title: Euroopa Parlamendi Ja Nõukogu direktiiv 96/92/EÜ, 19. detsember 1996, elektri siseturu ühiseeskirjade kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31996L0092

Euroopa Liidu Teataja L 027 , 30/01/1997 Lk 0020 - 0029

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 96/92/EÜ,19. detsember 1996,elektri siseturu ühiseeskirjade kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõiget 2 ning artikleid 66 ja 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]toimides asutamislepingu artiklis 189b sätestatud korras [3]ning arvestades, et:(1) on vaja võtta vastu võtta meetmed siseturu tõrgeteta toimimiseks; siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine;(2) konkurentsile rajatud elektrituru väljakujundamine on oluline samm energia siseturu lõplikul moodustamisel;(3) käesoleva direktiivi sätted ei tohiks mõjutada asutamislepingu, eelkõige selle siseturgu ja konkurentsi reguleerivate sätete täielikku kohaldamist;(4) elektri siseturu loomine on eriti tähtis elektri tootmise, ülekandmise ja jaotamise tõhususe suurendamiseks, tugevdades samal ajal varustuskindlust ning Euroopa majanduse konkurentsivõimet ja kaitstes keskkonda;(5) elektri siseturu rajamine peab toimuma järk-järgult, et tööstus võiks uute oludega paindlikult ja kaalutletult kohaneda ning võtta arvesse praegust elektrisüsteemide erinevat korraldust;(6) elektri siseturu loomine peab soodustama võrkude ühendamist ja koostalitlusvõimet;(7) nõukogu 29. oktoobri 1990. aasta direktiiv 90/547/EMÜ elektri edastamise kohta ülekande- ja jaotusvõrkude kaudu [4] ja nõukogu 29. juuni 1990. aasta direktiiv 90/377/EMÜ ühenduse menetluse kohta tööstuslikele lõpptarbijatele määratud gaasi- ja elektrihindade läbipaistvuse parandamiseks [5] näevad ette esimese etapi elektri siseturu väljakujundamisel;(8) elektri siseturu loomiseks on nüüd vaja võtta täiendavaid meetmeid;(9) siseturul peavad elektriettevõtjad saama toimida konkurentsile rajatud elektrituru loomise eesmärgil, ilma et see piiraks avaliku teenindamise kohustuste täitmist;(10) struktuuriliste erinevuste tõttu on liikmesriikides praegu erinevad elektrisektori reguleerimise süsteemid;(11) vastavalt subsidiaarsuspõhimõttele tuleb ühenduse tasandil kehtestada süsteemi üldpõhimõtted, aga nende üksikasjaline rakendamine jätta liikmesriikidele, võimaldades neil valida korra, mis kõige paremini vastab nende erioludele;(12) olenemata valitseva turukorralduse laadist, peab vastavalt käesolevale direktiivile juurdepääs võrgule olema vaba ning viima liikmesriikides samaväärsete majandustulemusteni ja seega otseselt võrreldava turgude avatuse tasemeni ning otseselt võrreldava elektriturule pääsu astmeni;(13) mõnes liikmesriigis võib olla vajalik avaliku teenindamise kohustuste kehtestamine, et tagada varustuskindlus ning tarbija- ja keskkonnakaitse, mida vaba konkurents nende riikide arvates iseenesest ei pruugi tingimata tagada;(14) pikaajaline planeerimine võib olla üks nende avaliku teenindamise kohustuste täitmise vahend;(15) asutamislepingus sätestatakse kaupade vaba liikumise ja konkurentsi piiranguid käsitlevad erieeskirjad;(16) asutamislepingu artikli 90 lõikes 1 kohustatakse liikmesriike eriti järgima neid eeskirju avalike ettevõtjate puhul ning nende ettevõtjate osas, kellele on antud eri- ja ainuõigused;(17) vastavalt asutamislepingu artikli 90 lõikele 2 kohaldatakse kõnealuseid eeskirju eritingimuste alusel nende ettevõtjate suhtes, kellele on antud ülesanne osutada üldist majandushuvi esindavaid teenuseid;(18) käesoleva direktiivi rakendamine mõjutab selliste ettevõtjate tegevust;(19) seetõttu peavad liikmesriigid elektrisektori ettevõtjatele avaliku teenindamise kohustusi pannes järgima asutamislepingu asjakohaseid eeskirju vastavalt Euroopa Kohtu tõlgendusele;(20) elektri siseturu rajamisel tuleks täielikult arvesse võtta ühenduse majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärki eelkõige sellistes sektorites nagu riigi- või ühendusesisesed infrastruktuurid, mida kasutatakse elektri ülekandmiseks;(21) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 1996. aasta otsus nr 1254/96/EÜ, milles sätestatakse suunised üleeuroopaliste energiavõrkude jaoks, [6] on soodustanud elektri ülekandmise integreeritud infrastruktuuride väljaarendamist;(22) seetõttu on vajalik kehtestada elektri tootmise ning ülekande- ja jaotusvõrkude toimimise ühiseeskirjad;(23) on olemas kaks süsteemi, mida võib kohaldada tootmisturu avamiseks, nimelt kinnitamismenetlus ja pakkumismenetlus, ja need peavad toimima vastavalt objektiivsetele, läbipaistvatele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele;(24) selles raamistikus on vaja võtta arvesse oma tarbeks tootjate ja sõltumatute tootjate olukorda;(25) iga ülekandevõrk peab alluma keskjuhatusele ja -kontrollile, et tootjate ja nende klientide huvides tagada tema kindlus, usaldusväärsus ja tõhusus; seetõttu tuleks määrata ülekandevõrgu operaator ja usaldada talle võrgu kasutamine, hooldamine ja vajaduse korral arendamine; ülekandevõrgu operaator peab käituma objektiivsel, selgel ja arusaadaval ning mittediskrimineerival viisil;(26) ülekandevõrkude ja otseliinide kasutamise tehnilised eeskirjad peavad olema selged ja arusaadavad ning tagama koostalitlusvõime;(27) elektrijaamade dispetšjuhtimise jaoks tuleb kehtestada objektiivsed ja mittediskrimineerivad kriteeriumid;(28) keskkonnakaitse põhjustel võib eelistada elektri tootmist taastuvatest energiaallikatest;(29) jaotustasandil võib teatavas piirkonnas asuvatele klientidele anda tarnimisõiguse ning tuleb määrata vastutav isik, kes kasutaks, hooldaks ja vajaduse korral arendaks iga jaotusvõrku;(30) läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise tagamiseks tuleks vertikaalselt integreeritud ettevõtjate ülekandefunktsiooni hoida teistest tegevustest sõltumatuna;(31) üksikostja peab tegutsema vertikaalselt integreeritud ettevõtjate tootmis- ja jaotustegevusest eraldi; üksikostja tegevuse ja nimetatud tootmis- ja jaotustegevuste vahelist infovoogu on vaja piirata;(32) kõikide integreeritud elektriettevõtjate raamatupidamine peaks tagama maksimaalse läbipaistvuse, et eelkõige kindlaks määrata võimalikku valitseva seisundi kuritarvitamist, näiteks ebatavaliselt kõrgeid või madalaid hindu või diskrimineerivaid tegevusi võrdväärsete tehingute puhul; selleks peab iga tegevuse kohta olema eraldi raamatupidamisarvestus;(33) samuti on vaja sätestada pädevate asutuste juurdepääs ettevõtjatesisesele raamatupidamisele, tagades nõuetekohase konfidentsiaalsuse;(34) võttes arvesse liikmesriikide süsteemide struktuurilist mitmekesisust ja eriomadusi, tuleks võrgule juurdepääsuks ette näha erinevaid võimalusi, mille suhtes kohaldataks objektiivseid, läbipaistvaid ja mittediskrimineerivaid kriteeriume;(35) tuleks sätestada otseliinide ehitamise ja kasutamise lubamine;(36) tuleb sätestada kaitseklauslid ja vaidluste lahendamise kord;(37) tuleks vältida turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ja turuvallutuslikku käitumist;(38) kuna mõnes liikmesriigis võivad nende võrkude kohandamisega kaasneda erilised raskused, tuleks eelkõige väikeste isoleeritud võrkude osas ette näha üleminekurežiimi või erandite kasutamine;(39) käesolev direktiiv on järgmine etapp turgude liberaliseerimisel; selle jõustumisel säilivad liikmesriikide vahel siiski teatavad takistused elektriga kauplemisel; saadud kogemuste põhjal tuleks teha ettepanekuid elektri siseturu toimimise parandamiseks; seetõttu peab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva direktiivi kohaldamise kohta aru andma,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKReguleerimisala ja mõistedArtikkel 1Käesolevas direktiivis kehtestatakse elektri tootmise, ülekandmise ja jaotamise ühiseeskirjad. Selles sätestatakse elektrisektori korralduse ja toimimise, turulepääsu, pakkumiskutsete suhtes kohaldatavate kriteeriumide ja korra, lubade väljastamise ja võrkude toimimise eeskirjad.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1) tootmine — elektri tootmine;2) tootja — elektrit tootev füüsiline või juriidiline isik;3) oma tarbeks tootja — elektrit peamiselt oma tarbeks tootev füüsiline või juriidiline isik;4) sõltumatu tootja —a) tootja, kes ei teosta elektri ülekandmist või jaotamist selle võrgu territooriumil, kuhu ta kuulub;b) liikmesriikides, kus ei ole vertikaalselt integreeritud ettevõtjaid ja kus kasutatakse pakkumismenetlust, punkti a määratlusele vastav tootja, kelle suhtes ei või kohaldada üksnes ühendatud võrgu majanduslikku tähtsusjärjestust;5) ülekandmine — elektri ülekanne ühendatud kõrgepingevõrgu kaudu lõpptarbijatele või jaotajatele;6) jaotamine — elektri ülekanne klientidele kesk- ja madalpinge jaotusvõrkude kaudu;7) kliendid — elektri hulgimüüjad või lõpptarbijad ja jaotusettevõtjad;8) hulgimüüjad — liikmesriigi poolt tunnustatud füüsilised või juriidilised isikud, kes ostavad või müüvad elektrit, kuid ei tegele elektri ülekandmise, tootmise ega jaotamisega selle võrgu sees või väljaspool seda võrku, kuhu nad kuuluvad;9) lõpptarbija — klient, kes ostab elektrit oma tarbeks;10) võrkudevahelised ühendused — seadmed, mida kasutatakse elektrivõrkude sidumiseks;11) ühendatud võrk — omavahel ühe või mitme süsteemidevahelise ühendusega seotud ülekande- ja jaotusvõrgud;12) otseliin — ühendatud võrku täiendav elektriliin;13) majanduslik tähtsusjärjestus — elektritarneallikate järjestamine majanduskriteeriumide alusel;14) abiteenused — kõik ülekande- või jaotusvõrgu toimimiseks vajalikud teenused;15) võrgukasutaja — füüsiline või juriidiline isik, kes tarnib elektrit ülekande- või jaotusvõrku või kellele tarnitakse elektrit ülekande- või jaotusvõrgu kaudu;16) tarnimine — elektri tarnimine ja/või müük klientidele;17) integreeritud elektriettevõtja — vertikaalselt või horisontaalselt integreeritud ettevõtja;18) vertikaalselt integreeritud ettevõtja — ettevõtja, kes täidab kaht või enamat järgmist ülesannet: elektri tootmine, ülekandmine ja jaotamine;19) horisontaalselt integreeritud ettevõtja — ettevõtja, kes täidab elektri müügiks tootmisest, ülekandmisest ja jaotamisest vähemalt üht funktsiooni ning lisaks tegutseb väljaspool elektrisektorit;20) pakkumismenetlus — menetlus, mille puhul kavandatud lisavajadused ja asendusvõimsus kaetakse tarnetega uuest või olemasolevast tootmisvõimsusest;21) pikaajaline planeerimine — tootmis- ja ülekandevõimsuse vajaduse pikaajaline planeerimine, et rahuldada võrgu nõudlus elektri järele ja tagada tarned klientidele;22) üksikostja — juriidiline isik, kes võrgus, kuhu ta kuulub, vastutab ülekandevõrgu ühtse majandamise ja/või elektri tsentraliseeritud ostu ja müügi eest;23) väike isoleeritud võrk — mis tahes võrk, kus 1966. aastal on tarbimine alla 2500 GWh ja vähem kui 5 % aastasest tarbimisest on pärit ühendatud võrgust.II PEATÜKKSEKTORI KORRALDUSE ÜLDEESKIRJADArtikkel 31. Liikmesriigid tagavad oma institutsioonilise