise (jaotis B-VIII/1) ja töökõlblikkuse (jaotis A-VIII/1) kohta. Ohutuse huvides on tähtis direktiivi 2008/106/EÜ artikli 15 nõuete eranditeta täitmise tagamine ja järgimine ning kõnealuste suuniste nõuetekohane arvessevõtmine.

                     (5)

                     Ühise transpordipoliitika üks eesmärk meretranspordi valdkonnas on hõlbustada meremeeste liikumist liidu piires. Selline liikumine aitab muu hulgas muuta liidu meretranspordi sektori tulevastele põlvkondadele atraktiivseks, vältides olukorda, kus Euroopa merendusklastris tekib puudus pädevatest töötajatest, kellel on vajalikud oskused ja pädevused. Liikmesriikide välja antud meremeeste tunnistuste vastastikune tunnustamine on väga oluline meremeeste vaba liikumise hõlbustamiseks. Pidades silmas õigust heale haldusele, peaks teiste liikmesriikide poolt meremeestele välja antud kutsetunnistuste aktsepteerimise kohta tehtud liikmesriikide otsused, mille eesmärk on riiklike meresõidudiplomite väljaandmine, põhinema põhjendustel, mida asjaomasel meremehel on võimalik kontrollida.

                     (6)

                     Direktiiv 2008/106/EÜ sisaldab ka kolmandate riikide välja antud meremeeste tunnistuste tunnustamise kesksüsteemi. Õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT) raames tehtud hindamise kohaselt on liikmesriigid saavutanud pärast kesksüsteemi kehtestamist märkimisväärse kulude kokkuhoiu. Hindamine näitas aga ka seda, et mõne tunnustatud kolmanda riigi puhul on liikmesriigid välja andnud üksnes piiratud arvu kinnituslehti, millega tõendatakse nende kolmandate riikide välja antud meresõidudiplomite või kutsetunnistuste tunnustamist. Olemasolevate inim- ja finantsressursside tõhusamaks kasutamiseks peaks kolmandate riikide tunnustamise kord põhinema analüüsil sellise tunnustamise vajaduse kohta, mis käsitleb muu hulgas asjaomasest riigist pärit ja tõenäoliselt liikmesriigi lipu all sõitvatel laevadel teenivate kaptenite, ohvitseride ja raadiooperaatorite hinnangulist arvu. Kõnealune hinnang tuleks esitada läbivaatamiseks laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komiteele (COSS).

                     (7)

                     Võttes arvesse kogemusi, mis on saadud kolmandate riikide tunnustamise korra kohaldamisel, näitas REFITi raames tehtud hindamine, et kehtiva 18-kuulise tähtaja puhul ei arvestata protsessi keerukust, mis hõlmab Euroopa Meresõiduohutuse Ameti korraldatud kohapealset kontrolli. Sellise kontrolli kavandamiseks ja teostamiseks vajalike diplomaatiliste kokkulepete jaoks on vaja rohkem aega. Lisaks ei ole 18-kuuline tähtaeg piisav, kui kolmas riik peab võtma parandusmeetmeid ja tegema oma süsteemi õiguslikke muudatusi, et täita STCW konventsiooni nõudeid. Nendel põhjustel tuleks komisjoni otsuse vastuvõtmise tähtaega pikendada 18 kuult 24 kuule, ja kui kolmas riik peab võtma põhjalikke parandusmeetmeid, sealhulgas muutma õigusnorme, siis tuleks seda tähtaega pikendada 36 kuule. Lisaks tuleks tunnustamiskorra paindlikkuse säilitamiseks jätta alles võimalus, et taotlev liikmesriik saaks ajutiselt tunnustada kolmanda riigi süsteemi, mis on seotud meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse alustega.

                     (8)

                     Selleks et tagada kõigi meremeeste õigus inimväärsele tööle ja piirata konkurentsimoonutusi siseturul, tuleks kolmandate riikide tulevase tunnustamise puhul arvestada seda, kas nimetatud kolmandad riigid on ratifitseerinud 2006. aasta meretöönormide konventsiooni.

                     (9)

                     Selleks et veelgi tõhustada kolmandate riikide tunnustamise kesksüsteemi, tuleks kolmandaid riike, kust tuleb liikmesriigi lipu all sõitvatele laevadele vähe meremehi, uuesti hinnata pikemate ajavahemike järel, mida tuleks pikendada kümne aastani. Selliste kolmandate riikide süsteemi uuesti hindamise jaoks ettenähtud pikemat ajavahemikku tuleks siiski kombineerida esmatähtsate kriteeriumidega, milles võetakse arvesse ohutusprobleeme, tasakaalustades seeläbi tõhustamise vajadust tulemusliku kaitsemehhanismiga juhul, kui asjaomastes kolmandates riikides pakutav meremeeste väljaõppe kvaliteet halveneb.

                     (10)

                     Kolmandatest riikidest tööle võetud meremehi käsitlev teave on liidu tasandil muutunud kättesaadavaks tänu liikmesriikide edastatud asjakohasele teabele, mida hoitakse nende registrites välja antud tunnistuste ja kinnituslehtede kohta. Seda teavet tuleks kasutada statistilistel ja poliitika kujundamise eesmärkidel, eelkõige selleks, et parandada kolmandate riikide tunnustamise kesksüsteemi tõhusust. Liikmesriikide edastatud teabe põhjal tuleks uuesti läbi vaadata nende kolmandate riikide tunnustamine, millest ei ole liikmesriigi lipu all sõitvatele laevadele tulnud meremehi vähemalt kaheksa aasta jooksul. Uuesti läbivaatamise protsess peaks hõlmama võimalust asjaomase kolmanda riigi tunnustamine kas kehtima jätta või kehtetuks tunnistada. Lisaks tuleks liikmesriikide edastatud teavet kasutada ka tunnustatud kolmandate riikide uuesti hindamise tähtsusjärjestamiseks.

                     (11)

                     Selleks et võtta arvesse rahvusvahelisel tasandil toimunud arengut ja tagada liidu normide õigeaegne kohandamine sellisele arengule, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses STCW konventsiooni ja STCW koodeksi A osa muudatuste ülevõtmisega, ajakohastades meremeeste väljaõppe ja diplomeerimise tehnilisi nõudeid ning ühtlustades kõik direktiivi 2008/106/EÜ vastavad sätted, mis käsitlevad meremeeste digitaalseid tunnistusi. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes (4) sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

                     (12)

                     Selleks et tagada käesoleva direktiivi ühetaolised rakendamistingimused seoses kolmandate riikide tunnustamist käsitlevate sätetega, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (5).

                     (13)

                     Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/36/EÜ (6) kutsekvalifikatsioonide tunnustamist käsitlevaid sätteid ei kohaldata direktiivi 2008/106/EÜ kohase meremeeste tunnistuste vastastikuse tunnustamise suhtes. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2005/45/EÜ (7) reguleeriti liikmesriikide poolt välja antud meremeeste tunnistuste vastastikust tunnustamist. Direktiivis 2005/45/EÜ osutatud meremeeste tunnistuste määratlused on siiski pärast STCW konventsiooni 2010. aasta muudatusi iganenud. Seepärast tuleks liikmesriikide poolt välja antud meremeeste tunnistuste vastastikuse tunnustamise süsteemi muuta, et võtta arvesse rahvusvahelisi muudatusi ja direktiivis 2008/106/EÜ esitatud meremeeste tunnistuste määratlusi. Lisaks tuleks vastastikuse tunnustamise süsteemi lisada ka liikmesriikide volitusel välja antud meremeeste tervisetõendid. Selleks et vältida ebamäärasust ning direktiivide 2005/45/EÜ ja 2008/106/EÜ vahelisi ebakõlasid, tuleks meremeeste tunnistuste vastastikust tunnustamist reguleerida üksnes direktiiviga 2008/106/EÜ. Lisaks, selleks et vähendada liikmesriikide halduskoormust, tuleks pärast STCW konventsiooni asjakohaste muudatuste vastuvõtmist kasutusele võtta meremeeste kvalifikatsiooni tõendamise elektrooniline süsteem.

                     (14)

                     Andmete digitaliseerimine on osa andmete kogumise ja edastamise tehnoloogia arengust ning selle eesmärk on aidata vähendada kulusid ja kasutada inimressursse efektiivselt. Komisjon peaks kaaluma meetmeid sadamariigi kontrolli tõhustamise parandamiseks, muu hulgas hinnates meremeeste tunnistuste keskse andmebaasi loomise ja haldamise teostatavust ja lisaväärtust. See andmebaas oleks ühendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/16/EÜ (8) artiklis 24 osutatud kontrolliandmebaasiga ning sellega oleksid ühendatud kõik liikmesriigid. See keskne andmebaas sisaldaks direktiivi 2008/106/EÜ V lisas esitatud kogu teavet STCW konventsiooni reeglite V/1-1 ja V/1-2 kohaselt välja antud meresõidudiplomite ja kutsetunnistuste tunnustamist tõendavate kinnituslehtede kohta.

                     (15)

                     Euroopa meremeeste kapteni- ja ohvitseriharidust ja -väljaõpet tuleks toetada üliõpilasvahetustega mereharidus- ja koolitusasutuste vahel üle kogu liidu. Euroopa lipu all merd sõitvate meremeeste teadmiste ja oskuste täiendamiseks ning arendamiseks on vajalik heade tavade vahetamine liikmesriikide vahel. Meremeeste hariduses ja väljaõppes tuleks täielikult ära kasutada programmi „Erasmus+“ pakutavaid võimalusi.

                     (16)

                     Komisjon peaks looma sotsiaalpartnerite ja liikmesriikidega dialoogi, et töötada lisaks rahvusvahelisel tasandil kokkulepitud meremeeste väljaõppe miinimumtasemele välja merehariduse algatused, mida liikmesriigid võivad Euroopa merendusdiplomina vastastikku tunnustada. Nimetatud algatused peaksid tuginema ja olema välja töötatud kooskõlas käimasolevate katseprojektide soovituste ja oskustealase valdkondliku koostöö kavas kehtestatud strateegiatega.

