title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/23/EÜ, 23. aprill 2009 , mitteautomaatkaalude kohta (kodifitseeritud versioon) (EMPs kohaldatav tekst )

text:
               16.5.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 122/6

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/23/EÜ,
   23. aprill 2009,
   mitteautomaatkaalude kohta
   (kodifitseeritud versioon)
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 20. juuni 1990. aasta direktiivi 90/384/EMÜ mitteautomaatkaalusid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (3) on oluliselt muudetud. (4) Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune direktiiv kodifitseerida.

               (2)

               Liikmesriigid peavad üldsust kaitsma valede kaalumistulemuste eest teatavat liiki rakendusvaldkondades mitteautomaatkaalude kasutamisel.

               (3)

               Igas liikmesriigis on eelkõige metroloogiliste ja tehniliste nõuete kohustuslike sätete abil kehtestatud vajalikuks peetavad mitteautomaatkaalude tehnilised omadused ning kaalude kasutusele võtmisele eelneva ja järgneva kontrollimise kord. Kuigi need kohustuslikud sätted ei pruugi põhjustada liikmesriikides erinevat kaitstuse taset, takistavad nad oma erinevuste tõttu ühendusesisest kaubandust.

               (4)

               Käesolev direktiiv sisaldab ainult kohustuslikke ja põhilisi mitteautomaatkaalude metroloogilisi ja toimimise nõudeid. Et lihtsustada põhinõuetele vastavuse tõendamist, on tarvilikud Euroopa tasemel harmoneeritud standardid, eelkõige metroloogiliste, disaini- ja konstruktsioonitingimuste kohta, et nendekohaste toodete puhul võiks eeldada nende vastavust ohutusnõuetele. Neid Euroopa tasemel harmoneeritud standardeid koostavad eraõiguslikud juriidilised isikud ning seega ei saa need olla kohustuslikud. Sel eesmärgil tunnustatakse pädevate asutustena harmoneerstandardite vastuvõtmiseks Euroopa Standardikomiteed (CEN), Euroopa Elektrotehnika Standardikomiteed (CENELEC) ja Euroopa Telekommunikatsiooni Standardiinstituuti (ETSI) vastavalt 28. märtsil 2003. aastal allakirjutatud üldistele koostööjuhistele komisjoni, Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) ja nende kolme asutuse vahel. (5)

               (5)

               Võeti vastu rida direktiive tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamiseks kooskõlas põhimõtetega, mis on kehtestatud nõukogu 7. mai 1985. aasta resolutsioonis uue lähenemisviisi kohta tehnilisele ühtlustamisele ja standarditele; (6) kõigis neis direktiivides nähakse ette CE-vastavusmärgise kinnitamine; 15. juuni 1989. aasta teatises (7) üldise lähenemisviisi kohta sertifitseerimisele ja katsetele tegi komisjon ettepaneku koostada ühtsed normid ühtse kujundusega CE-vastavusmärgise kohta; 21. detsembri 1989. aasta resolutsioonis üldise lähenemisviisi kohta vastavushindamisele (8) kiitis nõukogu juhtpõhimõttena heaks järjekindla lähenemisviisi CE-vastavusmärgise kasutamise puhul. Uue lähenemisviisi puhul tuleks kahe põhimõistena rakendada olulisi nõudeid ja vastavushindamise menetlust.

               (6)

               Metroloogiliste ja tehniliste põhinõuete vastavuskontroll on vajalik, et tõhusalt kaitsta kasutajaid ja kolmandaid isikuid. Praegune vastavushindamise kord erineb liikmesriigiti. Selleks et vältida mitmekordset vastavushindamist, mis tegelikult takistab kaalude vaba liikumist ühenduse turul, tuleks korraldada vastavushindamise korra vastastikune tunnustamine liikmesriikides. Selleks et vastavushindamise korra vastastikust tunnustamist lihtsustada, peaks kehtestama ühenduse korra ning kriteeriumid, millega peab arvestama vastavushindamise menetluste alaste ülesannete täitmise eest vastutavate asutuste määramisel.

               (7)

               On oluline, et need volitatud asutused tagaksid kogu ühenduses oma pädevusalal kõrge kvaliteedi.

               (8)

               CE-vastavusmärgis või M-tähega kleebik mitteautomaatkaaludel peaks tähendama, et neid peetakse vastavaks käesoleva direktiivi sätetele ja seepärast puudub vajadus vastavushindamist korrata.

               (9)

               Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada liikmesriikide kohustusi, mis on seotud VII lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevadega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   1.   PEATÜKK

      REGULEERIMISALA, TURULEVIIMINE JA VABA LIIKUMINE

   Artikkel 1
   1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi mitteautomaatkaalude suhtes.
   2.   Käesolevas direktiivis eristatakse kahte mitteautomaatkaalude kasutamise valdkonda:

               a)

                           i)

                           massi määramine äritehingute tegemiseks;

                           ii)

                           massi määramine tollimaksude, tariifide, maksude, soodustuste, trahvide, hüvitiste, kahjutasude jms maksete arvutamiseks;

                           iii)

                           massi määramine õigusnormide või eeskirjade kohaldamiseks või ekspertarvamuse andmiseks kohtuasjade lahendamisel;

                           iv)

                           massi määramine meditsiinis, kui patsiente kaalutakse tervise kontrollimiseks, diagnoosimiseks ja ravimiseks;

                           v)

                           massi määramine retsepti järgi ravimite valmistamiseks apteegis ning analüüside tegemiseks meditsiini- ja farmaatsialaboratooriumides;

                           vi)

                           hinna määramine massi abil jaemüügi ja kinnispakkide puhul;

               b)

               kasutusvõimalused, mida ei ole loetletud punktis a.