korra alusel ja subsidiaarsuspõhimõtet arvesse võttes, ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, elektriettevõtjate tegevuse kooskõlas käesoleva direktiivi põhimõtetega konkurentsivõimelise elektrituru saavutamise eesmärgil ning nende võrdsed õigused ja kohustused. Mõlemad artiklites 17 ja 18 nimetatud lähenemised võrgule juurdepääsule peavad viima liikmesriikides samaväärsete majandustulemusteni ja seega otseselt võrreldava turgude avatuse tasemeni ning otseselt võrreldava elektriturule pääsu astmeni.2. Liikmesriigid võivad asutamislepingu asjakohaseid sätteid, eriti artiklit 90 arvesse võttes ja üldist majandushuvi silmas pidades kehtestada elektriettevõtjatele avaliku teenindamise kohustused, mis võivad olla seotud kindlusega, sealhulgas varustuskindlusega, tarnete regulaarsuse, kvaliteedi ja hinnaga ning keskkonnakaitsega. Kohustused peavad olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad; liikmesriigid peavad kohustused ja nende läbivaatamise tulemused avaldama ja nendest komisjonile viivitamata teatama. Eespool nimetatud avaliku teenindamise kohustuste täitmise vahendina võivad liikmesriigid soovi korral rakendada pikaajalist planeerimist.3. Liikmesriigid võivad otsustada artiklite 5, 6, 17, 18 ja 21 sätteid mitte kohaldada, kui nende sätete kohaldamine juriidiliselt või faktiliselt takistaks elektriettevõtjatele pandud üldist majandushuvi esindavate kohustuste täitmist, tingimusel et kauplemise arengut ei mõjutata sellisel määral, mis oleks vastuolus ühenduse huvidega. Ühenduse huvid hõlmavad muu hulgas ka konkurentsi klientide vahel, kes vastavad käesoleva direktiivi ja asutamislepingu artikli 90 tingimustele.III PEATÜKKTOOTMINEArtikkel 4Uue tootmisvõimsuse ehitamiseks võivad liikmesriigid valida kinnitamismenetluse ja/või pakkumismenetluse vahel. Neid menetlusi rakendatakse objektiivsete, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel.Artikkel 51. Kui liikmesriigid valivad kinnitamismenetluse, näevad nad ette lubade väljastamise kriteeriumid tootmisvõimsuse ehitamiseks nende territooriumil. Need kriteeriumid võivad olla seotud:a) elektrivõrgu ja -seadmete nendega seotud varustuse turvalisuse ja kindlusega;b) keskkonnakaitsega;c) maakasutuse ja asukohaga;d) sotsiaalmaa kasutusega;e) energiatõhususega;f) primaarenergiaallikate laadiga;g) taotleja eriomadustega, nagu tehnilise, majandus- ja finantssuutlikkusega;h) artikli 3 sätetega.2. Üksikasjalikud kriteeriumid ja menetlused avalikustatakse.3. Taotlejaid teavitatakse loa väljastamisest keeldumise põhjustest, mis peavad olema objektiivsed ja mittediskrimineerivad ning hästi ja nõuetekohaselt põhjendatud; keeldumise põhjused edastatakse komisjonile teadmiseks. Edasikaebemenetlused peavad olema taotlejale kättesaadavad.Artikkel 61. Pakkumismenetluse valimise korral koostavad liikmesriigid või asjaomase liikmesriigi määratud pädev asutus lõikes 2 nimetatud korrapärase hinnangu alusel uute tootmisvahendite loetelu, hõlmates ka asendusvõimsust. Loetelus võetakse arvesse võrkude ühendamise vajadust. Nõutav võimsus jaotatakse pakkumismenetluse teel käesolevas artiklis sätestatud korras.2. Ülekandevõrgu operaator või kes tahes muu asjaomase liikmesriigi määratud pädev asutus koostab ja avaldab riikliku järelevalve all vähemalt iga kahe aasta tagant korrapärase hinnangu võrguga tõenäoliselt ühendatava tootmis- ja ülekandevõimsuse, võrkudevaheliste ühenduste vajaduse, võimaliku ülekandevõimsuse ja elektrinõudluse kohta. Hinnang hõlmab iga liikmesriigi määratletud ajavahemikku.3. Tootmisvahendite pakkumismenetluse üksikasjad avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas vähemalt kuus kuud enne pakkumiste esitamise tähtaega.Pakkumistingimused tehakse kättesaadavaks kõigile liikmesriigi territooriumil tegutsevatele ettevõtjatele, et neil oleks küllaldaselt aega pakkumise esitamiseks.Pakkumistingimused sisaldavad lepingutingimuste ja kõigi pakkujate poolt järgitava korra üksikasjalikku kirjeldust ning pakkujate valikut ja lepingu sõlmimist reguleerivate kriteeriumide täielikku loetelu. Need tingimused võivad olla seotud ka artikli 5 lõikes 1 nimetatud valdkondadega.4. Nõutavat tootmisvõimsust käsitlevate pakkumiskutsete puhul tuleb arvesse võtta ka pikaajalise garantiiga elektritarnepakkumisi olemasolevatelt tootmisüksustelt, tingimusel et need võimaldavad täiendavaid nõudeid täita.5. Liikmesriigid määravad elektri tootmisest, ülekandmisest ja jaotamisest sõltumatu ametiasutuse, avaliku või eraasutuse vastutavaks pakkumismenetluse korralduse, järelevalve ja kontrolli eest. See asutus võtab kõik vajalikud meetmed pakkumistes sisalduva informatsiooni konfidentsiaalsuse tagamiseks.6. Pakkumismenetluse valinud liikmesriikides peab oma tarbeks tootjatel ja sõltumatutel tootjatel siiski olema võimalik saada luba objektiivsete, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel, nagu on sätestatud artiklites 4 ja 5.IV PEATÜKKÜLEKANDEVÕRGU KASUTAMINEArtikkel 71. Liikmesriigid määravad või kohustavad ülekandevõrke omavaid ettevõtjaid määrama liikmesriikide poolt kindlaksmääratavaks ajavahemikuks tõhusust ja majanduslikku tasakaalu silmas pidades võrguoperaatori, kes varustuskindluse tagamiseks vastutaks ülekandevõrgu kasutamise, selle hoolduse tagamise ja vajaduse korral selle ülekandevõrgu ning teiste võrkude ühenduste arendamise eest kõnealuses piirkonnas.2. Liikmesriigid tagavad, et koostatakse ja avaldatakse tehnilised eeskirjad, millega kehtestatakse tootmisseadmete, jaotusvõrkude, otse ühendatud tarbijate seadmete, võrkudevaheliste ühenduste ja otseliinide võrku ühendamise kavandamist ja kasutamist käsitlevad tehnilised miinimumnõuded. Tehnilised eeskirjad tagavad võrkude koostalitlusvõime ning on objektiivsed ja mittediskrimineerivad. Nendest teatatakse komisjonile vastavalt nõukogu 28. märtsi 1983. aasta direktiivi 83/189/EMÜ (milles on sätestatud tehnilisi standardeid ja norme käsitleva teabe esitamise kord) [7] artiklile 8.3. Võrguoperaator vastutab võrgu energiavoogude juhtimise eest, võttes arvesse energia vahetust teiste ühendatud võrkudega. Selleks vastutab võrguoperaator kindla, usaldusväärse ja tõhusa elektrivõrgu ja sellega seoses kõigi vajalike abiteenuste kättesaadavuse tagamise eest.4. Võrguoperaator annab iga teise tema võrguga ühendatud võrgu operaatorile piisavat teavet, et tagada ühendatud võrgu kindel ja tõhus kasutus, koordineeritud areng ja koostalitlusvõime.5. Võrguoperaator ei diskrimineeri võrgukasutajaid või kasutajarühmi üksteise suhtes ega oma tütarettevõtjate või osanike/aktsionäride kasuks.6. Kui ülekandevõrk ei ole veel tootmis- ja jaotusülesannetest sõltumatu, on võrguoperaator vähemalt juhtimise osas sõltumatu teistest ülekandevõrguga mitteseotud ülesannetest.Artikkel 81. Ülekandevõrgu operaator vastutab tootmisseadmete dispetšjuhtimise eest oma piirkonnas ning võrkudevaheliste ühenduste kasutuse kindlaksmääramise eest.2. Ilma et see piiraks elektritarneid lepinguliste, sealhulgas pakkumistingimustest tulenevate kohustuste alusel, määratakse tootmisseadmete dispetšjuhtimine ja võrkudevaheliste ühenduste kasutus kindlaks objektiivsete avaldatud kriteeriumide alusel, mille liikmesriik võib heaks kiita ja mida tuleb kohaldada mittediskrimineerival viisil, mis tagab elektri siseturu nõuetekohase toimimise. Neis kriteeriumides võetakse arvesse kasutusel olevatest tootmisseadmetest lähtuvate või võrkudevaheliste ühenduste kaudu toimuvate elektriedastuste majanduslikku tähtsusjärjestust ning võrgu tehnilisi piiranguid.3. Liikmesriik võib nõuda, et võrguoperaator annaks tootmisseadmete dispetšjuhtimisel eesõiguse nendele tootmisseadmetele, mis kasutavad taastuvaid energiaallikaid või jäätmeid või toodavad nii soojust kui elektrit.4. Liikmesriik võib varustuskindluse huvides määrata, et dispetšjuhtimisel antaks eesõigus nendele tootmisseadmetele, mis kasutavad omamaiseid primaarenergia kütuseallikaid, kuid ainult sel määral, mis ühelgi kalendriaastal ei ületa 15 % asjaomases liikmesriigis tarbitava elektri tootmiseks vajaliku primaarenergia kogumäärast.Artikkel 9Ülekandevõrgu operaator peab säilitama tööülesannete täitmisel saadud tundliku äriteabe konfidentsiaalsuse.V PEATÜKKJaotusvõrgu kasutamineArtikkel 101. Liikmesriigid võivad teha jaotusettevõtjatele kohustuseks tarnimise teatava piirkonna klientidele. Selliste tarnete tariifid võib reguleerida, et tagada näiteks asjaomaste klientide võrdne kohtlemine.2. Liikmesriigid määravad või kohustavad jaotusvõrke omavaid või nende eest vastutavaid ettevõtjaid määrama võrguoperaatori, kes vastutab jaotusvõrgu kasutamise, selle hoolduse tagamise ja vajaduse korral jaotusvõrgu ning selle võrkudevaheliste ühenduste arendamise eest asjaomases piirkonnas.3. Liikmesriigid tagavad võrguoperaatori tegevuse vastavuse artiklitele 11 ja 12.Artikkel 111. Jaotusvõrgu operaator tagab oma piirkonnas kindla, usaldusväärse ja tõhusa elektrijaotusvõrgu, pöörates nõuetekohast tähelepanu keskkonnakaitsele.2. Jaotusvõrgu operaator ei tohi mingil juhul diskrimineerida võrgukasutajaid või kasutajarühmi üksteise suhtes ega oma tütarettevõtjate või osanike kasuks.3. Liikmesriik võib nõuda, et jaotusvõrgu operaator annaks tootmisseadmete dispetšjuhtimisel eesõiguse nendele tootmisseadmetele, mis kasutavad taastuvaid energiaallikaid või jäätmeid või toodavad nii soojust kui elektrit.Artikkel 12Jaotusvõrgu operaator peab säilitama tööülesannete täitmisel saadud tundliku äriteabe konfidentsiaalsuse.VI PEATÜKKEristamine ja raamatupidamise läbipaistvusArtikkel 13Liikmesriikidel või nende määratud pädevatel asutustel, sealhulgas artikli 20 lõikes 3 nimetatud vaidlusi lahendavatel asutustel on õigus tutvuda tootmis-, ülekande- või jaotusettevõtjate raamatupidamisega, kui neil on seda kontrolli tegemiseks vaja.Artikkel 141. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada elektriettevõtjate raamatupidamise vastavus käesoleva artikli lõigetele 2-5.2. Elektriettevõtjad peavad olenemata nende omandivormist või õiguslikust vormist koostama, esitama kontrollimiseks ja avaldama oma raamatupidamise aastaaruanded kooskõlas siseriiklike õigusnormidega piiratud vastutusega äriühingu raamatupidamise aastaaruannete kohta, mis on vastu võetud vastavalt nõukogu 25. juuli 1978. aasta neljandale direktiivile 78/660/EMÜ, mis põhineb asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktil g ja käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid. [8] Ettevõtjad, kellel ei ole seaduslikku kohustust oma raamatupidamise aastaaruandeid avaldada, peavad hoidma nende koopiad oma peakontoris avalikkusele kättesaadavana.3. Diskrimineerimise, ristsubsideerimise ja konkurentsi moonutamise vältimiseks peavad integreeritud elektriettevõtjate sisemises raamatupidamises olema eraldi aruanded elektri tootmise, ülekandmise ja jaotamise kohta ning vajaduse korral konsolideeritud aastaaruanded elektrisektorivälise tegevuse kohta nii, nagu neilt nõutaks juhul, kui kõnealuse tegevusega oleksid hõivatud eri ettevõtjad. Sisemine raamatupidamine peab raamatupidamisaruannete lisades sisaldama iga tegevuse bilanssi ja kasumiaruannet.4. Raamatupidamise aastaaruannete lisades täpsustavad ettevõtjad eeskirjad, mis käsitlevad varade ja kohustuste ning kulude ja tulude jaotamist ja mida nad järgivad lõikes 3 nimetatud eraldi aruannete koostamisel. Neid eeskirju võib muuta ainult erandjuhtudel. Muudatused peavad olema aastaaruannete lisades nimetatud ja nõuetekohaselt põhjendatud.5. Raamatupidamise aastaaruannete lisades esitatakse kõik sidusettevõtjatega sooritatud olulised tehingud asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktil g põhineva konsolideeritud aastaaruandeid käsitleva nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ artikli 41 tähenduses [9] või ühisettevõtjatega sooritatud olulised tehingud selle direktiivi artikli 33 lõike 1 tähenduses või samadele osanikele/aktsionäridele kuuluvate ettevõtjatega sooritatud olulised tehingud.Artikkel 151. Liikmesriigid, kes määravad üksikostjaks vertikaalselt integreeritud elektriettevõtja või osa sellest, sätestavad nõude, et üksikostja tegutseks integreeritud ettevõtja tootmis- ja jaotustegevusest eraldi.2. Liikmesriigid tagavad, et mingit informatsiooni ei liigu vertikaalselt integreeritud elektriettevõtjate üksikostja tegevuse ja nende ettevõtjate tootmis- ja jaotustegevuse vahel, üksikostja kohustuste täitmiseks vajalik teave välja arvatud.VII PEATÜKKVÕRGULE JUURDEPÄÄSU KORRALDAMINEArtikkel 16Võrgule juurdepääsu korraldamiseks võivad liikmesriigid valida ühe artiklis 17 ja/või 18 kirjeldatud menetlustest. Mõlemat menetlust rakendatakse objektiivsete, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel.Artikkel 171. Läbirääkimistel põhineva võrgule juurdepääsu korral võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, et võrgu territooriumil või sellest väljaspool paiknevad elektritootjad ja, kui liikmesriigid nende olemasolu lubavad, tarneettevõtjad ja tingimustele vastavad kliendid võiksid võrgule juurdepääsu saamiseks läbirääkimisi pidada, et sõlmida üksteisega vabatahtlikel kaubanduslepetel põhinevaid tarnelepinguid.2. Kui tingimustele vastav klient ühendatakse jaotusvõrku, tuleb võrgule juurdepääsu saamiseks pidada läbirääkimisi vastava jaotusvõrgu operaatoriga ja vajaduse korral asjaomase ülekandevõrgu operaatoriga.3. Läbipaistvuse soodustamiseks ja võrgule juurdepääsu läbirääkimiste hõlbustamiseks peavad võrguoperaatorid esimesel käesoleva direktiivi rakendamise järgsel aastal avaldama ülekande- ja jaotusvõrkude kasutamise taotlushinnad. Järgnevate aastate kohta avaldatud taotlushinnad peaksid niipalju kui võimalik põhinema viimase 12 kuu jooksul läbirääkimistel kokkulepitud keskmisel hinnal.4. Liikmesriigid võivad valida ka reguleeritud juurdepääsumenetluse, millega antakse tingimustele vastavatele klientidele ülekande- ja jaotusvõrkude kasutuse avaldatud tariifidel põhinev võrkudele juurdepääsu õigus, mis võrgule juurdepääsu osas on vähemalt samaväärne muude käesolevas peatükis nimetatud juurdepääsumenetluste vastavate tingimustega.5. Asjaomane ülekande- või jaotusvõrgu operaator võib vajaliku võimsuse puudumise korral võrgule juurdepääsust keelduda. Keeldumise korral tuleb esitada nõuetekohased põhjendused eelkõige artiklit 3 arvesse võttes.Artikkel 181. Üksikostja menetluse korral määravad liikmesriigid juriidilise isiku, kes on üksikostja territooriumil, mida hõlmab võrguoperaator. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et:i) avaldada ülekande- ja jaotusvõrgu kasutuse mittediskrimineeriv tariif;ii) tingimustele vastavad kliendid võiksid oma tarbe rahuldamiseks sõlmida tarnelepinguid tootjatega ning, kui liikmesriigid nende olemasolu lubavad, tarneettevõtjatega väljaspool võrgu territooriumi;iii) tingimustele vastavad kliendid võiksid oma tarbe rahuldamiseks sõlmida tarnelepinguid tootjatega võrgu territooriumil;iv) sõltumatud tootjad peaksid võrgule juurdepääsu saamiseks läbirääkimisi ülekande- ja jaotusvõrgu operaatoritega, et sõlmida vabatahtlikel kaubanduslepetel põhinevaid tarnelepinguid tingimustele vastavate klientidega, kes asuvad võrgust väljaspool.2. Üksikostja võib olla kohustatud ostma elektrit, mida tingimustele vastav klient on tellinud võrguga hõlmatud territooriumil või sellest väljaspool asuvalt tootjalt hinnaga, mis on võrdne üksikostja poolt tingimustele vastavatele klientidele pakutava müügihinnaga, millest on lahutatud lõike 1 punktis i nimetatud avaldatud tariif.3. Kui üksikostja suhtes ei kohaldata lõike 1 kohast ostukohustust, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed tagamaks, et lõike 1 punktides ii ja iii nimetatud tarnelepingud täidetakse kas võrgule juurdepääsu kaudu lõike 1 punktis i nimetatud avaldatud tariifi alusel või läbirääkimistel põhineva võrgule juurdepääsu kaudu vastavalt artikli 17 tingimustele. Viimati nimetatud juhul ei oleks üksikostjal kohustust avaldada ülekande- ja jaotusvõrgu kasutamise mittediskrimineerivat tariifi.4. Üksikostja võib keelduda võrgule juurdepääsust ja elektri ostmisest tingimustele vastavatelt klientidelt, kui tal puudub vajalik ülekande- või jaotusvõimsus. Keeldumise korral tuleb esitada nõuetekohased põhjendused eelkõige artiklit 3 arvesse võttes.Artikkel 191. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed oma elektriturgude avamiseks, nii et artiklites 17 ja 18 ette nähtud tingimuste kohaseid lepinguid võiks sõlmida vähemalt teatava olulise tasemeni, millest igal aastal tuleb komisjonile teatada.Siseriikliku turu osa arvutatakse, võttes aluseks ühenduse osa üle 40 GWh aastas tarbivate lõpptarbijate poolt tarbitud elektrist (elektri tarbimise koha alusel ja oma tarbeks tootmine kaasa arvatud).Komisjon arvutab ühenduse keskmise osa liikmesriikide poolt talle korrapäraselt antud teabe alusel. Komisjon avaldab ühenduse keskmise osa ja määratleb turgude avanemise astme Euroopa Ühenduste Teatajas enne iga aasta novembrit koos kõigi asjakohaste arvutust selgitavate andmetega.2. Lõikes 1 nimetatud siseriikliku turu osa suurendatakse järk-järgult kuue aasta jooksul. Selleks alandatakse kolm aastat pärast käesoleva direktiivi jõustumist lõikes 1 nimetatud ühenduse tarbimiskünnist 40 GWh aastase elektritarbimistasemeni 20 GWh ja kuus aastat pärast käesoleva direktiivi jõustumist tasemeni 9 GWh.3. Liikmesriigid määravad kindlaks oma territooriumil olevad kliendid, kes esindavad lõigetes 1 ja 2 täpsustatud turuosa ning kellel on õigus- ja teovõime sõlmida elektrit käsitlevaid lepinguid vastavalt artiklitele 17 ja 18, tingimusel et üle 100 GWh aastas tarbivad lõpptarbijad (elektri tarbimise koha alusel ja oma tarbeks tootmine kaasa arvatud) lülitatakse eespool nimetatud kategooria hulka.Jaotusettevõtjatel, keda käesoleva lõike kohaselt ei ole veel tunnistatud tingimustele vastavateks klientideks, on õigus- ja teovõime sõlmida vastavalt artiklites 17 ja 18 ettenähtud tingimustele lepinguid sellise elektrimahu kohta, mida tarbivad nende jaotusvõrgus tingimustele vastavaks tunnistatud kliendid, et tagada tarnimine kõnealustele klientidele.4. Liikmesriigid avaldavad iga aasta 31. jaanuariks kriteeriumid tingimustele vastavate klientide määratlemiseks, kes võivad sõlmida lepinguid artiklites 17 ja 18 ette nähtud tingimuste alusel. Need andmed koos kogu ülejäänud asjakohase teabega, millega põhjendatakse lõikes 1 nimetatud turgude avanemist, saadetakse komisjonile avaldamiseks Euroopa Ühenduste Teatajas. Komisjon võib taotleda, et liikmesriik muudaks lõikes 3 nimetatud nõudeid, kui need loovad takistusi käesoleva direktiivi õigele kohaldamisele elektri siseturu ladusa toimimise osas. Kui asjaomane liikmesriik ei ole seda taotlust kolme kuu jooksul täitnud, tehakse lõplik otsus vastavalt nõukogu 13. juuli 1987. aasta otsuse 87/373/EMÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlus) [10] artiklis 2 nimetatud I menetlusele.5. Tasakaalustamatuse vältimiseks elektriturgude avanemisel artiklis 26 nimetatud ajavahemikul:a) ei keelata artiklitele 17 ja 18 vastavate elektritarnelepingute sõlmimist mõne teise liikmesriigi süsteemi kuuluva tingimustele vastava kliendiga, kui klient vastab mõlema asjassepuutuva süsteemi tingimustele;b) juhtudel kui lõikes a kirjeldatud tehingutest keeldutakse seetõttu, et klient vastab vaid ühe süsteemi tingimustele, võib komisjon turuolukorda ja üldisi huve arvesse võttes ning tingimustele vastava kliendi asukohaliikmesriigi taotlusel kohustada keelduvat poolt soovitud elektritarnet täitma.Paralleelselt artiklis 26 ettenähtud menetluse ja ajakavaga ning hiljemalt selles artiklis ettenähtud tähtaja esimese poole möödumisel vaatab komisjon turu arengut ja üldisi huve arvesse võttes läbi esimese lõigu punkti b kohaldamise. Komisjon hindab olukorda saadud kogemuste põhjal ja esitab aruande võimalikust käesoleva lõigu sätetega seotud tasakaalustamatusest elektriturgude avanemisel.Artikkel 201. Liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et:i) sõltumatud tootjad ja oma tarbeks tootjad võiksid pidada läbirääkimisi võrgule juurdepääsu saamiseks, et ühendatud võrgu kaudu tarnida elektrit samas või teises liikmesriigis asuvatele oma rajatistele ja tütarettevõtjatele;ii) väljaspool võrgu territooriumi asuvad tootjad võiksid uut tootmisvõimsust käsitleva pakkumiskutse järel sõlmida tarnelepingu ja lepingu täitmiseks võrku pääseda.2. Liikmesriigid tagavad, et pooled peavad läbirääkimisi heas usus ja keegi neist ei kuritarvita läbirääkimistel oma seisundit ega takista läbirääkimiste õnnestumist.3. Liikmesriigid määravad pooltest sõltumatu pädeva asutuse, kes lahendab kõnesolevate lepingute ja läbirääkimistega seotud vaidlused. See asutus peab eelkõige lahendama vaidlused, mis on seotud lepingute ja läbirääkimistega ning juurdepääsust või ostmisest keeldumisega.4. Piiriülesed vaidlused lahendab see vaidluste lahendamise asutus, kelle võrku kuulub võrgu kasutamisest või sellele juurdepääsust keeldunud üksikostja või võrguoperaator.5. Selle asutuse poole pöördumine ei piira ühenduse õiguse alusel kaebeõiguse kasutamist.Artikkel 211. Liikmesriigid võtavad artiklites 17 ja 18 nimetatud korras ja õiguste kohaselt meetmeid, et- võimaldada kõigil nende territooriumil asuvatel elektritootjatel ja elektritarneettevõtjatel, kui liikmesriigid nende olemasolu lubavad, tarnida otseliini kaudu elektrit oma rajatistele ja tütarettevõtjatele ning tingimustele vastavatele klientidele;- iga nende territooriumil asuv tingimustele vastav klient võiks otseliini kaudu saada elektrit tootjalt ja tarneettevõtjatelt, kui neil tarnijatel on liikmesriikide luba.2. Liikmesriigid sätestavad kriteeriumid, mille alusel toimub lubade andmine otseliinide ehitamiseks nende territooriumil. Need kriteeriumid peavad olema objektiivsed ja mittediskrimineerivad.3. Lõikes 1 nimetatud võimalus tarnida elektrit otseliini kaudu ei mõjuta võimalust