                     (17)

                     Õigusselguse ja järjepidevuse suurendamiseks tuleks direktiiv 2005/45/EÜ kehtetuks tunnistada.

                     (18)

                     Direktiivi 2008/106/EÜ tuleks vastavalt muuta,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

            Artikkel 1
            Direktiivi 2008/106/EÜ muudatused
            Direktiivi 2008/106/EÜ muudetakse järgmiselt.

                        1)

                        Artiklisse 1 lisatakse järgmised punktid:
                        „43.   „vastuvõttev liikmesriik“– liikmesriik, kus meremehed taotlevad oma meresõidudiplomite, kutsetunnistuste või dokumentaalsete tõendite aktsepteerimist või tunnustamist;
                        44.   „IGF koodeks“– gaaskütusel ja muudel madala leekpunktiga kütustel töötavate laevade rahvusvaheline ohutuskoodeks, nagu on määratletud SOLAS 74 reeglis II-1/2.29;
                        45.   „polaarkoodeks“– polaarvetes sõitvate laevade rahvusvaheline koodeks, nagu on määratletud SOLAS 74 reeglis XIV/1.1;
                        46.   „polaarveed“– Arktika veed ja/või Antarktika piirkond, nagu on määratletud SOLAS 74 reeglites XIV/1.2 kuni XIV/1.4.“

                        2)

                        Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:

                                    a)

                                    ainsa lõike sissejuhatav osa asendatakse järgmisega:

                                       „1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse käesolevas direktiivis nimetatud meremeeste suhtes, kes teenivad liikmesriigi lipu all sõitvate merelaevade pardal, välja arvatud järgmised laevad:“;

                                    b)

                                    lisatakse järgmine lõige:

                                       „2.   Artiklit 5b kohaldatakse meremeeste suhtes, kellel on liikmesriigi välja antud diplom või tunnistus, olenemata nende kodakondsusest.“

                        3)

                        Artiklit 5 muudetakse järgmiselt:

                                    a)

                                    lõige 10 asendatakse järgmisega:

                                       „10.   Kui artikli 19 lõikest 7 ei tulene teisiti, on käesoleva direktiiviga nõutava tunnistuse originaal kättesaadav selle laeva pardal, kus tunnistuse omanik töötab, kas paberkandjal või digitaalsel kujul, mille autentsust ja kehtivust on võimalik kontrollida käesoleva artikli 12 punktis b kehtestatud korras.“;

                                    b)

                                    lõige 13 asendatakse järgmisega:

                                       „13.   Pärast seda kui STCW konventsiooni ja STCW koodeksi A osa asjakohased muudatused seoses meremeeste digitaalsete tunnistustega jõustuvad, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 27a vastu delegeeritud õigusakte, et muuta käesolevat direktiivi, viies kõik käesoleva direktiivi asjakohased sätted nende STCW konventsiooni ja STCW koodeksi A osa muudatustega kooskõlla, eesmärgiga digitaliseerida meremeeste tunnistused ja kinnituslehed.“

                        4)

                        Artikkel 5a asendatakse järgmisega:

                           „Artikkel 5a
                           Komisjoni teavitamine
                           „Artikli 20 lõike 8 ja artikli 21 lõike 2 kohaldamiseks ning liikmesriikidele ja komisjonile üksnes poliitikakujundamise eesmärgil ja statistilistel eesmärkidel kasutamiseks esitavad liikmesriigid komisjonile igal aastal käesoleva direktiivi V lisas loetletud teabe meresõidudiplomite ja meresõidudiplomite tunnustamist tõendavate kinnituslehtede kohta. Samuti võivad nad vabatahtlikkuse alusel anda teavet STCW konventsiooni lisa II, III ja VII peatüki kohaselt reakoosseisu liikmetele välja antud kutsetunnistuste kohta, nagu näiteks käesoleva direktiivi V lisas osutatud teave.“

                        5)

                        Lisatakse järgmine artikkel:

                           „Artikkel 5b
                           Liikmesriikide poolt välja antud meremeeste tunnistuste vastastikune tunnustamine

                              1.   Liikmesriik aktsepteerib teise liikmesriigi poolt või tema volitusel välja antud kas paberkandjal või digitaalsel kujul kutsetunnistust ja dokumentaalset tõendit, et lubada meremeestel teenida tema lipu all sõitval laeval.

                              2.   Liikmesriik tunnustab meresõidudiplomeid või kutsetunnistusi, mille teine liikmesriik on käesoleva direktiivi I lisa reeglite V/1-1 ja V/1-2 kohaselt kaptenitele ja ohvitseridele välja andnud, andes nende kohta välja tunnustamist tõendava kinnituslehe. Tunnustamist tõendava kinnituslehe puhul piirdutakse selles kindlaks määratud ametikohtade, teenistusülesannete ja väljaõppe tasemetega. Kinnitusleht antakse välja üksnes juhul, kui on täidetud kõik STCW konventsiooni nõuded, vastavalt STCW konventsiooni reegli I/2 punktile 7. Kinnituslehe koostamisel kasutatakse STCW koodeksi jaotise A-I/2 punktis 3 esitatud vormi.

                              3.   Liikmesriik aktsepteerib teise liikmesriigi volitusel artikli 11 kohaselt välja antud tervisetõendeid, et lubada meremeestel teenida tema lipu all sõitval laeval.

                              4.   Vastuvõttev liikmesriik tagab, et lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud otsused tehakse mõistliku aja jooksul. Vastuvõttev liikmesriik tagab ka, et meremeestel on õigus esitada kaebus kehtiva tunnistuse kinnitamisest või aktsepteerimisest keeldumise või taotlusele vastamata jätmise peale vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja menetlustele ning et meremeestele pakutakse vastavalt kehtivatele siseriiklikele õigusaktidele ja menetlustele selliste kaebustega seoses asjakohast nõu ja abi.

                              5.   Ilma et see piiraks käesoleva artikli lõike 2 kohaldamist, võivad vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused kehtestada täiendavaid piiranguid ametikohtade, teenistusülesannete ja väljaõppe tasemete osas seoses artiklis 7 osutatud kohalike rannasõitudega või I lisa reegli VII/1 kohaselt välja antud alternatiivtunnistuste osas.

                              6.   Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, võib vastuvõttev liikmesriik vajaduse korral lubada meremehel teenida oma lipu all sõitval laeval kuni kolm kuud, kui tal on teises liikmesriigis välja antud ja nõuetekohaselt kinnitatud asjakohane kehtiv tunnistus, ent mille tunnustamist ei ole asjaomane vastuvõttev liikmesriik veel kinnitanud.
                              Dokumendid, mis tõendavad, et pädevatele asutustele on esitatud kinnituslehe taotlus, peavad olema kergesti kättesaadavad.

                              7.   Vastuvõttev liikmesriik tagab, et meremehed, kes esitavad tunnustuse saamiseks juhtimistasandi teenistusülesandeid täita lubavad tunnistused, tunneksid piisavalt kõnealuse liikmesriigi merendusalaseid õigusakte, mis on seotud teenistusülesannetega, mida neil on lubatud täita.“

                        6)

                        Artiklit 12 muudetakse järgmiselt:

                                    a)

                                    lõige 1 asendatakse järgmisega:

                                       „1.   Kõik kaptenid, ohvitserid ja raadiooperaatorid, kellel on I lisa mis tahes peatüki (v.a V peatüki reegel V/3 või VI peatükk) alusel välja antud või tunnustatud tunnistus ja kes teenivad merel või kavatsevad merele minna pärast kaldalolekut, peavad meresõidupraktika jätkamiseks vähemalt iga viie aasta järel

                                                   a)

                                                   täitma artiklis 11 sätestatud tervisenõuded ning

                                                   b)

                                                   tõendama jätkuvat ametialast pädevust vastavalt STCW koodeksi jaotisele A-I/11.“;

                                    b)

                                    lisatakse järgmine lõige:

                                       „2b.   Meresõidupraktika jätkamiseks polaarvetes sõitvatel laevadel täidab kapten või ohvitser käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud nõudeid ning peab vähemalt iga viie aasta järel tõendama jätkuvat ametialast pädevust tööks polaarvetes sõitvatel laevadel vastavalt STCW koodeksi jaotise A-I/11 punktile 4.“;

                                    c)

                                    lõige 3 asendatakse järgmisega:

                                       „3.   Liikmesriik võrdleb enne 1. jaanuari 2017 välja antud meresõidudiplomite ja/või kutsetunnistuste taotlejatele seatud pädevusnõudeid asjakohase meresõidudiplomi ja/või kutsetunnistuse jaoks STCW koodeksi A osas sätestatud nõuetega ning teeb kindlaks selliste meresõidudiplomite ja/või kutsetunnistuste omanike täiendusõppe või atesteerimise vajaduse.“;

                                    d)

                                    lisatakse järgmine lõige:

                                       „3a.   Liikmesriik võrdleb enne 1. jaanuari 2017 gaaskütusel töötavatel laevadel teenivatele isikutele seatud pädevusnõudeid STCW koodeksi jaotises A-V/3 sätestatud pädevusnõuetega ning teeb kindlaks nende isikute täiendusõppe vajaduse.“

                        7)

                        Artikli 19 lõiked 2 ja 3 asendatakse järgmisega:

                           „2.   Liikmesriik, kes kavatseb tunnustada kinnituslehega tema lipu all sõitvatel laevadel teenimiseks käesoleva artikli lõikes 1 osutatud meresõidudiplomit või kutsetunnistust, mille kolmas riik on välja andnud kaptenile, ohvitserile või raadiooperaatorile, esitab komisjonile põhjendatud taotluse kõnealuse kolmanda riigi tunnustamiseks koos esialgse analüüsiga selle kohta, kas kolmas riik vastab STCW konventsiooni nõuetele, kogudes käesoleva direktiivi II lisas osutatud teavet. Esialgses analüüsis esitab liikmesriik oma taotluse toetuseks täiendava teabe kolmanda riigi tunnustamise põhjuste kohta.
                           Pärast seda, kui liikmesriik on taotluse esitanud, käsitleb komisjon viivitamata kõnealust taotlust ja teeb kooskõlas artikli 28 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega otsuse kolmanda riigi väljaõppe ja tunnistuste andmise süsteemi hindamise algatamise kohta mõistliku aja jooksul, võttes nõuetekohaselt arvesse käesoleva artikli lõikes 3 sätestatud ajapiirangut.
                           Kui hindamise algatamise kohta tehakse positiivne otsus, kogub komisjon Euroopa Meresõiduohutuse Ameti abil ja vajaduse korral koostöös taotluse esitanud liikmesriigiga ja mis tahes muu huvitatud liikmesriigiga käesoleva direktiivi II lisas osutatud teavet ning hindab selle kolmanda riigi väljaõppe ja tunnistuste andmise süsteemi, kelle kohta tunnustamistaotlus esitati, et kontrollida, kas asjaomane riik vastab kõigile STCW konventsiooni nõuetele ja kas võltstunnistuste väljaandmise vältimiseks on võetud asjakohaseid meetmeid ning et võtta arvesse, kas asjaomane riik on ratifitseerinud 2006. aasta meretöönormide konventsiooni.

                           3.   Kui komisjon otsustab käesoleva artikli lõikes 2 osutatud hindamise tulemusena, et kõik nõuded on täidetud, võtab ta vastu kolmanda riigi tunnustamise otsust sisaldava rakendusakti. Nimetatud rakendusakt võetakse vastu kooskõlas artikli 28 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega 24 kuu jooksul alates liikmesriigi poolt käesoleva artikli lõike 2 kohase taotluse esitamisest.
                           Kui asjaomane kolmas riik peab rakendama olulisi parandusmeetmeid, sealhulgas muutma oma õigusakte ning haridus-, väljaõppe ja tunnistuste andmise süsteemi, et täita STCW konventsiooni nõudeid, võetakse käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud rakendusakt vastu 36 kuu jooksul pärast käesoleva artikli lõikes 2 osutatud taotluse esitamist liikmesriigi poolt.
                           Taotluse esitanud liikmesriik võib otsustada kolmanda riigi tunnistusi ühepoolselt tunnustada kuni rakendusakti vastuvõtmiseni käesoleva lõike kohaselt. Sellise ühepoolse tunnustamise puhul teatab liikmesriik komisjonile selliste tunnustamist tõendavate kinnituslehtede arvu, mille ta on välja andnud seoses lõikes 1 osutatud meresõidudiplomite ja kutsetunnistustega, mille on välja andnud kolmas riik, kuni on vastu võetud rakendusakt selle kolmanda riigi tunnustamise kohta.“

                        8)

                        Artiklisse 20 lisatakse järgmine lõige:

                           „8.   Kui liikmesriik ei ole rohkem kui kaheksa aasta jooksul välja andnud tunnustamist tõendavaid kinnituslehti seoses artikli 19 lõikes 1 osutatud meresõidudiplomite ja kutsetunnistustega, mille kolmas riik on välja andnud, vaadatakse kõnealuse kolmanda riigi tunnistuste tunnustamine uuesti läbi. Komisjon võtab vastu rakendusakti, mis sisaldab otsust uuesti läbivaatamise tulemuste kohta. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 28 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega, olles teatanud liikmesriikidele ja asjaomasele kolmandale riigile sellest vähemalt kuus kuud ette.“

                        9)

                        Artikli 21 lõiked 1 ja 2 asendatakse järgmisega:

                           „1.   Komisjon, keda abistab Euroopa Meresõiduohutuse Amet, hindab artikli 19 lõike 3 esimeses lõigus osutatud menetluse kohaselt tunnustatud kolmandaid riike, sealhulgas artikli 19 lõikes 6 osutatud kolmandaid riike, korrapäraselt ja vähemalt kümne aasta jooksul pärast viimast hindamist uuesti, et kontrollida nende vastavust II lisas esitatud asjaomastele kriteeriumidele ja seda, kas võltstunnistuste väljaandmise vältimiseks on võetud asjakohaseid meetmeid.

                           2.   Komisjon, keda abistab Euroopa Meresõiduohutuse Amet, korraldab kolmandate riikide uuesti hindamise esmatähtsate kriteeriumide alusel. Nende esmatähtsate kriteeriumide hulka kuuluvad järgmised:

                                       a)

                                       tulemuslikkust käsitlevad andmed, mille annab sadamariigi kontroll vastavalt artiklile 23;

                                       b)

                                       selliste tunnustamist tõendavate kinnituslehtede arv, mis on koostatud seoses meresõidudiplomite ja STCW konventsiooni reeglite V/1-1 ja V/1-2 kohaste kutsetunnistustega, mille on välja andnud kolmas riik;

                                       c)

                                       kolmanda riigi akrediteeritud mereharidus- ja õppeasutuste arv;

                                       d)

                                       kolmanda riigi poolt heaks kiidetud meremeeste koolitus- ja täienduskoolituse programmide arv;

                                       e)

                                       komisjoni poolt kolmanda riigi viimase hindamise kuupäev ja nimetatud hindamise käigus kriitilise tähtsusega protsessides kindlaks tehtud puuduste arv;

                                       f)

                                       kõik olulised muudatused kolmanda riigi merendusalase väljaõppe ja tunnistuste andmise süsteemis;

                                       g)

                                       kolmanda riigi tunnistuse saanud meremeeste üldarv, kes teenivad liikmesriikide lippude all sõitvatel laevadel, ning nende meremeeste väljaõppe ja kvalifikatsiooni tase;

                                       h)

                                       asjaomaste asutuste või muude sidusrühmade pakutav teave kolmanda riigi haridus- ja koolitusstandardite kohta, kui see on kättesaadav.

                                 Kui kolmas riik ei täida vastavalt käesoleva direktiivi artiklile 20 STCW konventsiooni nõudeid, siis hinnatakse kõnealust kolmandat riiki uuesti enne teisi kolmandaid riike.“

                        10)

                        Artikli 25a lõige 1 asendatakse järgmisega:

                           „1.   Artikli 20 lõike 8 ja artikli 21 lõike 2 kohaldamiseks ning liikmesriikidele ja komisjonile poliitikakujundamise eesmärgil kasutamiseks edastavad liikmesriigid komisjonile V lisas osutatud teabe.“

                        11)

                        Artikkel 26 asendatakse järgmisega:

                           „Artikkel 26
                           Hindamisaruanne
                           Komisjon esitab hiljemalt 2. augustil 2024 Euroopa Parlamendile ja nõukogule hindamisaruande, sealhulgas soovitused hindamise tulemusel võetavateks järelmeetmeteks. Komisjon analüüsib kõnealuses hindamisaruandes liikmesriikide poolt välja antud meremeeste tunnistuste vastastikuse tunnustamise süsteemi rakendamist ja arengut seoses meremeeste digitaalsete tunnistustega rahvusvahelisel tasandil. Komisjon hindab ka arengut seoses Euroopa merendusdiplomi tulevase kaalumisega, nagu on rõhutatud sotsiaalpartnerite soovitustes.“

                        12)

                        Artikkel 27 asendatakse järgmisega:

                           „Artikkel 27
                           Muutmine

                              1.   Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 27a vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse käesoleva direktiivi I lisa ja sellega seotud sätteid, et viia kõnealune lisa ja kõnealused sätted kooskõlla STCW konventsiooni ja STCW koodeksi A osa muudatustega.

                              2.   Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 27a vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse käesoleva direktiivi V lisa liikmesriikide poolt kohustuslikult edastatava teabe konkreetse ja asjaomase sisu ning üksikasjade osas tingimusel, et need õigusaktid piirduvad STCW konventsiooni ja STCW koodeksi A osa muudatuste arvesse võtmisega ning järgivad andmekaitset käsitlevaid kaitsemeetmeid. Selliste delegeeritud õigusaktidega ei tohi muuta sätteid andmete anonüümseks muutmise kohta, mis on sätestatud artikli 25a lõikes 3.“

                        13)

                        Artikkel 27a asendatakse järgmisega:

                           „Artikkel 27a
                           Delegeeritud volituste rakendamine

                              1.   Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.

                              2.   Artikli 5 lõikes 13 ja artiklis 27 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 1. augustist 2019. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist.

                              3.   Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 5 lõikes 13 ja artiklis 27 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud õiguste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

                              4.   Enne delegeeritud õigusakti vastuvõtmist konsulteerib komisjon kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega iga liikmesriigi määratud ekspertidega.

                              5.   Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

                              6.   Artikli 5 lõike 13 ja artikli 27 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.“

                        14)

                        Direktiivi 2008/106/EÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.

            Artikkel 2
            Kehtetuks tunnistamine
            Direktiiv 2005/45/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

            Artikkel 3
            Ülevõtmine

               1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 2. augustiks 2021. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
               Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

               2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste õigusnormide teksti.

            Artikkel 4
            Jõustumine
            Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

            Artikkel 5
            Adressaadid
            Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

            Brüssel, 20. juuni 2019

                  Euroopa Parlamendi nimel

                  president

               A. TAJANI

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               G. CIAMBA

            (1)  ELT C 110, 22.3.2019, lk 125.

            (2)  Euroopa Parlamendi 4. aprilli 2019. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ning nõukogu 6. juuni 2019. aasta otsus.

            (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiiv 2008/106/EÜ meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta (ELT L 323, 3.12.2008, lk 33).

            (4)  ELT L 123, 12.5.2016, lk 1.

            (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).

            (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiiv 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta (ELT L 255, 30.9.2005, lk 22).

            (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiiv 2005/45/EÜ, mis käsitleb liikmesriikide poolt välja antud meremeeste tunnistuste vastastikust tunnustamist ja millega muudetakse direktiivi 2001/25/EÜ (ELT L 255, 30.9.2005, lk 160).

            (8)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/16/EÜ, mis käsitleb sadamariigi kontrolli (ELT L 131, 28.5.2009, lk 57).

            LISA
            Direktiivi 2008/106/EÜ I lisa V peatükki muudetakse järgmiselt.

                        1)

                        Reegel V/2 asendatakse järgmisega:
                        „Reegel V/2

                           Reisilaevade kaptenite, laevaohvitseride, reakoosseisu liikmete ja muu personali väljaõppe ja ettevalmistuse kohustuslikud miinimumnõuded

                                    1.