elektritarnelepingute sõlmimiseks vastavalt artiklitele 17 ja 18.4. Liikmesriigid võivad ette näha, et otseliini ehitusloa saamine eeldab kas võrgule juurdepääsust keeldumist vastavalt kas artikli 17 lõike 5 või artikli 18 lõike 4 alusel või vaidluste lahendamise menetluse algatamist vastavalt artiklile 20.5. Liikmesriigid võivad keelduda otseliini ehitusloa andmisest, kui sellise loa andmine takistaks artikli 3 sätete kohaldamist. Sellist keeldumist tuleb nõuetekohaselt põhjendada.Artikkel 22Liikmesriigid seavad sisse asjakohased ja tõhusad menetlused reguleerimise, kontrolli ja läbipaistvuse tagamiseks, et vältida eriti tarbijaid kahjustavat turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ja turuvallutuslikku käitumist. Nendes menetlustes võetakse arvesse asutamislepingu sätteid, eriti selle artiklit 86.VIII PEATÜKKLÕPPSÄTTEDArtikkel 23Kui energiaturul tekib äkiline kriis ja kui seatakse ohtu isikute, seadmete või rajatiste ohutus või turvalisus või võrgu puutumatus, võib liikmesriik võtta vajalikke ajutisi kaitsemeetmeid.Need meetmed peavad võimalikult vähe häirima siseturu toimimist ega tohi olla laiema ulatusega, kui on vältimatult vaja ootamatult tekkinud raskuste kõrvaldamiseks.Asjaomane liikmesriik teatab nendest meetmetest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile, kes võib otsustada, et see liikmesriik peab neid meetmeid muutma või need tühistama, kui need moonutavad konkurentsi ja mõjutavad kaubandust viisil, mis on ühiste huvidega vastuolus.Artikkel 241. Need liikmesriigid, kus enne käesoleva direktiivi jõustumist võetud kohustusi või antud tegevusgarantiisid ei tohi käesoleva direktiivi sätete tõttu täita, võivad taotleda üleminekukorda, mille komisjon võib neile anda, võttes muu hulgas arvesse asjaomase võrgu suurust, selle ühendamise määra ning elektritööstuse struktuuri. Komisjon teatab enne otsuse tegemist nendest taotlustest liikmesriikidele, võttes arvesse konfidentsiaalsuskohustust. Otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.2. Üleminekukorra kehtimise aeg on piiratud ning seotud lõikes 1 nimetatud kohustuste või garantiide tähtajaga. Üleminekukord võib hõlmata erandeid käesoleva direktiivi IV, VI ja VII peatükist. Üleminekukorra taotlustest tuleb komisjonile teatada hiljemalt üks aasta pärast käesoleva direktiivi jõustumist.3. Liikmesriigid, kes pärast käesoleva direktiivi jõustamist suudavad tõendada, et nende väikeste isoleeritud võrkude töös on olulisi probleeme, võivad taotleda erandeid IV, V, VI ja VII peatüki vastavatest sätetest ja komisjon võib need erandid neile anda. Komisjon teatab enne otsuse tegemist nendest taotlustest liikmesriikidele, võttes arvesse konfidentsiaalsuskohustust. Otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas. Käesolevat lõiget kohaldatakse ka Luksemburgi suhtes.Artikkel 251. Komisjon esitab enne käesoleva direktiivi jõustumisele järgneva aasta lõppu Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande ühtlustamisnõuete kohta, mis ei ole seotud käesoleva direktiivi sätetega. Vajaduse korral lisab komisjon aruandele ühtlustamist käsitlevad ettepanekud, mis on vajalikud elektri siseturu tõrgeteta toimimiseks.2. Nõukogu ja Euroopa Parlament avaldavad ettepanekute kohta oma arvamuse kahe aasta jooksul alates nende esitamisest.Artikkel 26Komisjon vaatab käesoleva direktiivi kohaldamise läbi ja esitab aruande elektri siseturu toimimisel ja artiklis 3 nimetatud üldeeskirjade rakendamisel saadud kogemuste kohta, et Euroopa Parlament ja nõukogu võiksid saadud kogemuste põhjal õigeaegselt kaaluda võimalust turgude edasiseks avamiseks, mis hakkaks kehtima üheksa aastat pärast käesoleva direktiivi jõustumist, võttes arvesse artiklites 17 ja 18 nimetatud võrkude üheaegset olemasolu.Artikkel 271. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 19. veebruaril 1999. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Belgia, Kreeka ja Iirimaa võivad oma elektrivõrkude spetsiifiliste tehniliste omaduste tõttu saada vastavalt ühe, kahe ja ühe aasta pikkuse lisatähtaja käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmiseks. Nimetatud võimaluse kasutamise korral teatavad kõnealused liikmesriigid sellest komisjonile.3. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 28Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 29Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 19. detsember 1996Euroopa Parlamendi nimelpresidentK. HänschNõukogu nimeleesistujaS. Barrett[1] EÜT C 65, 14.3.1992, lk 4 ja EÜT C 123, 4.5.1994, lk 1.[2] EÜT C 73, 15.3.1993, lk 31.[3] Euroopa Parlamendi 17. novembri 1993. aasta arvamus (EÜT C 329, 6.12.1993, lk 150). Nõukogu 25. juuli 1996. aasta ühine seisukoht (EÜT C 315, 24.10.1996, lk 18) ja Euroopa Parlamendi 11. detsembri 1996. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 19. detsembri 1996. aasta otsus.[4] EÜT L 313, 13.11.1990, lk 30. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 95/162/EÜ (EÜT L 107, 12.5.1995, lk 53).[5] EÜT L 185, 17.7.1990, lk 16. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 93/87/EMÜ (EÜT L 277, 10.11.1993, lk 32).[6] EÜT L 161, 29.6.1996, lk 147.[7] EÜT L 109, 26.4.1983, lk 8. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[8] EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[9] EÜT L 193, 18.7.1983, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[10] EÜT L 197, 18.7.1987, lk 33.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 2001/55/EÜ, 20. juuli 2001, miinimumnõuete kohta ajutise kaitse andmiseks ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral ning meetmete kohta liikmesriikide jõupingutuste tasakaalustamiseks nende isikute vastuvõtmisel ning selle tagajärgede kandmisel

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32001L0055

Euroopa Liidu Teataja L 212 , 07/08/2001 Lk 0012 - 0023

		Nõukogu direktiiv 2001/55/EÜ,20. juuli 2001,miinimumnõuete kohta ajutise kaitse andmiseks ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral ning meetmete kohta liikmesriikide jõupingutuste tasakaalustamiseks nende isikute vastuvõtmisel ning selle tagajärgede kandmiselEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 punkti 2 alapunkte a ja b,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [3]võttes arvesse regioonide komitee arvamust [4]ning arvestades järgmist:(1) Ühise varjupaigapoliitika, sealhulgas Euroopa ühise varjupaigakorralduse ettevalmistamine on osa Euroopa Liidu eesmärgist luua järk-järgult vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala, mis on avatud isikutele, kes neist sõltumatute asjaolude tõttu taotlevad õiguspäraselt kaitset Euroopa Liidult.(2) Euroopas on viimastel aastatel olulisemaks muutunud selliste ümberasustatud isikute massilise sissevoolu juhtumid, kes ei saa päritoluriiki tagasi pöörduda; neil juhtudel võib olla vaja kehtestada erandskeeme neile viivitamata ajutise kaitse võimaldamiseks.(3) Endise Jugoslaavia konflikti tõttu ümberasustatud isikuid käsitlevates otsustes, mille immigratsiooni eest vastutavad ministrid võtsid vastu oma kohtumistel 30. novembril ja 1. detsembril 1992 Londonis ning 1. ja 2. juunil 1993 Kopenhaagenis, väljendasid liikmesriigid ning ühenduse institutsioonid muret seoses ümberasustatud isikute olukorraga.(4) Nõukogu võttis 25. septembril 1995 vastu resolutsiooni ümberasustatud isikute ajutise vastuvõtu ja elamisega seotud kohustuste jagamise kohta [5] ning 4. märtsil 1996 otsuse 96/198/JSK hoiatus- ja kiirmenetluse kohta ümberasustatud isikute ajutise vastuvõtu ja elamisega seotud kohustuste jagamise korral [6].(5) Nõukogu ja komisjoni 3. detsembri 1998. aasta tegevuskavaga [7] nähakse ette, et vastavalt Amsterdami lepingule tuleb võimalikult kiiresti vastu võtta miinimumnõuded ajutise kaitse andmiseks kolmandatest riikidest pärit ümberasustatud isikutele, kes ei saa päritoluriiki tagasi pöörduda, ning meetmed, mis tasakaalustaksid liikmesriikide jõupingutusi ümberasustatud isikute vastuvõtmisel ning selle tagajärgede kandmisel.(6) 27. mail 1999 võttis nõukogu vastu otsuse Kosovost ümberasustatud isikute kohta. Nimetatud otsuses kutsutakse komisjoni ja liikmesriike võtma õppust nendepoolsest reaktsioonist Kosovo kriisile, et määrata kindlaks asutamislepingule vastavad meetmed.(7) Euroopa Ülemkogu tõdes oma 15. ja 16. oktoobri 1999. aasta erakorralisel istungil Tamperes vajadust saavutada liikmesriikide solidaarsusel rajanev kokkulepe ümberasustatud isikutele ajutise kaitse andmise küsimuses.(8) Seepärast on vaja kindlaks määrata miinimumnõuded ajutise kaitse andmiseks ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral ning võtta meetmeid liikmesriikide jõupingutuste tasakaalustamiseks nende isikute vastuvõtmisel ning selle tagajärgede kandmisel.(9) Tõhususe, järjepidevuse ja solidaarsusega seotud põhjustel ning eelkõige edasiliikumise ohu vältimise eesmärgil on nimetatud nõuded ja meetmed omavahel seotud ning vastastikuses sõltuvuses. Seetõttu tuleks need kehtestada ühe aktiga.(10) Nimetatud ajutine kaitse peaks ühilduma liikmesriikide rahvusvaheliste kohustustega pagulaste osas. Eelkõige ei tohiks see mõjutada pagulasseisundi tunnustamist kooskõlas kõikide liikmesriikide poolt ratifitseeritud 28. juuli 1951. aasta Genfi pagulasseisundi konventsiooniga, mida on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga.(11) Austada tuleb ÜRO pagulaste ülemkomissari mandaati seoses pagulaste ja teiste rahvusvahelist kaitset vajavate isikutega ning ellu tuleks rakendada Amsterdami lepingu lõppaktile lisatud deklaratsioon nr 17 Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 63 kohta, millega nähakse ette ÜRO pagulaste ülemkomissari ja teiste asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonidega varjupaigapoliitika osas konsultatsioonide alustamine.(12) Miinimumnõuete olemusest tulenevalt on liikmesriikidel õigus kehtestada või säilitada ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral ajutist kaitset saavate isikute suhtes soodsamad sätted.(13) Kuna kolmandatest riikidest pärit ümberasustatud isikute, kes ei saa päritoluriiki tagasi pöörduda, massilise sissevoolu või eelseisva massilise sissevooluga toimetulekuks käesoleva direktiiviga ettenähtud sätted on erandlikud, peaks antav kaitse olema piiratud tähtajaga.(14) Ümberasustatud isikute massilise sissevoolu olemasolu tuleks kindlaks määrata nõukogu otsusega, mis peaks otsusega hõlmatud ümberasustatud isikute osas olema siduv kõikidele liikmesriikidele. Samuti tuleks ette näha nimetatud otsuse kehtivuse lõppemise tingimused.(15) Kindlaks tuleks määrata liikmesriikide kohustused seoses ümberasustatud isikute massilise sissevoolu puhul ajutist kaitset saavate isikute vastuvõtu ja elamise tingimustega. Need kohustused peaksid olema õiglased ja pakkuma asjaomastele isikutele piisavat kaitset.(16) Käesoleva direktiivi alusel ajutist kaitset saavate isikute kohtlemise osas on liikmesriigid seotud kohustustega, mis tulenevad diskrimineerimist keelavatest rahvusvahelistest õigusaktidest, millega nad on ühinenud.