                                    Käesolevat reeglit kohaldatakse rahvusvaheliste reisidega seotud reisilaeva pardal teenivate kaptenite, laevaohvitseride, reakoosseisu liikmete ja muu personali suhtes. Liikmesriigid määravad kindlaks kõnealuste nõuete kohaldatavuse kohalikeks reisideks kasutatavatel reisilaevadel teeniva personali suhtes.

                                    2.

                                    Enne kui reisilaeval teenivad isikud hakkavad täitma oma kohustusi, peavad nad täitma STCW koodeksi jaotise A-VI/1 punkti 1 nõuded.

                                    3.

                                    Reisilaeva pardal teenivad kaptenid, laevaohvitserid, reakoosseisu liikmed ja muu personal peavad olema läbinud punktides 5–9 ette nähtud väljaõppe ja tutvustava koolituse vastavalt oma ametikohale, kohustustele ja vastutusele.

                                    4.

                                    Kaptenid, laevaohvitserid, reakoosseisu liikmed ja muu personal, kes peavad olema läbinud punktides 7–9 ettenähtud väljaõppe, on kohustatud läbima vähemalt iga viie aasta järel asjakohase täiendusõppe või peavad tõendama, et on viimase viie aasta jooksul saavutanud nõutud pädevustaseme.

                                    5.

                                    Reisilaeva pardal teeniv personal peab olema läbinud ametikohale, kohustustele ja vastutusele vastava tutvustava koolituse reisilaeva hädaolukorras tegutsemiseks, nagu on ette nähtud STCW koodeksi jaotise A-V/2 punktis 1.

                                    6.

                                    Personal, kes on otseselt seotud reisilaeva reisijate teenindamisega reisijate ruumides, peab olema läbinud STCW koodeksi jaotise A-V/2 punktis 2 ette nähtud ohutusalase väljaõppe.

                                    7.

                                    Kaptenid, laevaohvitserid, käesoleva lisa II, III ja VII peatükile vastavad reakoosseisu liikmed ning muu personal, kes häireplaani kohaselt on määratud aitama reisijaid reisilaeval hädaolukordades, peavad olema läbinud STCW koodeksi jaotise A-V/2 punktis 3 ette nähtud väljaõppe, mis käsitleb rahvahulga ohjamist.

                                    8.

                                    Kapten, vanemmehaanik, vanemtüürimees, teine laevamehaanik ja kõik isikud, kes häireplaani kohaselt vastutavad reisijate ohutuse eest reisilaeval hädaolukordades, peavad olema läbinud STCW koodeksi jaotise A-V/2 punktis 4 ette nähtud heakskiidetud väljaõppe, mis käsitleb kriiside lahendamist ja inimeste käitumist.

                                    9.

                                    Kaptenid, vanemmehaanikud, vanemtüürimehed, teised laevamehaanikud ja kõik isikud, kes vastutavad ro-ro-reisiparvlaeval otseselt reisijate laevale minemise ja laevalt lahkumise eest, lasti laadimise, lossimise ja kinnitamise eest ning laevakeres olevate avauste sulgemise eest, peavad olema läbinud STCW koodeksi jaotise A-V/2 punktis 5 ette nähtud heakskiidetud väljaõppe, mis käsitleb reisijate ja lasti ohutust ning laevakere kindlust.

                                    10.

                                    Liikmesriigid tagavad, et igale isikule, keda peetakse pädevaks käesoleva reegli punktide 6–9 kohaselt, väljastatakse väljaõpet tõendav dokument.“

                        2)

                        Lisatakse järgmised reeglid:
                        „Reegel V/3

                           IGF koodeksi alla kuuluvate laevade kaptenite, laevaohvitseride, reakoosseisu liikmete ja muu personali väljaõppe ja ettevalmistuse kohustuslikud miinimumnõuded

                                    1.

                                    Käesolevat reeglit kohaldatakse IGF koodeksi alla kuuluva laeva pardal teenivate kaptenite, laevaohvitseride, reakoosseisu liikmete ja muu personali suhtes.

                                    2.

                                    Enne kui meremehed hakkavad täitma kohustusi IGF koodeksi alla kuuluva laeva pardal, peavad nad olema läbinud punktides 4–9 ette nähtud väljaõppe vastavalt oma ametikohale, kohustustele ja vastutusele.

                                    3.

                                    Kõik IGF koodeksi alla kuuluvate laevade pardal teenivad meremehed peavad enne seda, kui nad hakkavad täitma oma kohustusi, läbima laeva ja seadmetega seotud konkreetse tutvustava koolituse, nagu on ette nähtud käesoleva direktiivi artikli 14 lõike 1 punktis d.

                                    4.

                                    Meremeestel, kes vastutavad ametikohustuste raames ohutusülesannete eest, mis on seotud kütuse eest hoolitsemise, kütuse kasutamise või kütusest tingitud hädaolukordadele reageerimisega IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel, peab olema põhiväljaõppe tunnistus, mis käsitleb IGF koodeksi alla kuuluval laeval teenimist.

                                    5.

                                    IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel teenimisega seotud põhiväljaõppe tunnistuse taotleja peab olema läbinud põhiväljaõppe vastavalt STCW koodeksi jaotise A-V/3 punktile 1.

                                    6.

                                    Meremehed, kes vastutavad ametikohustuste raames ohutusülesannete eest, mis on seotud kütuse eest hoolitsemise, kütuse kasutamise või kütusest tingitud hädaolukordadele reageerimisega IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel, ning kes on kvalifitseeritud ja diplomeeritud vastavalt veeldatud gaasi tankereid käsitleva reegli V/1-2 punktidele 2 ja 5 või reegli V/1-2 punktidele 4 ja 5, loetakse vastavaks STCW koodeksi jaotise A-V/3 punktis 1 ette nähtud nõuetele, mis käsitlevad IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel teenimisega seotud põhiväljaõpet.

                                    7.

                                    Kaptenitel, laevamehaanikutel ja kõigil isikutel, kes otseselt vastutavad IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel kütuse ja kütusesüsteemide eest hoolitsemise ja kasutamise eest, peab olema täiendusõppe tunnistus, mis on seotud IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel teenimisega.

                                    8.

                                    IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel teenimisega seotud täiendusõppe tunnistuse taotleja peab lisaks punktis 4 kirjeldatud kutsetunnistusele olema

                                                8.1.

                                                läbinud IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel teenimisega seotud heakskiidetud täiendusõppe ja täitma STCW koodeksi jaotise A-V/3 punktis 2 ette nähtud pädevusnõuded, ning

                                                8.2.

                                                läbinud vähemalt ühe kuu pikkuse heakskiidetud meresõidupraktika, mis hõlmab vähemalt kolme punkerdamistoimingut IGF koodeksi alla kuuluva laeva pardal. Kolmest punkerdamistoimingust kaks võib asendada heakskiidetud valmendiõppusena teostatava punkerdamistoiminguga osana punktis 8.1 osutatud väljaõppest.

                                    9.

                                    Kaptenid, laevamehaanikud ja kõik isikud, kes otseselt vastutavad kütuse eest hoolitsemise ja kütuse kasutamise eest IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel ning kes on kvalifitseeritud ja diplomeeritud vastavalt STCW koodeksi jaotise A-V/1-2 punktis 2 ette nähtud pädevusnõuetele veeldatud gaasi tankeritel teenimiseks, loetakse vastavaks STCW koodeksi jaotise A-V/3 punktis 2 ette nähtud nõuetele, mis käsitlevad IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel teenimisega seotud täiendusõpet, tingimusel et nad

                                                9.1

                                                täidavad punkti 6 nõudeid;

                                                9.2.

                                                täidavad punktis 8.2 esitatud punkerdamisnõudeid või on osalenud kolme lastimistoimingu läbiviimisel veeldatud gaasi tankeri pardal, ning

                                                9.3.

                                                on läbinud viimase viie aasta jooksul kolme kuu pikkuse meresõidupraktika

                                                            9.3.1.

                                                            IGF koodeksi alla kuuluvatel laevadel;

                                                            9.3.2.

                                                            tankeritel, mis veavad lastina IGF koodeksi alla kuuluvaid kütuseid, või

                                                            9.3.3.

                                                            gaaskütusel ja madala leekpunktiga kütusel töötavatel laevadel.

                                    10.

                                    Liikmesriigid tagavad, et punkti 4 või 7 kohaselt väljaõppe läbinud meremeestele antakse kutsetunnistus.

                                    11.

                                    Meremehed, kellel on punkti 4 või 7 kohane kutsetunnistus, peavad vähemalt iga viie aasta järel läbima asjakohase täiendusõppe või tõendama, et on viimase viie aasta jooksul saavutanud nõutud pädevustaseme.

                           Reegel V/4

                           Polaarvetes sõitvate laevade kaptenite ja tüürimeeste väljaõppe ja ettevalmistuse kohustuslikud miinimumnõuded

                                    1.

                                    Polaarvetes sõitvate laevade kaptenitel, vanemtüürimeestel ja vahitüürimeestel peab olema polaarvetes sõitvate laevadega seotud põhiväljaõppe tunnistus, nagu on ette nähtud polaarkoodeksiga.

                                    2.

                                    Polaarvetes sõitvate laevadega seotud põhiväljaõppe tunnistuse taotleja peab olema läbinud polaarvetes sõitvate laevadega seotud heakskiidetud põhiväljaõppe ja täitma STCW koodeksi jaotise A-V/4 punktis 1 ette nähtud pädevusnõuded.

                                    3.

                                    Polaarvetes sõitvate laevade kaptenitel ja vanemtüürimeestel peab olema polaarvetes sõitvate laevadega seotud täiendusõppe tunnistus, nagu on ette nähtud polaarkoodeksiga.

                                    4.

                                    Polaarvetes sõitvate laevadega seotud täiendusõppe tunnistuse taotleja

                                                4.1.

                                                täidab polaarvetes sõitvate laevadega seotud põhiväljaõppe nõudeid;

                                                4.2.

                                                omab vähemalt kahe kuu pikkust heakskiidetud meresõidupraktikat tekimeeskonnas, juhtimistasandil või vahisolekul operatiivtasandil polaarvetes või muud samaväärset heakskiidetud meresõidupraktikat, ning

                                                4.3.

                                                on läbinud polaarvetes sõitvate laevadega seotud heakskiidetud täiendusõppe ning täidab STCW koodeksi jaotise A-V/4 punktis 2 ette nähtud pädevusnõudeid.

                                    5.

                                    Liikmesriigid tagavad, et punkti 2 või 4 kohaselt väljaõppe läbinud meremeestele antakse kutsetunnistus.

                                    6.

                                    Meremehed, kes on alustanud heakskiidetud meresõidupraktikat polaarvetes enne 1. juulit 2018, võivad kuni 1. juulini 2020 kinnitada, et nad täidavad punkti 2 nõudeid, tõendades, et nad on

                                                6.1.

                                                sooritanud heakskiidetud meresõidupraktika polaarvetes sõitval laeval või samaväärse heakskiidetud meresõidupraktika, täites ülesandeid tekimeeskonnas operatiivtasandil või juhtimistasandil kokku vähemalt kolm kuud viimase viie aasta jooksul, või

                                                6.2.

                                                edukalt läbinud koolituse, mis on korraldatud kooskõlas Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni kehtestatud koolitusjuhistega polaarvetes sõitvatele laevadele.

                                    7.

                                    Meremehed, kes on alustanud heakskiidetud meresõidupraktikat polaarvetes enne 1. juulit 2018, võivad kuni 1. juulini 2020 kinnitada, et nad täidavad punkti 4 nõudeid, tõendades, et nad on

                                                7.1.

                                                sooritanud heakskiidetud meresõidupraktika polaarvetes sõitval laeval või samaväärse heakskiidetud meresõidupraktika, täites ülesandeid tekimeeskonnas juhtimistasandil kokku vähemalt kolm kuud viimase viie aasta jooksul, või

                                                7.2.

                                                edukalt läbinud koolituse, mis on korraldatud kooskõlas Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni kehtestatud koolitusjuhistega polaarvetes sõitvatele laevadele ja sooritanud heakskiidetud meresõidupraktika polaarvetes sõitval laeval või samaväärse heakskiidetud meresõidupraktika, täites ülesandeid tekimeeskonnas juhtimistasandil kokku vähemalt kaks kuud viimase viie aasta jooksul.“


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2019/1160, 20. juuni 2019, millega muudetakse direktiive 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL seoses investeerimisfondide piiriülese turustamisega (EMPs kohaldatav tekst)

text:
                  12.7.2019

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 188/106

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2019/1160,
         20. juuni 2019,
         millega muudetakse direktiive 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL seoses investeerimisfondide piiriülese turustamisega
         (EMPs kohaldatav tekst)
         EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
         võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1,
         võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
         olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
         võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
         toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

         ning arvestades järgmist:

                     (1)

                     Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivide 2009/65/EÜ (3) ning 2011/61/EL (4) ühised eesmärgid on muu hulgas tagada investeerimisfondidele võrdsed võimalused ning kõrvaldada takistused investeerimisfondide osakute ja aktsiate vabalt liikumiselt liidus, kindlustades samal ajal investorite ühtlasema kaitse. Need eesmärgid on suuresti küll saavutatud, kuid teatavate takistuste tõttu ei saa fondivalitsejad siseturu eeliseid ikka veel täiel määral ära kasutada.

                     (2)

                     Käesolev direktiiv täiendab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2019/1156 (5). Nimetatud määruses kehtestatakse vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjatele (eurofondid) ja alternatiivsete investeerimisfondide (AIFid) valitsejatele lisanormid ja -menetlused. Nimetatud määruse ja käesoleva direktiivi koostoimes peaksid fondivalitsejate siseturul tegutsemise tingimused olema paremini kooskõlastatud ning nende valitsetavaid fonde peaks olema lihtsam piiriüleselt turustada.

                     (3)

                     Tuleb täita õiguslik lünk ja viia pädevate asutuste eurofondidega seotud muudatustest teavitamise kord kooskõlla direktiivis 2011/61/EL sätestatud teavitamiskorraga.

                     (4)

                     Määrusega (EL) 2019/1156 tugevdatakse direktiiviga 2009/65/EÜ reguleeritud reklaamteadete puhul kohaldatavaid põhimõtteid ning laiendatakse nende põhimõtete kohaldamisala AIFide valitsejatele, mis annab investoritele väga hea kaitse, sõltumata sellest, mis tüüpi investoriga on tegemist. Seetõttu ei ole direktiivi 2009/65/EÜ vastavad sätted, millega reguleeritakse reklaamteateid ning eurofondi osakute turustamise korda reguleerivate siseriiklikke õigusnorme käsitleva teabe kättesaadavust, enam vajalikud ning need tuleks välja jätta.

                     (5)

                     Direktiivi 2009/65/EÜ sätted, millega nõutakse eurofondidelt investoritele teatavate võimaluste pakkumist ja mida mõne liikmesriigi õigussüsteemis on rakendatud, on osutunud koormavaks. Lisaks kasutavad investorid kohalikult pakutavaid võimalusi harva nii, nagu nimetatud direktiiv ette näeb. Eelistatud kontakteerumisviisiks on saanud investorite ja fondivalitseja otsene suhtlus elektrooniliselt või telefoni teel, kuid maksete tegemiseks ning osakute ja aktsiate tagasiostmiseks või tagasivõtmiseks kasutatakse muid kanaleid. Kuigi neid kohalikult pakutavaid võimalusi kasutatakse praegu haldusotstarbel, nagu reguleerivate asutustega seotud tasude piiriülene sissenõudmine, tuleks sellised küsimused lahendada siiski muul viisil, sh pädevate asutuste vahelises koostöös. Seepärast tuleks kehtestada normid, millega jaeinvestoritele teatavate võimaluste pakkumise nõudeid ajakohastatakse ja täpsustatakse, ning liikmesriigid ei tohiks nende võimaluste puhul nõuda füüsilist kohalolekut. Normid peaksid igal juhul tagama investoritele juurdepääsu teabele, mida neil on õigus saada.

                     (6)

                     Et tagada jaeinvestorite ühetaoline kohtlemine, on vaja, et nimetatud võimalusi käsitlevaid nõudeid kohaldataks ka AIFi valitsejate suhtes, kui liikmesriik lubab neil oma territooriumil turustada AIFi osakuid või aktsiaid jaeinvestoritele.

                     (7)

                     Kui vastuvõtvas liikmesriigis ei ole eurofondi või AIFi osakute või aktsiate turustamise lõpetamiseks selgeid ja ühtseid tingimusi, tekitab see fondivalitsejatele majandusliku ja õigusliku ebakindluse. Seepärast tuleks direktiivides 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL selgesti sätestada tingimused, mille alusel võib teatavate või kõigi fondi osakute või aktsiate turustamiseks võetud meetmeid puudutava teate või teatise tagasi võtta. Need tingimused peaksid tasakaalustama ühest küljest investeerimisfondide või nende valitsejate võimalust fondiaktsiate või -osakute turustamiseks võetud meetmed teatavate eeltingimuste täitmisel lõpetada, ning teisest küljest investorite huve nendes fondides.

                     (8)

                     See, et teatavas liikmesriigis on võimalik eurofondi või AIFi turustamine lõpetada, ei tohiks tekitada investoritele kulusid ega vähendada nende kaitset direktiivide 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL alusel, eelkõige mis puudutab nende õigust saada nende fondide tegevuse jätkumise kohta täpset teavet.

                     (9)

                     Vahel koheldakse AIFi valitsejat, kes soovib teha kindlaks investorite huvi teatava investeerimisidee või -strateegia vastu, eri liikmesriikide õigussüsteemides eelturustamise puhul erinevalt. Eelturustamise määratlus ja selle lubamise tingimused erinevad märkimisväärselt neis liikmesriikides, kus eelturustamine on lubatud, samas kui mõnes liikmesriigis puudub eelturustamise kontseptsioon üldse. Erineva kohtlemise vältimiseks tuleks sõnastada eelturustamise ühtlustatud määratlus ja kehtestada tingimused, mille kohaselt ELi AIFi valitseja võib tegeleda eelturustamisega.

                     (10)

                     Et eelturustamist saaks pidada eelturustamiseks direktiivi 2011/61/EL tähenduses, peaks selle sihtrühmaks olema potentsiaalsed kutselised investorid ja see peaks käsitlema investeerimisideed või -strateegiat, et teha kindlaks selliste investorite huvi sellise AIFi või AIFi investeerimisüksuse vastu, mis ei ole veel asutatud või moodustatud või mis on küll asutatud või moodustatud, kuid mille turustamisest ei ole nimetatud direktiivi kohaselt veel teatatud. Seetõttu ei tohiks investorid saada eelturustamise ajal AIFi osakuid ega aktsiaid märkida ning potentsiaalsetele kutselistele investoritele ei tohiks jagada ei kavandina ega lõplikul kujul märkimisvorme ega muid sarnaseid dokumente. ELi AIFi valitsejad peaksid tagama, et investorid ei saa AIFi osakuid või aktsiaid eelturustamise käigus omandada ning et investorid, kellega on eelturustamise käigus ühendust võetud, võivad AIFi osakuid või aktsiaid omandada üksnes direktiivis 2011/61/EL lubatud turustamise käigus.
                     Kui 18 kuu jooksul pärast seda, kui ELi AIFi valitseja eelturustamist alustas, märgivad kutselised investorid eelturustamisel esitatud teabes osutatud AIFi või eelturustamise tulemusel asutatud AIFi osakuid või aktsiaid, tuleks seda käsitada turustamise tulemusena ning selle suhtes peaks kehtima direktiivis 2011/61/EL osutatud kohaldatav teavitamiskord. Et liikmesriigi pädevad asutused saaksid oma riigis toimuvat eelturustamist kontrollida, peaks ELi AIFi valitseja saatma pärast eelturustamise alustamist kahe nädala jooksul oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele paberil või elektrooniliselt mitteametliku kirja, milles ta annab muu hulgas teada, millistes liikmesriikides ja millal eelturustamine toimub või on toimunud, sealhulgas loetleb asjakohasel juhul eelturustatavad või eelturustatud AIFid ja AIFide investeerimisüksused. ELi AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused peaksid kohe teavitama nende liikmesriikide pädevaid asutusi, kus ELi AIFi valitseja eelturustamisega tegeleb või on tegelenud.