(17) Liikmesriigid peaksid koostöös komisjoniga kehtestama sellised asjakohased meetmed, et isikuandmete töötlemine vastaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) [8] ettenähtud kaitsetasemele.(18) Kooskõlas liikmesriikide rahvusvaheliste kohustuste ja asutamislepinguga tuleks kehtestada varjupaigamenetlusele juurdepääsu reeglid ajutise kaitse andmiseks ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral.(19) Tuleks sätestada päritoluriiki tagasipöördumist reguleerivad põhimõtted ja meetmed ning meetmed, mida liikmesriigid võtavad isikute suhtes, kelle ajutine kaitse on lõppenud.(20) Tuleks sätestada solidaarsusmehhanism, mille eesmärk on saavutada ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral nende vastuvõtmise ja selle tagajärgede kandmise osas liikmesriikidevaheline jõupingutuste tasakaal. Mehhanism peaks koosnema kahest osast. Esimene on rahaline ning teine seondub isikute tegeliku vastuvõtmisega liikmesriikidesse.(21) Ajutise kaitse rakendamisega peaks kaasnema liikmesriikidevaheline komisjoniga kooskõlastatud halduskoostöö.(22) On vaja kindlaks määrata ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral teatavatele isikutele ajutise kaitse mitteandmise kriteeriumid.(23) Kuna kavandatava meetme eesmärke, milleks on miinimumnõuete kehtestamine ajutise kaitse andmiseks ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral ning meetmete kehtestamine liikmesriikide jõupingutuste tasakaalustamiseks nende isikute vastuvõtmisel ning selle tagajärgede kandmisel, ei suuda liikmesriigid ise saavutada ning seetõttu on need paremini saavutatavad ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.(24) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt teatas Ühendkuningriik 27. septembri 2000. aasta kirjaga oma soovist osaleda käesoleva direktiivi vastuvõtmises ja kohaldamises.(25) Nimetatud protokolli artikli 1 kohaselt ei osale Iirimaa käesoleva direktiivi vastuvõtmisel. Sellest tulenevalt ning ilma et see piiraks eespool nimetatud protokolli artikli 4 kohaldamist, ei kohaldata käesoleva direktiivi sätteid Iirimaa suhtes.(26) Taani on Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt teatanud, et ei osale käesoleva direktiivi vastuvõtmisel, ning seetõttu seda tema suhtes ei kohaldata,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:I PEATÜKKÜldsättedArtikkel 1Käesoleva direktiivi eesmärk on määrata kindlaks miinimumnõuded ajutise kaitse andmiseks selliste ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral, kes ei saa päritoluriiki tagasi pöörduda, ning tasakaalustada liikmesriikide jõupingutusi nende isikute vastuvõtmisel ning selle tagajärgede kandmisel.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:a) ajutine kaitse — erandlik menetlus, mille eesmärk on anda massilise sissevoolu või eeldatava massilise sissevoolu korral viivitamatut ja ajutist kaitset kolmandatest riikidest pärit ümberasustatud isikutele, kes ei saa päritoluriiki tagasi pöörduda, eelkõige kui valitseb oht, et varjupaigasüsteem ei suuda nimetatud sissevoolu menetleda kahjustamata oma tõhusat toimimist kõnealuste isikute ning teiste kaitset taotlevate isikute huvides;b) Genfi konventsioon — 28. juuli 1951. aasta Genfi pagulasseisundi konventsioon, mida on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga;c) ümberasustatud isikud — kolmandate riikide kodanikud või kodakondsuseta isikud, kes on olnud sunnitud eelkõige rahvusvaheliste organisatsioonide üleskutse tulemusena oma päritoluriigist või -piirkonnast lahkuma või on sealt evakueeritud ning kellel seoses olukorraga nimetatud riigis ei ole võimalik turvaliselt ja püsivalt tagasi pöörduda ning kes võivad kuuluda Genfi konventsiooni artikli 1 punkti A või teiste rahvusvahelist kaitset võimaldavate rahvusvaheliste või siseriiklike õigusaktide reguleerimisalasse, eelkõige:i) isikud, kes on põgenenud relvastatud konfliktide või püsiva vägivalla piirkondadest;ii) isikud, keda ähvardab tõsine oht langeda või kes on langenud inimõiguste süsteemse või üldise rikkumise ohvriks;d) massiline sissevool — suure arvu konkreetsest riigist või geograafiliselt alalt pärit ümberasustatud isikute saabumine liikmesriiki, olenemata sellest, kas nende saabumine ühendusse oli omaalgatuslik või aidati sellele kaasa näiteks evakueerimiskava abil;e) pagulased — Genfi konventsiooni artikli 1 punktis A määratletud kolmandate riikide kodanikud või kodakondsuseta isikud;f) saatjata alaealised — kolmandate riikide kodanikud või kodakondsuseta isikud vanuses alla kaheksateistkümne aasta, kes saabuvad mõne liikmesriigi territooriumile ilma õiguse või tava kohaselt nende eest vastutava täisealiseta, seni kui selline isik on nad tegelikult oma hoole alla võtnud, või alaealised, kes on üksi jäetud pärast mõne liikmesriigi territooriumile saabumist;g) elamisluba — liikmesriigi asutuste poolt selle liikmesriigi õigusaktides sätestatud vormis välja antud mis tahes luba, millega lubatakse kolmanda riigi kodanikul või kodakondsuseta isikul elada selle territooriumil;h) kutsuja — liikmesriigis vastavalt artikli 5 alusel vastu võetud otsusele ajutist kaitset saav kolmanda riigi kodanik, kes soovib enda juurde kutsuda oma pereliikmed.Artikkel 31. Ajutine kaitse ei mõjuta pagulasseisundi tunnustamist Genfi konventsiooni kohaselt.2. Liikmesriigid kohaldavad ajutist kaitset, arvestades nõuetekohaselt inimõigusi ja põhivabadusi ning oma kohustusi seoses tagasisaatmise keeluga.3. Ajutise kaitse kehtestamise, rakendamise ja lõpetamise osas peetakse regulaarseid konsultatsioone ÜRO pagulaste ülemkomissari ametiga (UNHCR) ning teiste asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonidega.4. Käesolevat direktiivi ei kohaldata isikute suhtes, kes on enne selle jõustumist ajutise kaitse kavade alusel vastu võetud.5. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide eesõigust võtta vastu või säilitada ajutise kaitsega hõlmatud isikute suhtes soodsamaid sätteid.II PEATÜKKAjutise kaitse tähtaeg ja rakendamineArtikkel 41. Ilma et see piiraks artikli 6 kohaldamist, on ajutise kaitse tähtaeg üks aasta. Kui seda artikli 6 lõike 1 punkti b alusel ei lõpetata, võib seda automaatselt kuuekuuliste ajavahemike kaupa pikendada kuni ühe aasta võrra.2. Kui ajutiseks kaitseks on jätkuvalt põhjust, võib nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega otsustada ajutist kaitset pikendada kuni ühe aasta võrra komisjoni ettepanekul, kes vaatab läbi ka iga liikmesriigi taotluse nõukogule ettepaneku tegemise kohta.Artikkel 51. Ümberasustatud isikute massilise sissevoolu olemasolu määratakse kindlaks nõukogu otsusega, mille ta teeb kvalifitseeritud häälteenamusega komisjoni ettepanekul, kes vaatab läbi ka iga liikmesriigi taotluse nõukogule ettepaneku tegemise kohta.2. Komisjoni ettepanek sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:a) konkreetsete isikurühmade kirjeldus, kelle suhtes ajutist kaitset kohaldatakse;b) ajutise kaitse jõustumise kuupäev;c) hinnang ümberasustatud isikute liikumise ulatuse kohta.3. Nõukogu otsusega nähakse selles osutatud ümberasustatud isikutele ette käesoleva direktiivi sätetele vastav ajutine kaitse kõikides liikmesriikides. Otsus sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:a) konkreetsete isikurühmade kirjeldus, kelle suhtes ajutist kaitset kohaldatakse;b) ajutise kaitse jõustumise kuupäev;c) liikmesriikidelt saadud andmed võimalike vastuvõtumahtude kohta;d) komisjonilt, UNHCR-lt ja teistelt asjaomastelt rahvusvahelistelt organisatsioonidelt saadud teave.4. Nõukogu otsus põhineb järgmisel:a) olukorra ning ümberasustatud isikute liikumise ulatuse uurimine;b) hinnang ajutise kaitse kehtestamise kohasuse kohta, võttes arvesse erakorralise abi ja kohapealse tegevuse võimalust või nimetatud meetmete sobimatust;c) liikmesriikidelt, komisjonilt, UNHCR-lt ja teistelt asjaomastelt rahvusvahelistelt organisatsioonidelt saadud teave.5. Nõukogu otsusest teavitatakse Euroopa Parlamenti.Artikkel 61. Ajutine kaitse lõpeb:a) maksimaalse kaitsetähtaja lõppemisel; võib) mis tahes ajal vastavalt nõukogu otsusele, mille ta teeb kvalifitseeritud häälteenamusega komisjoni ettepanekul, kes vaatab läbi ka iga liikmesriigi taotluse nõukogule ettepaneku tegemise kohta.2. Nõukogu otsus põhineb kindlakstehtud asjaolul, et olukord päritoluriigis võimaldab ajutise kaitse saajate turvalist ja püsivat tagasipöördumist, võttes nõuetekohaselt arvesse inimõigusi ja põhivabadusi ning liikmesriikide kohustusi seoses tagasisaatmise keeluga. Nõukogu otsusest teavitatakse Euroopa Parlamenti.Artikkel 71. Liikmesriigid võivad käesoleva direktiiviga ettenähtud ajutist kaitset artiklis 5 sätestatud nõukogu otsusega hõlmatud ümberasustatud isikute kategooriate kõrval laiendada teistele isikutele, kui nad on ümber asustatud samadel põhjustel ning pärit samast riigist või piirkonnast. Liikmesriigid teavitavad sellest viivitamata nõukogu ja komisjoni.2. Lõikes 1 sätestatud võimaluse kasutamise korral ei kohaldata artiklite 24, 25 ja 26 sätteid, välja arvatud otsusega 2000/596/EÜ [9] loodud Euroopa Pagulaste Fondist nimetatud otsusega määratud tingimustel antava struktuuriabi osas.III PEATÜKKLiikmesriikide kohustused ajutist kaitset saavate isikute suhtesArtikkel 81. Liikmesriigid võtavad vastu vajalikud meetmed, et anda ajutist kaitset saavatele isikutele kogu kaitsetähtajaks elamisload. Selleks antakse välja dokumendid või muud samaväärsed tõendid.2. Olenemata lõikes 1 osutatud elamislubade kehtivusajast ei tohi liikmesriigid ajutist kaitset saavaid isikuid kohelda ebasoodsamalt, kui on ette nähtud artiklitega 9-16.3. Vajaduse korral teevad liikmesriigid ajutise kaitse eesmärgil nende territooriumile vastu võetavatele isikutele kättesaadavaks kõik abinõud vajalike viisade, sh transiidiviisade saamiseks. Olukorra kiireloomulisuse tõttu tuleb vorminõudeid vähendada miinimumini. Viisad peaksid olema tasuta või minimaalse hinnaga.Artikkel 9Liikmesriigid annavad ajutist kaitset saavatele isikutele neile arvatavalt arusaadavas keeles dokumendi, milles on selgelt esitatud nende jaoks asjakohased ajutise kaitsega seotud sätted.Artikkel 10Artiklis 5 viidatud nõukogu otsuse tõhusa kohaldamiste võimaldamiseks registreerivad liikmesriigid II lisa punktis a osutatud isikuandmed isikute kohta, kes nende territooriumil ajutist kaitset saavad.Artikkel 11Liikmesriik võtab tema territooriumil ajutist kaitset saava isiku tagasi, kui nimetatud isik jääb artiklis 5 viidatud nõukogu otsusega hõlmatud ajavahemiku jooksul teise liikmesriigi territooriumile või üritab sinna loata siseneda. Liikmesriigid võivad kahepoolse kokkuleppega otsustada seda artiklit mitte kohaldada.Artikkel 12Liikmesriigid annavad ajutist kaitset saavatele isikutele maksimaalselt ajutise kaitse tähtajaks loa tegutseda töötaja või füüsilisest isikust ettevõtjana kooskõlas asjaomase