                     (11)

                     ELi AIFi valitsejad peaksid tagama eelturustamise nõuetekohase dokumenteerimise.

                     (12)

                     Siseriiklikes õigus- ja haldusnormides, mida on vaja direktiivi 2011/61/EL ja eelkõige eelturustamist puudutavate ühtlustatud normide järgimiseks, ei tohiks ühelgi juhul seada ELi AIFi valitsejaid halvemasse olukorda kui kolmandate riikide AIFi valitsejaid. See puudutab nii praegust olukorda, kus kolmandate riikide AIFide valitsejatel ei ole tegevuslubadega seotud õigusi, kui ka olukorda, mis tekib siis, kui direktiivi 2011/61/EL tegevuslubade andmist käsitlevad sätted muutuvad kohalduvaks.

                     (13)

                     Õiguskindluse tagamiseks tuleb ühtlustada nende siseriiklike õigus- ja haldusnormide kohaldamise alguskuupäevad, millega rakendatakse käesolevat direktiivi ja määrust (EL) 2019/1156 seoses reklaamteateid ja eelturustamist käsitlevate asjakohaste sätetega.

                     (14)

                     Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta (6) kohustuvad liikmesriigid põhjendatud juhtudel lisama ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi osade ja ülevõtvate liikmesriigi õigusaktide vastavate osade vahel. Käesoleva direktiivi puhul leiab seadusandja, et nimetatud dokumentide esitamine on põhjendatud,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

            Artikkel 1
            Direktiivi 2009/65/EÜ muutmine
            Direktiivi 2009/65/EÜ muudetakse järgmiselt.

                        1)

                        Artikli 17 lõikesse 8 lisatakse järgmised lõigud:
                        „Kui esimeses lõigus osutatud muudatuse tagajärjel ei vastaks fondivalitseja enam käesolevale direktiivile, teatavad fondivalitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused 15 tööpäeva jooksul pärast kogu esimeses lõigus osutatud teabe saamist fondivalitsejale, et seda muudatust ei tohi teha. Sellisel juhul annavad fondivalitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused sellest teada ka fondivalitseja vastuvõtva liikmesriigi pädevatele asutustele.
                        Kui esimeses lõigus osutatud muudatus on tehtud pärast seda, kui sellest on teise lõigu kohaselt teatatud, ja selle muudatuse tagajärjel ei vasta fondivalitseja enam käesolevale direktiivile, võtavad fondivalitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused kooskõlas artikliga 98 kõik asjakohased meetmed ja teavitavad võetud meetmetest põhjendamatu viivituseta fondivalitseja vastuvõtva liikmesriigi pädevaid asutusi.“

                        2)

                        Artikkel 77 jäetakse välja.

                        3)

                        Artikli 91 lõige 3 jäetakse välja.

                        4)

                        Artikkel 92 asendatakse järgmisega:

                           „Artikkel 92

                              1.   Liikmesriigid tagavad, et eurofond pakub igas liikmesriigis, kus tal on kavas oma osakuid turustada, võimalusi järgmiste ülesannete täitmiseks:

                                          a)

                                          töödelda IX peatüki kohaselt nõutavates dokumentides ette nähtud tingimustel eurofondi osakute märkimise, tagasiostmise või -võtmise korraldusi ja teha osakuomanikele muid makseid;

                                          b)

                                          anda investoritele teavet selle kohta, kuidas punktis a osutatud korraldusi teha ning kuidas toimub tagasiostetud või -võetud osakute eest saadava tulu väljamaksmine;

                                          c)

                                          hõlbustada teabe käsitlemist ning artiklis 15 osutatud korra kasutamist seoses investorite õigustega, mis tulenevad eurofondi turustamise kohaks olevas liikmesriigis eurofondi investeerimisest;

                                          d)

                                          teha investoritele artiklis 94 sätestatud tingimustel tutvumiseks ja kopeerimiseks kättesaadavaks IX peatüki kohaselt nõutav teave ja nõutavad dokumendid;

                                          e)

                                          anda investoritele püsival andmekandjal teavet pakutavate võimalustega täidetavate ülesannete kohta; ning

                                          f)

                                          suhelda pädevate asutustega, toimides kontaktpunktina.

                              2.   Liikmesriigid ei nõua lõike 1 kohaldamisel eurofondilt vastuvõtvas liikmesriigis füüsilist kohalolekut ega kolmanda isiku määramist.

                              3.   Eurofond tagab, et lõikes 1 osutatud ülesannete täitmiseks, sh elektrooniliste vahendite abil täitmiseks, pakutavaid võimalusi

                                          a)

                                          saab kasutada eurofondi turustamise kohaks oleva liikmesriigi ainsas või ühes ametlikus keeles või kõnealuse liikmesriigi pädevate asutuste heaks kiidetud keeles;

                                          b)

                                          pakub eurofond ise või kolmas isik, kelle suhtes kohaldatakse täidetavaid ülesandeid reguleerivaid sätteid ja järelevalvet, või pakuvad neid mõlemad.

                                    Kui ülesandeid täidab kolmas isik, tõendab punkti b kohaldamisel kolmanda isiku määramist kirjalik leping, milles täpsustatakse lõikes 1 osutatud ülesannetest need, mida eurofond ise ei täida, ning see, et kolmas isik saab eurofondilt kogu vajaliku teabe ja kõik vajalikud dokumendid.“

                        5)

                        Artiklit 93 muudetakse järgmiselt:

                                    a)

                                    lõikesse 1 lisatakse järgmine lõik:
                                    „Teates esitatakse ka vajalikud üksikasjad, sh aadress, mida on vaja arvete esitamiseks või vastuvõtva liikmesriigi pädevate asutuste poolt kohaldavatest regulatiivsetest tasudest teadaandmiseks, ning teave artikli 92 lõikes 1 osutatud ülesannete täitmiseks pakutavate võimaluste kohta.“;

                                    b)

                                    lõige 8 asendatakse järgmisega:

                                       „8.   Kui eurofond soovib lõike 1 kohaselt esitatud teates sisalduvat teavet või turustatavaid aktsiaklasse muuta, annab ta vähemalt kuu aega enne muudatuse tegemist sellest teada oma päritoluliikmesriigi ning vastuvõtva liikmesriigi pädevatele asutustele.
                                       Kui esimeses lõigus osutatud muudatuse tagajärjel ei vastaks eurofond enam käesolevale direktiivile, teatavad eurofondi päritoluliikmesriigi pädevad asutused eurofondile 15 tööpäeva jooksul pärast kogu esimeses lõigus osutatud teabe saamist, et ta ei tohi seda muudatust teha. Sellisel juhul annavad eurofondi päritoluliikmesriigi pädevad asutused sellest teada ka eurofondi vastuvõtva liikmesriigi pädevatele asutustele.
                                       Kui esimeses lõigus osutatud muudatus tehakse pärast teise lõigu kohast teabe edastamist ja kui eurofond ei vasta muudatuse tagajärjel enam käesolevale direktiivile, võtavad eurofondi päritoluliikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 98 kõik asjakohased meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral sõnaselgelt eurofondi turustamise, ja teavitavad võetud meetmetest põhjendamatu viivituseta eurofondi vastuvõtva liikmesriigi pädevaid asutusi.“

                        6)

                        Lisatakse järgmine artikkel:

                           „Artikkel 93a

                              1.   Liikmesriigid tagavad, et eurofond võib selles liikmesriigis, millega seoses ta on esitanud teate vastavalt artiklile 93, fondi osakute või asjakohasel juhul aktsiaklasside turustamiseks võetud meetmeid puudutava teate tagasi võtta, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

                                          a)

                                          üldine pakkumine osta või võtta tagasi ilma tasusid rakendamata ja mahaarvamisi tegemata kõik sellised osakud, mida kõnealuse liikmesriigi investorid omavad, on üldsusele kättesaadav vähemalt 30 tööpäeva jooksul ning saadetakse otse või finantsvahendajate kaudu individuaalselt kõigile teadaolevatele kõnealuse liikmesriigi investoritele;

                                          b)

                                          kavatsus kõnealuses liikmesriigis nende osakute turustamiseks võetud meetmed lõpetada avalikustatakse üldsusele juurdepääsetaval viisil, sh elektrooniliste vahendite abil, mis on eurofondide turustamisel tavapärane ning tüüpilisele eurofondi investorile sobiv;

                                          c)

                                          finantsvahendajatega või volitatud esindajatega sõlmitud lepingulisi kokkuleppeid muudetakse või need lõpetatakse alates teate tagasivõtmise kuupäevast, et vältida lõikes 2 osutatud teates nimetatud osakute uut või täiendavat otsest või kaudset mitteavalikku või avalikku pakkumist.

                                    Esimese lõigu punktides a ja b osutatud teabes kirjeldatakse selgelt, mida see investoritele kaasa toob, kui nad osakute tagasivõtmise või -ostmise pakkumisega ei nõustu.
                              Esimese lõigu punktides a ja b osutatud teave esitatakse selle liikmesriigi, millega seoses eurofond on artikli 93 kohase teate esitanud, ainsas või ühes ametlikus keeles või kõnealuse liikmesriigi pädevate asutuste poolt heaks kiidetud keeles. Eurofond lõpetab nende osakute uue või täiendava otsese või kaudse mitteavaliku või avaliku pakkumise, mille puhul teade kõnealuses liikmesriigis tagasi võeti, alates esimese lõigu punktis c osutatud kuupäevast.

                              2.   Eurofond esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teate, mis sisaldab lõike 1 esimese lõigu punktides a, b ja c osutatud teavet.