kutseala eeskirjadega ning võtta osa muudest tegevustest, näiteks täiskasvanute õpe, kutseõpe ja praktiline koolitus töökohal. Tööturupoliitikaga seotud põhjustel võivad liikmesriigid eelistada EL kodanikke ja Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga seotud riikide kodanikke, samuti seaduslikult nende territooriumidel elavaid kolmandate riikide kodanikke, kes saavad töötushüvitist. Töötasu, töötajate või füüsilisest isikust ettevõtjate sotsiaalkindlustussüsteemidele juurdepääsu ning muude töötingimuste osas kohaldatakse liikmesriikides kehtivat üldist õigust.Artikkel 131. Liikmesriigid tagavad ajutist kaitset saavatele isikutele ligipääsu sobivale eluasemele või vajaduse korral vahendid eluaseme soetamiseks.2. Liikmesriigid sätestavad ajutist kaitset saavate isikute jaoks vajaliku abi sotsiaalteenuste ja sotsiaaltoetuste kujul, kui neil piisavaid vahendeid ei ole, ning meditsiinilise abi. Ilma et see piiraks lõike 4 kohaldamist, hõlmab meditsiinilise abi osas vajalik abi vähemalt vältimatut abi ja vajalikku haiguste ravi.3. Kui ajutist kaitset saavad isikud töötavad või on füüsilisest isikust ettevõtjad, võetakse ettepandud abitaseme kinnitamisel arvesse nende võimet ise oma vajadusi rahuldada.4. Liikmesriigid annavad vajalikku meditsiinilist ja muud abi ajutist kaitset saavatele erivajadustega isikutele, näiteks saatjata alaealistele või piinamise, vägistamise või muu raske psühholoogilise, füüsilise või seksuaalse vägivalla ohvritele.Artikkel 141. Liikmesriigid võimaldavad ajutist kaitset saavatele alla 18aastastele isikutele juurdepääsu haridussüsteemile võõrustava liikmesriigi kodanikega samaväärsetel tingimustel. Liikmesriigid võivad sätestada, et nimetatud juurdepääs peab piirduma üksnes riikliku haridussüsteemiga.2. Liikmesriigid võivad ajutist kaitset saavatele täiskasvanutele võimaldada juurdepääsu üldisele haridussüsteemile.Artikkel 151. Käesoleva artikli kohaldamisel käsitatakse juhtudel, kui juba päritoluriigis tekkinud perekonnad seoses massilise sissevoolu asjaoludega lahutati, pereliikmetena järgmisi isikuid:a) kutsuja abikaasa või temaga püsivas suhtes elav vabaabielupartner, kui asjaomase liikmesriigi õigusaktide või tava kohaselt koheldakse vabaabielupaare välismaalastega seonduva õiguse alusel võrdväärselt abielus paaridega; kutsuja või tema abikaasa vallalised alaealised lapsed, olenemata sellest, kas nad on sündinud abielust või väljaspool abielu või nad on adopteeritud;b) teised lähisugulased, kes elasid perekonna koosseisus kuni massilise sissevoolu põhjustanud sündmusteni ning olid sel ajal täielikult või osaliselt kutsujast sõltuvad.2. Juhul kui pereliikmed saavad ajutist kaitset eri liikmesriikides, taasühendavad liikmesriigid pereliikmed, kui nad on veendunud nimetatud pereliikmete vastavuses lõike 1 punkti a määratlusele, võttes seejuures arvesse nimetatud pereliikmete tahet. Kui nad on veendunud pereliikmete vastavuses lõike 1 punkti b määratlusele, võivad liikmesriigid pereliikmed taasühendada, võttes iga juhtumi puhul arvesse neid ootavaid tõsiseid raskusi, kui taasühendamist ei toimuks.3. Kui kutsuja saab liikmesriigis ajutist kaitset ja üks või mitu pereliiget ei asu veel liikmesriigis, taasühendab see liikmesriik, kus kutsuja ajutist kaitset saab, kaitset vajavad pereliikmed kutsujaga, kui ta on veendunud nimetatud pereliikmete vastavuses lõike 1 punkti a määratlusele. Kui ta on veendunud kaitset vajavate pereliikmete vastavuses lõike 1 punkti b määratlusele, võib liikmesriik pereliikmed kutsujaga taasühendada, võttes iga juhtumi puhul arvesse neid ootavaid tõsiseid raskusi, kui taasühendamist ei toimuks.4. Käesoleva artikli kohaldamisel võtavad liikmesriigid arvesse lapse parimaid huve.5. Asjaomased liikmesriigid otsustavad artikleid 25 ja 26 arvesse võttes, millises liikmesriigis taasühendamine aset leiab.6. Taasühendatud pereliikmetele antakse ajutise kaitse korra kohaselt elamisload. Selleks antakse välja dokumendid või muud võrdväärsed tõendid. Pereliikmete viimine teise liikmesriigi territooriumile lõikele 2 vastavaks taasühendamiseks toob lähteliikmesriigis kaasa väljaantud elamislubade tagasivõtmise ning ajutise kaitsega seotud kohustuste lõppemise kõnealuste isikute suhtes.7. Käesoleva artikli tegelik rakendamine võib hõlmata koostööd asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonidega.8. Liikmesriik annab teise liikmesriigi taotlusel käesolevas artiklis osutatud küsimuse menetlemiseks ajutist kaitset saava isiku kohta II lisas sätestatud vajalikku teavet.Artikkel 161. Liikmesriigid võtavad niipea kui võimalik meetmeid, et tagada ajutist kaitset saavatele saatjata alaealistele vajalik esindus eestkoste kaudu või vajaduse korral alaealiste hooldamise ja heaolu eest vastutava organisatsiooni või muu asjakohase esinduse kaudu.2. Ajutise kaitse tähtaja jooksul korraldavad liikmesriigid saatjata alaealiste paigutamise:a) täisealiste sugulaste juurde;b) kasuperekonda;c) spetsiaalselt alaealiste jaoks kohandatud vastuvõtukeskustesse või muusse alaealistele sobilikku elupaika;d) isiku juurde, kes põgenemise ajal lapse eest hoolt kandis.Liikmesriigid võtavad paigutamiseks vajalikke meetmeid. Liikmesriigid selgitavad välja asjaomase täisealise isiku või isikute nõusoleku. Lapse arvamusi võetakse arvesse tema iga ning küpsust arvestades.IV PEATÜKKJuurdepääs varjupaigamenetlusele ajutise kaitse puhulArtikkel 171. Ajutist kaitset saavatel isikutel peab olema igal ajal võimalik esitada varjupaigataotlus.2. Nende varjupaigataotluste läbivaatamine, mille menetlemine ei ole ajutise kaitse tähtaja lõpuks lõppenud, viiakse lõpule pärast nimetatud tähtaja lõppu.Artikkel 18Kohaldatakse varjupaigataotluse läbivaatamiseks kohustatud liikmesriigi määratlemise kriteeriume ja mehhanisme. Eelkõige on käesoleva direktiivi kohaselt ajutist kaitset saava isiku varjupaigataotluse kohustatud läbi vaatama liikmesriik, kes on aktsepteerinud tema saabumist oma territooriumile.Artikkel 191. Liikmesriigid võivad sätestada, et taotluste läbivaatamise ajal ei saa inimene olla samaaegselt ajutise kaitse saaja ja varjupaigataotleja.2. Kui pärast varjupaigataotluse läbivaatamist ei tuvastata ajutist kaitset saava isiku pagulasseisundit või ei anta talle võimaluse korral muud kaitset, võib liikmesriik ette näha, et nimetatud isik saab ajutist kaitset kaitsetähtaja lõpuni, ilme et see piiraks artikli 28 kohaldamist.V PEATÜKKTagasipöördumine ja meetmed pärast ajutise kaitse lõppuArtikkel 20Pärast ajutise kaitse lõppemist kohaldatakse liikmesriikides kaitse ja välismaalastega seotud õigust, ilma et see piiraks artiklite 21, 22 ja 23 kohaldamist.Artikkel 211. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid vabatahtliku tagasipöördumise võimaldamiseks ajutist kaitset saavatele isikutele või isikutele, kelle osas ajutine kaitse on lõppenud. Liikmesriigid tagavad, et ajutist kaitset saavate isikute vabatahtlikku tagasipöördumist reguleerivad sätted soodustaksid nende inimväärikust austavat tagasipöördumist.Liikmesriigid tagavad, et nimetatud isikute tagasipöördumise otsus tehakse kõiki asjaolusid teades. Liikmesriigid võivad ette näha tutvumisvisiite.2. Kuni ajutine kaitse ei ole lõppenud, vaatavad liikmesriigid soodustingimustel läbi võõrustanud liikmesriiki tagasipöördumise taotlusi isikutelt, kes on saanud ajutist kaitset ning kasutanud vabatahtliku tagasipöördumise õigust, võttes arvesse olukorda selle isiku päritoluriigis.3. Ajutise kaitse lõppedes võivad liikmesriigid sätestada, et III peatükiga ettenähtud kohustusi laiendatakse konkreetsetele isikutele, kes on saanud ajutist kaitset ning kelle suhtes kohaldatakse vabatahtliku tagasipöördumise kava. Laiendatud kohustused kehtivad isikute suhtes tagasipöördumise kuupäevani.Artikkel 221. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks et nende isikute tagasisaatmine, kelle ajutine kaitse on lõppenud ja kellel ei ole õigust liikmesriiki jääda, toimub inimväärikust nõuetekohaselt austades.2. Tagasisaatmise juhtudel võtavad liikmesriigid arvesse mis tahes mõjuvaid humanitaarseid kaalutlusi, mille tõttu tagasipöördumine on konkreetsetel juhtudel võimatu või põhjendamatu.Artikkel 231. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selliste ajutist kaitset saanud isikute elamistingimuste osas, kes tervislikel põhjustel ei ole suutelised reisima, näiteks juhul, kui nad saaksid ravi katkestamise korral tõsist kahju. Nimetatud isikuid ei saadeta välja seni, kui kestab nimetatud olukord.2. Liikmesriigid võivad lubada perekondadele, kelle lapsed on alaealised ja käivad liikmesriigis koolis, elamistingimusi, mis võimaldavad lastel lõpetada käimasoleva õppeperioodi.VI PEATÜKKSolidaarsusArtikkel 24Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmetele antakse otsusega 2000/596/EÜ loodud Euroopa Pagulaste Fondist toetust nimetatud otsuses sätestatud tingimustel.Artikkel 251. Liikmesriigid võtavad ühenduse solidaarsuse vaimus vastu isikud, kellele võib anda ajutist kaitset. Nad teevad arvudes või üldtingimustena teatavaks oma võimalused nimetatud isikute vastuvõtmiseks. See teave sätestatakse artiklis 5 osutatud nõukogu otsuses. Pärast selle otsuse vastuvõtmist võivad liikmesriigid teatada täiendavatest vastuvõtuvõimalustest, teavitades nõukogu ning komisjoni. Nimetatud teave edastatakse viivitamata UNHCR-le.2. Asjaomased liikmesriigid tagavad koostöös pädevate rahvusvaheliste organisatsioonidega, et artiklis 5 osutatud nõukogu otsuses määratletud ajutist kaitset saavad isikud, kes ei ole veel ühendusse saabunud, oleksid väljendanud soovi saabuda nende territooriumile.3. Kui ajutise kaitse saajate arv ületab ootamatu ja ulatusliku sissevoolu tagajärjel lõikes 1 nimetatud vastuvõtuvõimaluse, vaatab nõukogu olukorra viivitamata läbi ning võtab asjakohased meetmed, sealhulgas soovitab olukorrast mõjutatud liikmesriike täiendavalt toetada.Artikkel 261. Ajutise kaitse kehtivuse ajal teevad liikmesriigid omavahel koostööd ajutist kaitset saavate isikute elukoha üleviimiseks ühest liikmesriigist teise, kui asjaomased isikud nimetatud üleviimisega nõustuvad.2. Liikmesriigid edastavad üleviimistaotlused teistele liikmesriikidele ning teavitavad komisjoni ja UNHCR-i. Liikmesriigid teavitavad taotluse esitanud liikmesriiki oma võimalustest üleviidavaid vastu võtta.3. Liikmesriik annab teise liikmesriigi taotlusel käesolevas artiklis osutatud küsimuse menetlemiseks ajutist kaitset saava isiku kohta II lisas sätestatud teavet.4. Ühest liikmesriigist teise üleviimisel lõpeb lähteliikmesriigi elamisluba ning lõppevad lähteliikmesriigi ajutise kaitsega seotud kohustused asjaomaste isikute suhtes. Uus vastuvõttev liikmesriik annab kõnealustele isikutele ajutise kaitse.5. Ajutist kaitset saavate isikute üleviimisel ühest liikmesriigist teise kasutavad liikmesriigid I lisas esitatud näidisele vastavat reisiluba.VII PEATÜKKHalduskoostööArtikkel 271. Ajutise kaitse rakendamiseks vajaliku