                              3.   Eurofondi päritoluliikmesriigi pädevad asutused kontrollivad, kas eurofondi poolt vastavalt lõikele 2 esitatud teade on täielik. Eurofondi päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad täieliku teate hiljemalt 15 tööpäeva pärast selle saamist lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevatele asutustele ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele.
                              Kohe kui eurofondi päritoluliikmesriigi pädevad asutused on teate esimese lõigu kohaselt edastanud, annavad nad sellest eurofondile teada.

                              4.   Eurofond esitab eurofondi tehtud investeeringud säilitanud investoritele ning eurofondi päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele artiklites 68–82 ja artiklis 94 nõutud teabe.

                              5.   Eurofondi päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad käesoleva artikli lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevatele asutustele teabe kõikide muudatuste kohta, mis on tehtud artikli 93 lõikes 2 osutatud dokumentides.

                              6.   Käesoleva artikli lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevatel asutustel on samad õigused ja kohustused kui eurofondi vastuvõtva liikmesriigi pädevatel asutustel, nagu on sätestatud artikli 21 lõikes 2, artikli 97 lõikes 3 ja artiklis 108. Ilma et see piiraks artikli 21 lõikes 2 ja artiklis 97 osutatud muud seiretegevust ja muid järelevalvevolitusi, ei nõua käesoleva artikli lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevad asutused alates kuupäevast, mil neile edastatakse käesoleva artikli lõikes 5 osutatud teave, et asjaomane eurofond tõendaks vastavust siseriiklikele õigus- ja haldusnormidele, millega sätestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2019/1156 (*1) artiklis 5 osutatud turustusnõuded.

                              7.   Liikmesriigid lubavad kasutada lõike 4 kohaldamisel elektroonilisi või muid kaugsidevahendeid, tingimusel et teave ja sidevahendid on investorile kättesaadavad tema asukohaliikmesriigi ainsas või ühes ametlikus keeles või kõnealuse liikmesriigi pädevate asutuste heaks kiidetud keeles.

                           (*1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta määrus (EL) 2019/1156, millega lihtsustatakse investeerimisfondide piiriülest turustamist ning muudetakse määrusi (EL) nr 345/2013, (EL) nr 346/2013 ja (EL) nr 1286/2014 (ELT L 188, 12.7.2019, lk 55).“"

                        7)

                        Artikli 95 lõike 1 punkt a jäetakse välja.

            Artikkel 2
            Direktiivi 2011/61/EL muutmine
            Direktiivi 2011/61/EL muudetakse järgmiselt.

                        1)

                        Artikli 4 lõikesse 1 lisatakse järgmine punkt:
                        „aea)   „eelturustamine“– investeerimisstrateegiaid või -ideid käsitleva teabe otsene või kaudne esitamine või edastamine ELi AIFi valitseja poolt või tema nimel potentsiaalsetele kutselistele investoritele, kelle elukoht või registrijärgne asukoht on liidus, eesmärgiga teha kindlaks nende huvi sellise AIFi või AIFi investeerimisüksuse vastu, mis ei ole liikmesriigis, kus on potentsiaalsete investorite elukoht või registrijärgne asukoht, veel asutatud või moodustatud või on seal küll asutatud või moodustatud, kuid mille turustamisest ei ole veel artikli 31 või 32 kohaselt teatatud, kusjuures ühelgi juhul ei ole tegemist mitteavaliku või avaliku pakkumisega potentsiaalsele investorile, et ta investeeriks AIFi või AIFi investeerimisüksuse osakutesse või aktsiatesse;“

                        2)

                        VI peatüki algusesse lisatakse järgmine artikkel:

                           „Artikkel 30a
                           ELi AIFi valitseja suhtes liidus eelturustamisel kehtivad tingimused

                              1.   Liikmesriigid tagavad, et tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja võib tegeleda liidus eelturustamisega, välja arvatud juhul, kui potentsiaalsetele kutselistele investoritele esitatav teave:

                                          a)

                                          on piisav selleks, et investorid saaksid teha otsuse omandada teatava AIFi osakuid või aktsiaid;

                                          b)

                                          hõlmab märkimisvorme või muid sarnaseid dokumente kavandina või lõplikul kujul või

                                          c)

                                          hõlmab veel asutamata või moodustamata AIFi asutamisdokumente või moodustamise dokumente, prospekti või pakkumisdokumente nende lõplikul kujul.

                                    Prospekti või pakkumisdokumentide esitatavad kavandid ei tohi sisaldada teavet, millest investoritele piisaks investeerimisotsuse tegemiseks, ning nendes peab olema selgelt märgitud, et

                                          a)

                                          nende puhul ei ole tegemist pakkumisega ega kutsega märkida AIFi osakuid või aktsiaid ning

                                          b)

                                          neis esitatud teabe alusel ei tohiks teha otsuseid, sest see ei ole täielik ja seda võidakse muuta.

                                    Liikmesriigid tagavad, et enne eelturustamise alustamist ei pea ELi AIFi valitseja teavitama pädevaid asutusi eelturustamisdokumentide sisust ja adressaatidest ega täitma muid tingimusi või nõudeid, mida ei ole käesolevas artiklis sätestatud.

                              2.   ELi AIFi valitsejad tagavad, et investorid ei omanda eelturustamise käigus AIFi osakuid või aktsiaid ning et investorid, kellega on eelturustamise käigus ühendust võetud, võivad AIFi osakuid või aktsiaid omandada üksnes artiklis 31 või 32 lubatud turustamise käigus.
                              Kui 18 kuu jooksul pärast seda, kui ELi AIFi valitseja eelturustamist alustas, märgivad kutselised investorid eelturustamisel esitatud teabes osutatud AIFi või eelturustamise tulemusel asutatud või moodustatud AIFi osakuid või aktsiaid, käsitatakse seda märkimisena turustamise tulemusel ning selle suhtes kehtib artiklites 31 ja 32 osutatud kohaldatav teavitamiskord.
                              Liikmesriigid tagavad, et ELi AIFi valitseja saadab kahe nädala jooksul pärast eelturustamise alustamist oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele paberil või elektrooniliselt mitteametliku kirja. Kirjas märgitakse, millistes liikmesriikides ja millisel ajavahemikul eelturustamine toimub või on toimunud, esitatakse eelturustamise lühikirjeldus, sealhulgas teave tutvustatud investeerimisstrateegiate kohta ning asjakohasel juhul loetelu eelturustatavatest või eelturustatud AIFidest ja AIFi investeerimisüksustest. ELi AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teavitavad viivitamata nende liikmesriikide pädevaid asutusi, kus ELi AIFi valitseja eelturustamisega tegeleb või on tegelenud. Selle liikmesriigi pädevad asutused, kus eelturustamine toimub või on toimunud, võivad taotleda ELi AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatelt asutustelt tema territooriumil toimuva või toimunud eelturustamise kohta lisateavet.

                              3.   Kolmas isik tegeleb tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja nimel eelturustamisega üksnes siis, kui ta on saanud tegevusloa Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/65/EL (*2) kohase investeerimisühingu, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (*3) kohase krediidiasutuse, direktiivi 2009/65/EÜ kohase eurofondi valitseja või käesoleva direktiivi kohase AIFi valitsejana või kui ta tegutseb direktiivi 2014/65/EL kohase seotud vahendajana. Sellise kolmanda isiku suhtes kohaldatakse käesolevas artiklis sätestatud tingimusi.

                              4.   ELi AIFi valitseja tagab eelturustamise nõuetekohase dokumenteerimise.

                           (*2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/65/EL finantsinstrumentide turgude kohta ning millega muudetakse direktiive 2002/92/EÜ ja 2011/61/EL (ELT L 173, 12.6.2014, lk 349)."

                           (*3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT L 176, 27.6.2013, lk 338).“"

                        3)

                        Artikli 32 lõikes 7 asendatakse teine, kolmas ja neljas lõik järgmisega:
                        „Kui kavandatud muudatuse tagajärjel ei saaks AIFi valitseja enam valitseda AIFi kooskõlas käesoleva direktiiviga või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi asjaomased pädevad asutused AIFi valitsejale 15 tööpäeva jooksul pärast kogu esimeses lõigus osutatud teabe saamist, et ta ei tohi seda muudatust teha. Sellisel juhul annavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused sellest teada ka AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele.
                        Kui kavandatud muudatus esimesest ja teisest lõigust olenemata ikkagi tehakse või kui on toimunud ettenägematu muutus, mille tagajärjel ei saaks AIFi valitseja enam valitseda AIFi kooskõlas käesoleva direktiiviga või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik vajalikud meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral sõnaselgelt AIFi turustamise, ja teavitavad sellest põhjendamatu viivituseta AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi.
                        Kui muudatuste tegemise tagajärjel saab AIFi valitseja endiselt valitseda AIFi kooskõlas käesoleva direktiiviga ja AIFi valitseja ei satu käesoleva direktiiviga muus osas vastuollu, annavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused nendest muudatustest ühe kuu jooksul teada AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele.“

                        4)

                        Lisatakse järgmine artikkel:

                           „Artikkel 32a
                           Teatavate või kõigi ELi AIFide osakute või aktsiate turustamiseks võetud meetmeid puudutava teatise tagasivõtmine muus liikmesriigis kui AIFi valitseja päritoluliikmesriik

                              1.   Liikmesriigid tagavad, et ELi AIFi valitseja võib liikmesriigis, millega seoses ta on esitanud teatise vastavalt artiklile 32, teatavate või kõigi AIFide osakute või aktsiate turustamiseks võetud meetmeid puudutava teatise tagasi võtta, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

                                          a)

                                          üldine pakkumine osta või võtta tagasi ilma tasusid rakendamata ja mahaarvamisi tegemata kõik sellised AIFi osakud või aktsiad, mida kõnealuse liikmesriigi investorid omavad, on üldsusele kättesaadav vähemalt 30 tööpäeva jooksul ning saadetakse otse või finantsvahendajate kaudu individuaalselt kõigile teadaolevatele kõnealuse liikmesriigi investoritele, välja arvatud kinniste AIFide ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2015/760 (*4) reguleeritavate fondide puhul;

                                          b)

                                          kavatsus kõnealuses liikmesriigis teatavate või kõigi AIFide osakute või aktsiate turustamiseks võetud meetmed lõpetada avalikustatakse üldsusele juurdepääsetaval viisil, sh elektrooniliste vahendite abil, mis on AIFide turustamisel tavapärane ning tüüpilisele AIFi investorile sobiv;

                                          c)

                                          finantsvahendajatega või volitatud esindajatega sõlmitud lepingulisi kokkuleppeid muudetakse või need lõpetatakse alates teatise tagasivõtmise kuupäevast, et vältida lõikes 2 osutatud teates nimetatud osakute või aktsiate uut või täiendavat otsest või kaudset mitteavalikku või avalikku pakkumist.

                                    AIFi valitseja lõpetab liikmesriigis, millega seoses ta on lõike 2 kohase teate esitanud, tema poolt valitsetava AIFi osakute või aktsiate uue või täiendava otsese või kaudse mitteavaliku või avaliku pakkumise alates esimese lõigu punktis c osutatud kuupäevast.

                              2.   AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teate, mis sisaldab lõike 1 esimese lõigu punktides a, b ja c osutatud teavet.

                              3.   AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused kontrollivad, kas AIFi valitseja poolt vastavalt lõikele 2 esitatud teade on täielik. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad täieliku teate hiljemalt 15 tööpäeva pärast selle saamist lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevatele asutustele ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele.
                              Kohe kui AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused on teate esimese lõigu kohaselt edastanud, annavad nad sellest AIFi valitsejale teada.
                              36 kuu jooksul alates lõike 1 esimese lõigu punktis c osutatud kuupäevast ei tohi AIFi valitseja lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigis teates osutatud ELi AIFi osakuid ja aktsiaid eelturustada ega viia ellu sarnaseid investeerimisstrateegiaid või -ideesid.

                              4.   AIFi valitseja esitab ELi AIFi tehtud investeeringud säilitanud investoritele ning AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele artiklites 22 ja 23 nõutud teabe.

                              5.   AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevatele asutustele teabe kõikide muudatuste kohta, mis on tehtud IV lisa punktides b–f osutatud dokumentides ja teabes.

                              6.   Käesoleva artikli lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevatel asutustel on samad õigused ja kohustused kui AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatel asutustel, nagu on sätestatud artiklis 45.

                              7.   Ilma et see piiraks artikli 45 lõikes 3 osutatud muid järelevalvevolitusi, ei nõua käesoleva artikli lõikes 2 osutatud teates nimetatud liikmesriigi pädevad asutused alates kuupäevast, mil neile edastatakse käesoleva artikli lõikes 5 osutatud teave, et asjaomase AIFi valitseja tõendaks vastavust siseriiklikele õigus- ja haldusnormidele, millega sätestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2019/1156 (*5) artiklis 5 osutatud turustusnõuded.

                              8.   Liikmesriigid lubavad kasutada lõike 4 kohaldamisel elektroonilisi või muid kaugsidevahendeid.“

                           (*4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2015. aasta määrus (EL) 2015/760 Euroopa pikaajaliste investeerimisfondide kohta (ELT L 123, 19.5.2015, lk 98)."

                           (*5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta määrus (EL) 2019/1156, millega lihtsustatakse investeerimisfondide piiriülest turustamist ning muudetakse määrusi (EL) nr 345/2013, (EL) nr 346/2013 ja (EL) nr 1286/2014 (ELT L 188, 12.7.2019, lk 55).“"

                        5)

                        Artikli 33 lõike 6 teine ja kolmas lõik asendatakse järgmisega:
                        „Kui kavandatud muudatuse tagajärjel ei saaks AIFi valitseja enam valitseda AIFi kooskõlas käesoleva direktiiviga või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi asjaomased pädevad asutused AIFi valitsejale 15 tööpäeva jooksul pärast kogu esimeses lõigus osutatud teabe saamist, et ta ei tohi seda muudatust teha.
                        Kui kavandatud muudatus esimesest ja teisest lõigust olenemata ikkagi tehakse või kui on toimunud ettenägematu muutus, mille tagajärjel ei saaks AIFi valitseja enam valitseda AIFi kooskõlas käesoleva direktiiviga või oleks AIFi valitseja muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik vajalikud meetmed ja teatavad sellest põhjendamatu viivituseta AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele.“

                        6)

                        Lisatakse järgmine artikkel:

                           „Artikkel 43a
                           Jaeinvestoritele pakutavad võimalused

                              1.   Ilma et see piiraks määruse (EL) 2015/760 artikli 26 kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et AIFi valitseja pakub igas liikmesriigis, kus tal on kavas AIFi osakuid või aktsiaid jaeinvestoritele turustada, võimalusi järgmiste ülesannete täitmiseks:

                                          a)

                                          töödelda AIFi dokumentides ette nähtud tingimustel investorite tehtavaid AIFi osakute või aktsiate märkimise, makse-, tagasiostmise või -võtmise korraldusi;

                                          b)

                                          anda investoritele teavet selle kohta, kuidas punktis a osutatud korraldusi teha ning kuidas toimub tagasiostetud või -võetud osakute eest saadava tulu väljamaksmine;

                                          c)

                                          hõlbustada teabe käsitlemist seoses investorite õigustega, mis tulenevad AIFi turustamise kohaks olevas liikmesriigis AIFi investeerimisest;

                                          d)

                                          teha investoritele tutvumiseks ja kopeerimiseks kättesaadavaks artiklite 22 ja 23 kohaselt nõutav teave ja nõutavad dokumendid;

                                          e)

                                          anda investoritele direktiivi 2009/65/EÜ artikli 2 lõike 1 punkti m kohasel püsival andmekandjal teavet pakutavate võimalustega täidetavate ülesannete kohta; ning

                                          f)

                                          suhelda pädevate asutustega, toimides kontaktpunktina.

                              2.   Liikmesriigid ei nõua lõike 1 kohaldamisel AIFi valitsejalt vastuvõtjaliikmesriigis füüsilist kohalolekut ega kolmanda isiku määramist.

                              3.   AIFi valitseja tagab, et lõikes 1 osutatud ülesannete täitmiseks, sh elektrooniliste vahendite abil täitmiseks, pakutavaid võimalusi

                                          a)

                                          saab kasutada AIFi turustamise kohaks oleva liikmesriigi ainsas või ühes ametlikus keeles või kõnealuse liikmesriigi pädevate asutuste heaks kiidetud keeles;

                                          b)

                                          pakub AIFi valitseja ise või kolmas isik, kelle suhtes kohaldatakse täidetavaid ülesandeid reguleerivaid sätteid ja järelevalvet, või pakuvad nad mõlemad.

                                    Kui ülesandeid täidab kolmas isik, tõendab punkti b kohaldamisel kolmanda isiku määramist kirjalik leping, milles täpsustatakse lõikes 1 osutatud ülesannetest need, mida AIFi valitseja ise ei täida, ning see, et kolmas isik saab AIFi valitsejalt kogu vajaliku teabe ja kõik vajalikud dokumendid.“

                        7)

                        Lisatakse järgmine artikkel:

                           „Artikkel 69a
                           Tegevusloa korra hindamine
                           Enne kui jõustuvad artikli 67 lõikes 6 osutatud delegeeritud õigusaktid, mille kohaselt hakatakse kohaldama artiklis 35 ja artiklites 37–41 sätestatud norme, esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, milles ta võtab arvesse käesolevas direktiivis sätestatud tegevusloa korra hindamise tulemusi, sh kõnealuse korra kohaldamisala laiendamist kolmandate riikide AIFi valitsejatele. Kohasel juhul lisatakse aruandele seadusandlik ettepanek.“

                        8)

                        IV lisasse lisatakse järgmised punktid:

                                    „i)

                                    üksikasjalikud andmed, sh aadress, mida on vaja arvete esitamiseks või vastuvõtjaliikmesriigi pädevate asutuste kohaldavatest regulatiivsetest tasudest teadaandmiseks;

                                    j)

                                    teave artiklis 43a osutatud ülesannete täitmiseks pakutavate võimaluste kohta.“

            Artikkel 3
            Ülevõtmine

               1.   Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu ja avaldavad need hiljemalt 2. augustiks 2021. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
               Nad kohaldavad kõnealuseid norme alates 2. augustist 2021.
               Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

               2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste õigusnormide teksti.

            Artikkel 4
            Hindamine
            Hiljemalt 2. augustiks 2024 hindab komisjon avaliku konsultatsiooni põhjal ning Euroopa Väärtpaberijärelevalve ja pädevate asutustega peetud arutelusid arvesse võttes käesoleva direktiivi kohaldamist. Hiljemalt 2. augustiks 2025 esitab komisjon käesoleva direktiivi kohaldamise kohta aruande.

            Artikkel 5
            Läbivaatamine
            Hiljemalt 2. augustiks 2023 esitab komisjon aruande, milles ta muu hulgas hindab, millist kasu on toonud nende sätete ühtlustamine, mida kohaldatakse eurofondide valitsejate suhtes, kes soovivad kindlaks teha investorite huvi teatava investeerimisidee või -strateegia vastu, ja kas sellega seoses tuleks direktiivi 2009/65/EÜ muuta.

            Artikkel 6
            Jõustumine
            Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

            Artikkel 7
            Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

            Brüssel, 20. juuni 2019

                  Euroopa Parlamendi nimel

                  president

               A. TAJANI

                  Nõukogu nimel

                  eesistuja

               G. CIAMBA

            (1)  ELT C 367, 10.10.2018, lk 50.

            (2)  Euroopa Parlamendi 16. aprilli 2019. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 14. juuni 2019. aasta otsus.

            (3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/65/EÜ vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (ELT L 302, 17.11.2009, lk 32).

            (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiiv 2011/61/EL alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010 (ELT L 174, 1.7.2011, lk 1).

            (5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta määrus (EL) 2019/1156, millega lihtsustatakse investeerimisfondide piiriülest turustamist ning muudetakse määrusi (EL) nr 345/2013, (EL) nr 346/2013 ja (EL) nr 1286/2014 (vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 55).

            (6)  ELT C 369, 17.12.2011, lk 14.