halduskoostöö eesmärgil määrab iga liikmesriik riikliku kontaktpunkti, mille aadressi nad edastavad üksteisele ja komisjonile. Liikmesriigid võtavad komisjoniga kooskõlastatult kõik vajalikud meetmed otsese koostöö ning pädevate asutuste teabevahetuse sisseseadmiseks.2. Liikmesriigid teevad korrapäraselt ja viivitamata teatavaks andmed ajutist kaitset saavate isikute arvu kohta ning kogu teabe ajutist kaitset reguleerivate siseriiklike õigusnormide kohta.VIII PEATÜKKErisättedArtikkel 281. Liikmesriigid võivad isikule ajutist kaitset mitte võimaldada, kui:a) on piisavalt põhjust arvata, et:i) ta on pannud toime rahuvastase kuriteo, sõjakuriteo või inimsusevastase kuriteo, nagu need on määratletud rahvusvahelistes õigusaktides, millega nähakse ette selliseid kuritegusid käsitlevad sätted;ii) ta on enne ajutist kaitset saava isikuna vastuvõtmist pannud väljaspool vastuvõtvat liikmesriiki toime raske mittepoliitilise kuriteo. Eeldatava karistuse raskusaste peab olema võrreldav selle kuriteo olemusega, milles kõnealust isikut kahtlustatakse. Eriti jõhkrad teod, isegi kui need on väidetavalt toime pandud poliitilisel eesmärgil, võib liigitada rasketeks mittepoliitilisteks kuritegudeks. See kehtib nii kuriteo toimepanijate kui ka kuriteole kihutajate suhtes;iii) ta on olnud süüdi ÜRO eesmärkide ja põhimõtete vastastes tegudes;b) ta võib asetada ohtu võõrustava liikmesriigi julgeoleku või kui ta on kohtuotsuse alusel mõistetud süüdi eriti raskes kuriteos, on seetõttu vastuvõtvas liikmesriigis ühiskonnaohtlik.2. Lõikes 1 nimetatud väljasaatmise põhjused rajanevad üksnes asjaomase isiku isiklikel tegudel. Väljasaatmisotsused või -meetmed peavad rajanema proportsionaalsuse põhimõttel.IX PEATÜKKLõppsättedArtikkel 29Isikutel, kellele liikmesriik ei võimalda ajutist kaitset või perekonnaga taasühinemist, on õigus otsus asjaomases liikmesriigis vaidlustada.Artikkel 30Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad sanktsioonide kohta, mida rakendatakse vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Ettenähtud sanktsioonid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.Artikkel 311. Komisjon esitab hiljemalt kaks aastat pärast artiklis 32 nimetatud kuupäeva Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta liikmesriikides ning teeb vajalikud muudatusettepanekud. Liikmesriigid edastavad komisjonile kogu selle aruande koostamiseks vajaliku teabe.2. Pärast lõikes 1 nimetatud aruande esitamist koostab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta hiljemalt iga viie aasta järel.Artikkel 321. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. detsembril 2002. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 33Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 34Käesolev direktiiv on Euroopa Ühenduse asutamislepingu kohaselt adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. juuli 2001Nõukogu nimeleesistujaJ. Vande Lanotte[1] EÜT C 311 E, 31.10.2000, lk 251.[2] Arvamus on esitatud 13. märtsil 2001 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] EÜT C 155, 29.5.2001, lk 21.[4] Arvamus on esitatud 13. juuni 2001 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[5] EÜT C 262, 7.10.1995, lk 1.[6] EÜT L 63, 13.3.1996, lk 10.[7] EÜT C 19, 20.1.1999, lk 1.[8] EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.[9] EÜT L 252, 6.10.2000, lk 12.--------------------------------------------------I LISA+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II LISAArtiklites 10, 15 ja 26 osutatud teave hõlmab vajaduse piires üht või enamat järgmistest dokumentidest või andmetest:a) asjaomase isiku isikuandmed (nimi, kodakondsus, sünnikuupäev ja -aeg, perekonnaseis, perekondlik suhe);b) asjaomase isiku isikut tõendavad dokumendid ja reisidokumendid;c) perekondlikke suhteid tõendavad dokumendid (abielutunnistus, sünnitunnistus, adopteerimistunnistus);d) muu teave, mis on vajalik isiku või tema perekondliku suhte kindlakstegemiseks;e) asjaomasele isikule liikmesriigi poolt välja antud elamisload, viisad või elamisloast keeldumise otsused ning otsuste alusdokumendid;f) asjaomase isiku esitatud elamisloa- ja viisataotlused, mida liikmesriigis menetletakse, ning nende menetlusstaadium.Andmed esitanud liikmesriik teeb andmeid taotlenud liikmesriigile teatavaks mis tahes parandatud andmed.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 19 november 1991, milles sätestatakse vasikate kaitse miinimumnõuded

text:
144                  ET                                     Euroopa Liidu Teataja                                                03/12. kd
31991L0629
11.12.1991                                           EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA                                                    L 340/28
                                                          NÕUKOGU DIREKTIIV,
                                                            19 november 1991,
                                           milles sätestatakse vasikate kaitse miinimumnõuded
                                                               (91/629/EMÜ)
EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,                                               heaolu seisukohalt efektiivse(te) kasvatussüsteemi(de) teaduslikke
                                                                         uuringud; komisjonile tuleks kehtestada vaheperiood käesoleva
                                                                         ülesande edukaks täitmiseks,
võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti
selle artiklit 43,
võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (1)                                ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2)
                                                                                Artikkel 1
võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust (3)                 Käesoleva direktiiviga kehtestatakse tarbe- ja nuumvasikate kaitse
                                                                         miinimumnõuded.
ning arvestades, et:
                                                                                Artikkel 2
kõik liikmesriigid on ratifitseerinud Põllumajandusloomade kaitse
Euroopa konventsiooni; ühendus on samuti nimetatud konvent-              Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
siooni heaks kiitnud otsusega 78/923/EMÜ (4) ning on selle
heakskiitmiskirja hoiule andnud;
                                                                         1) vasikas — kuni 6 kuu vanune veis;
Euroopa Parlament on oma 20. veebruari 1987. aasta otsusega              2) pädev asutus — direktiivi 90/425/EMÜ (6) artikli 2 lõikes 6
loomade heaolu kohta (5) palunud komisjoni esitada ettepanekud               määratletud pädev asutus.
nuumvasikate intensiivse kasvatamise miinimumnõuete osas;
vasikad kuuluvad elusloomadena asutamislepingu II lisas esitatud
                                                                                Artikkel 3
toodete loetelusse;
                                                                         1. Liikmesriigid peavad tagama, et 1. jaanuarist 1994 ja nelja-
vasikate pidamine on põllumajanduse lahutamatu osa; see on osa           aastase üleminekuperioodi jooksul vastavad kõik äsjaehitatud või
põllumajandusega tegeleva elanikkonna jaoks tuluallikaks;                ümberehitatud ja/või esimest korda pärast nimetatud kuupäeva
                                                                         kasutusele võetud majandite hooned vähemalt järgmistele
                                                                         nõuetele:
konkurentsitingimusi moonutada võivad erinevused takistavad
vasikate ja vasikasaaduste ühisturu korralduse tõrgeteta toimimist;
                                                                         — vasikate gruppides pidamisel peab neil olema piisavalt vaba
                                                                             põrandapinda enda takistusteta pööramiseks ja maha heitmi-
on vajadus kehtestada ühised miinimumnõuded tarbevasikate või                seks, vähemalt 1,5 m iga 150 kg eluskaaluga vasika kohta,
nuumvasikate kaitseks, et tagada tootmise ratsionaalne areng;
                                                                         — vasikate individuaalboksides või latrites lõaspidamisel peavad
                                                                             bokside või latrite seinad olema perforeeritud ja nende laius
ametkondadel, tootjatel, tarbijatel ja teistel on vaja saada infor-          peab olema vähemalt 90 cm +/– 10 % või 0,80 korda nende
matsiooni valdkonna arengust; seetõttu peaks komisjon veteri-                turjakõrgusest.
naaria teaduskomitee aruande alusel jätkama aktiivselt vasikate
                                                                         2. Lõike 1 sätteid ei kohaldata vähem kui kuue vasikaga majan-
(1)  EÜT C 214, 21.8.1989, lk 28.                                        dite suhtes.
(2)  EÜT C 113, 7.5.1990, lk 180.
(3)  EÜT C 62, 12.3.1990, lk 37.
(4)  EÜT L 323, 17.11.1978, lk 12.                                       (6) EÜT L 224, 18.8.1990, lk 29. Viimati muudetud direktiiviga
(5)  EÜT C 76, 23.3.1987, lk 185.                                             91/496/EMÜ (EÜT L 268, 24.9.1991, lk 56).
 ---pagebreak--- 03/12. kd            ET                                      Euroopa Liidu Teataja                                                           145
3. Eritingimusi võib rakendada:                                           sotsiaalmajanduslike tagajärgede kohta koos aruande järeldusi
                                                                          arvestavate asjakohaste ettepanekutega.
— vasikate suhtes, kelle tervis või käitumine nõuab nende gru-
    pist isoleerimist, et nad saaksid asjakohast ravi,
                                                                          Nõukogu teeb nende ettepanekute kohta otsuse kvalifitseeritud
                                                                          häälteenamusega hiljemalt kolme kuu jooksul alates ettepanekute
— direktiivis 77/504/EMÜ (1) märgitud tõupuhaste aretusloo-               esitamisest.
    made suhtes,
— emaloomaga koos peetavate imevate vasikate suhtes,
                                                                                Artikkel 7
— vabapidamisel olevate vasikate suhtes.
                                                                          1. Liikmesriigid peavad tagama, et pädeva asutuse vastutusel
4. Ehitatud     ruumide     kasutusaega    puudutavad     järgmised
                                                                          viiakse läbi käesoleva direktiivi ja selle lisade sätete täitmise kont-
piirangud:
                                                                          rolle.
— enne 1. jaanuari 1994 ehitatud ja lõike 1 nõuetele mittevas-
    tavate ruumide kasutusaja otsustab pädev asutus artikli 7 lõi-        Nimetatud kontrollid, mida võidakse viia läbi teistel eesmärkidel
    kes 1 sätestatud kontrollide tulemuste alusel, taoliste ruumide       teostatavate kontrollide käigus, hõlmavad iga aasta statistiliselt
    kasutamine ei tohi mingil juhul jätkuda pärast 31. detsemb-           esindusliku valimi igas liikmesriigis kasutatavatest erinevatest põl-
    rit 2003,                                                             lumajandustootmise süsteemidest.
— lõikes 1 märgitud üleminekuperioodi jooksul ehitatud ruu-
    mide kasutamine ei tohi mingil juhul jätkuda pärast 31. det-          2. Komisjon kinnitab vastavalt artiklis 10 sätestatud menetlusele
    sembrit 2007, kui ruumid ei vasta sellel kuupäeval käesoleva          eeskirjad, mida tuleb järgida lõikes 1 sätestatud kontrollide läbi-
    direktiivi nõuetele.                                                  viimisel.
                                                                          3. Iga kahe aasta tagant aprilli viimaseks tööpäevaks ja esimest
                                                                          korda 30. aprilliks 1996 peavad liikmesriigid teatama komisjo-
                              Artikkel 4                                  nile kahe eelmise aasta jooksul vastavalt käesolevale artiklile läbi-
                                                                          viidud kontrollide tulemustest, sealhulgas läbiviidud kontrollide
                                                                          arv võrreldes nende territooriumil olevate majandite arvuga.
1. Liikmesriigid peavad tagama, et vasikate pidamine vastab lisas
toodud üldsätetele.
2. Enne käesoleva direktiivi jõustumist annab komisjon lisaks                                           Artikkel 8
koostöös liikmesriikidega välja soovituse, milles määratletakse
vasikate kaitse miinimumnõuded täiendavalt lisas toodud
nõuetele.                                                                 Mitteliikmesriigist ühendusse imporditavate loomadega peab
                                                                          olema kaasas kõnealuse riigi pädeva asutuse poolt väljastatud
                                                                          sertifikaat, mis kinnitab, et neid on koheldud vähemalt
                                                                          samaväärselt käesolevas direktiivis ühendusest pärit loomade
                                                                          kohta sätestatuga.
                              Artikkel 5
Lisa sätteid võib muuta vastavalt artiklis 10 sätestatud korrale tea-
duse arengu arvestamiseks.                                                                              Artikkel 9
                                                                          Kui käesoleva direktiivi ühtseks kohaldamiseks vajalik, võivad
                                                                          komisjoni veterinaareksperdid koostöös pädevate asutustega teha
                              Artikkel 6                                  kohapealseid kontrolle. Neid kontrolle läbiviivad isikud peavad
                                                                          täitma spetsiaalseid isikliku hügieeni meetmeid igasuguse haiguste
                                                                          edasikandumise riski välistamiseks.
Hiljemalt 1. oktoobril 1997 esitab komisjon nõukogule
veterinaaria teaduskomitee arvamuse alusel koostatud aruande
intensiivse põllumajandustootmise süsteemi(de) kohta, mis vastab          Liikmesriik, mille territooriumil kontrolli läbi viiakse, peab andma
(vastavad) vasikate heaolu nõuetele patoloogia, zootehnika,               ekspertidele nende töös kogu vajaliku abi. Komisjon teatab
füsioloogia ja käitumise seisukohast, samuti erinevate süsteemide         kontrolli tulemustest asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele.
(1) EÜT L 206, 12.8.1977, lk 8. Viimati muudetud direktiiviga             Asjaomase liikmesriigi pädev asutus võtab kõik vajalikud
     91/174/EMÜ (EÜT L 85, 5.4.1991, lk 37).                              meetmed kontrolli tulemuste arvessevõtmiseks.
 ---pagebreak--- 146                   ET                                    Euroopa Liidu Teataja                                                    03/12. kd
Suhetes       mitteliikmesriikidega      kohaldatakse     direktiivi     vastu, välja arvatud juhul, kui nõukogu on lihthäälteenamusega
91/496/EMÜ (1) III peatüki sätteid.                                      olnud kõnealuste meetmete vastu.
Käesoleva artikli üldised rakenduseeskirjad võetakse vastu
artiklis 10 sätestatud korras.                                                                        Artikkel 11
                                                                         1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajali-
                             Artikkel 10                                 kud õigusnormid, sealhulgas võimalikud sanktsioonid, hiljemalt
                                                                         1. jaanuaril 1994. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komis-
                                                                         jonile.
1. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab
eesistuja küsimuse viivitamata omal algatusel või liikmesriigi esin-     Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse
daja taotlusel direktiiviga 68/361/EMÜ (2) loodud alalisele veteri-      normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende
naarkomiteele, edaspidi “komitee”.                                       juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liik-
                                                                         mesriigid.
2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esin-
daja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse         2. Alates lõikes 1 sätestatud kuupäevast võivad liikmesriigid vas-
kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse.            tavalt asutamislepingu üldnõuetele siiski säilitada või kohaldada
Arvamus võetakse vastu asutamislepingu artikli 148 lõikes 2              vasikate kaitseks rangemaid sätteid, kui on ette nähtud käesoleva
komisjoni ettepanekul nõukogu poolt vastuvõtmisele kuuluvate             direktiiviga. Liikmesriigid peavad teatama komisjonile kõigist tao-
otsuste jaoks sätestatud häälteenamusega. Liikmesriikide esinda-         listest meetmetest.
jate hääli arvestatakse komitees kõnealuses artiklis sätestatud vii-
sil. Eesistuja ei hääleta.
                                                                                Artikkel 12
3. Kui meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komis-
jon need vastu.                                                          Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
4. Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega koos-
kõlas või kui komisjon ei esita oma arvamust, esitab komisjon            Brüssel, 19. november 1991
võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule.
Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.
                                                                                Nõukogu nimel
Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates nõu-                                                    eesistuja
kogu poole pöördumisest, võtab komisjon ettepandud meetmed                                                      P. BUKMAN
(1) EÜT L 268, 24.9.1991, lk 56.
(2) EÜT L 255, 18.10.1968, lk 23.
 ---pagebreak--- 03/12. kd    ET                                            Euroopa Liidu Teataja                                                   147
                                                                      LISA
          1.   Vasikate pidamisruumide ning eriti bokside ja seadmete, millega vasikad võivad kokku puutuda, ehitamisel
               kasutatud materjalid ei tohi olla vasikatele kahjulikud ning neid peab olema võimalik põhjalikult puhastada ja
               desinfitseerida.
          2.   Kuni antud küsimuses EÜ eeskirjade kinnitamiseni tuleb elektrisüsteemid ja -seadmed paigaldada vastavalt
               kehtivatele siseriiklikele eeskirjadele nii, et vältida elektrilööke.
          3.   Hoone soojustuse, kütte ja ventilatsiooniga tuleb tagada, et õhuringlus, tolmusisaldus, temperatuur, suhteline
               õhuniiskus ja gaasisisaldus püsiksid tasemel, mis ei kahjusta vasikate tervist.
          4.   Kõiki vasikate tervise ja heaolu seisukohalt olulisi automaatseid või mehaanilisi seadmeid tuleb kontrollida
               vähemalt kord päevas. Defektide avastamisel tuleb need viivitamatult kõrvaldada, või kui see on võimatu,
               rakendada vajalikke meetmeid vasikate tervise ja heaolu tagamiseks kuni defektid on kõrvaldatud, kasutades
               alternatiivseid söötmismeetodeid ja säilitades rahuldava keskkonna.
               Kunstliku ventilatsioonisüsteemi puhul peab olema tagavarasüsteem piisava õhuvahetuse jaoks, et säilitada
               vasikate tervis ja heaolu süsteemi rikke korral, samuti alarmsüsteem karjaku hoiatamiseks elektrikatkestuse
               korral. Alarmsüsteemi tuleb regulaarselt kontrollida.
          5.   Vasikaid ei tohi hoida pidevalt pimedas. Vastavalt nende käitumis- ja füsioloogilistele vajadustele ning arvestades
               liikmesriikide erinevaid kliimatingimusi tuleb neile võimaldada sobivat päeva- või kunstlikku valgust; viimase
               puhul peab see töötama vähemalt sama pika perioodi vältel kui loomulik valgus tavaliselt kella 9.00 ja 17.00
               vahel. Lisaks peab olema kasutusel nõuetekohane (statsionaarne või portatiivne) piisavalt tugev valgustus, et
               vasikaid oleks võimalik millal tahes uurida.
          6.   Kõiki gruppides või boksides peetavaid vasikaid peab omanik või loomade eest vastutav isik kontrollima
               vähemalt üks kord päevas. Iga haiget või vigastatud vasikat tuleb viivitamatult asjakohaselt ravida.
               Haiged või vigastatud vasikad peaks olema võimalik vajadusel paigutada isoleeritult sobivasse ruumi kuiva ja
               mugava allapanuga.
               Kui vasikad karjaku hoolitsuse tulemusel ei parane, tuleb võimalikult kiiresti pöörduda veterinaari poole.
          7.   Vasikate pidamiseks ettenähtud ruumid peavad olema ehitatud nii, et need võimaldavad igal vasikal:
               — raskusteta maha heita, puhata, üles tõusta ja end puhastada,
               — näha teisi vasikaid.
          8.   Lõastamise kasutamisel ei tohi see põhjustada vasikatele vigastusi ning lõastusvahendeid tuleb regulaarselt
               kontrollida ja reguleerida, et need oleksid mugavad ja parajad. Kõik lõad peavad olema piisava pikkusega, mis
               võimaldab vasikatel liikuda, nagu on ette nähtud lõikes 7. Lõad peavad olema sellised, et nende abil oleks
               võimalik vältida lämbumis- või vigastusohtu.
          9.   Vasikate hoidmiseks ettenähtud laudad, aedikud, seadmed ja vahendid peavad olema nõuetekohaselt puhastatud
               ja desinfitseeritud, et vältida nakkuste levikut ning haigusekandjate tekkimist. Fekaalid, uriin ning söömata
               jäänud või mahapudenenud toit tuleb eemaldada nii sageli kui vaja, et vähendada haisu tekkimist ning vältida
               kärbeste või näriliste ligimeelitamist.
          10.  Põrandad peavad olema siledad, aga mitte libedad, et vältida vasikatel vigastusi, ning kujundatud nii, et need ei
               põhjustaks vasikatele seistes või lamades vigastusi ega kannatusi. Põrandad peavad vastama vasikate suurusele
               ja kaalule; põrandapind peab olema jäik, tasane ja kindel. Lamamispind peab olema mugav, puhas ja piisava
               drenaažiga ning ei tohi vasikatele kahjulikult mõjuda. Sobiv allapanu peab olema kõigil alla kahe nädala vanustel
               vasikatel.
          11.  Kõigile vasikatele tuleb anda vanuse, kehakaalu, käitumis- ja füsioloogilistele vajadustele kohandatud sobivat
               sööta hea tervisliku seisundi ja heaolu võimaldamiseks. Ettagadahea tervislik seisund ja heaolu, samuti terve
 ---pagebreak--- 148   ET                                         Euroopa Liidu Teataja                                                 03/12. kd
        kaaluiive ja rahuldada nende käitumisvajadusi, peab vasikate sööt sisaldama piisavalt rauda ja miinimumi
        seeduvat kiudainet sisaldavat kuivsööta (100—200 g päevas sõltuvalt looma vanusest). Minimaalse seeduvaid
        kiudaineid sisaldava kuivsööda koguse nõue ei kehti siiski nuumvasikate kohta, keda peetakse valge liha
        tootmise eesmärgil. Vasikaid ei tohi suukorvistada.
    12. Kõiki vasikaid tuleb sööta vähemalt kord päevas. Kui vasikaid peetakse gruppides ning nad ei saa sööta soovi
        kohaselt või söödetakse neid automaatse söötmissüsteemiga, peab iga vasikas söödale juurde pääsema teiste
        vasikatega samal ajal.
    13. Kõigil üle kahe nädala vanadel vasikatel peab olema juurdepääs piisavale hulgale mageveele või neil peab olema
        võimalik rahuldada oma vedelikuvajadus muude vedelike joomisega.
    14. Söötmis- ja jootmisseadmed peavad olema projekteeritud, ehitatud, paigaldatud ja hooldatud nii, et vasikate
        sööda ja joogivee saastumine oleks minimaalne.