         Artikkel 2
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   1)   „kaal”– on mõõteriist, mida kasutatakse keha massi määramiseks sellele kehale toimiva raskusjõu kaudu. Kaalu võib kasutada ka muude massiga seotud suuruste, koguste, parameetrite ja tunnuste määramiseks;
   2)   „mitteautomaatkaal”, „kaal”– kaal, mille töö nõuab inimese sekkumist;
   3)   „harmoneeritud standard”– Euroopa Standardikomitee (CEN), Euroopa Elektrotehnika Standardikomitee (Cenelec) või Euroopa Telekommunikatsiooni Standardiinstituudi (ETSI) või kahe või kolme nende organisatsioonide vastuvõetud tehniline täpsustus (Euroopa standard või harmoneeritud dokument) juhul, kui komisjon on selle neile üle andnud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivile 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord) (9) ning 28. märtsil 2003. aastal allakirjutatud üldised koostööjuhised komisjoni, Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) ja nende kolme asutuse vahel.
   Artikkel 3
   1.   Liikmesriigid astuvad samme selle tagamiseks, et turule lubatakse viia üksnes käesoleva direktiivi nõuetele vastavaid kaalusid.
   2.   Liikmesriigid rakendavad kõiki meetmeid selle tagamiseks, et kaalusid ei lubata kasutusele võtta artikli 1 lõike 2 punktis a loetletud kasutusvaldkondades, kui need ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele ja neil ei ole artikli 11 kohast CE-vastavusmärgist.
   Artikkel 4
   Artikli 1 lõike 2 punktis a loetletud otstarbel kasutatavad kaalud peavad vastama I lisas sätestatud olulistele nõuetele.
   Kui kaalul on seadiseid, mida ei kasutata artikli 1 lõike 2 punktis a loetletud otstarbel, või kui kaal on selliste seadmetega ühendatud, ei kohaldata nende seadiste ja seadmete suhtes olulisi nõudeid.
   Artikkel 5
   1.   Liikmesriigid ei takista selliste kaalude turuleviimist, mis vastavad käesoleva direktiivi nõuetele.
   2.   Liikmesriigid ei takista artikli 1 lõike 2 punktis a loetletud otstarbel selliste kaalude kasutuselevõtmist, mis vastavad käesoleva direktiivi nõuetele.
   Artikkel 6
   1.   Kui kaalud vastavad asjakohastele siseriiklikele standarditele, millega rakendatakse nõuete kohaseid harmoneeritud standardeid, käsitavad liikmesriigid neid I lisas määratletud olulistele nõuetele vastavatena.
   2.   Komisjon avaldab lõikes 1 märgitud harmoneeritud standardite alase teabe Euroopa Liidu Teatajas.
   Liikmesriigid avaldavad lõikes 1 osutatud siseriiklike standardite alase teabe.
   Artikkel 7
   Kui liikmesriik või komisjon leiab, et artikli 6 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardid ei vasta täielikult I lisas määratletud olulistele nõuetele, suunab komisjon või asjaomane liikmesriik küsimuse direktiivi 98/34/EÜ artikli 5 alusel asutatud alalisele komiteele (edaspidi „komitee”), esitades põhjendused.
   Komitee teeb viivitamata oma arvamuse teatavaks.
   Komitee arvamust silmas pidades teatab komisjon liikmesriikidele, kas on vaja või mitte kõrvaldada need standardid artikli 6 lõikes 2 viidatud trükiväljaannetest.
   Artikkel 8
   1.   Kui liikmesriik leiab, et õigesti üles seatud ja sihipäraselt kasutatavad II lisa punktides 2, 3 ja 4 osutatud CE-vastavusmärgisega kaalud ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele, võtab ta kõik vajalikud meetmed nende kõrvaldamiseks turult või nende kasutuselevõtu ja turuleviimise keelamiseks või piiramiseks.
   Asjaomane liikmesriik teatab viivitamata komisjonile igast sellisest meetmest, põhjendades oma otsust ning eelkõige osutades, kas mittevastavus on tingitud:

               a)

               I lisas määratletud olulistele nõuetele mittevastavusest, kui kaalud ei vasta artikli 6 lõikes 1 nimetatud standarditele;

               b)

               artikli 6 lõikes 1 nimetatud standardite ebaõigest kohaldamisest;

               c)

               artikli 6 lõikes 1 nimetatud standardite endi puudustest.

         2.   Komisjon konsulteerib asjaomaste osapooltega võimalikult kiiresti.
   Kui komisjon leiab pärast sellist konsultatsiooni, et mistahes lõikes 1 viidatud meede on õigustatud, teatab ta sellest viivitamata küsimuse tõstatanud liikmesriigile ja teistele liikmesriikidele.
   Kui otsus tuleneb standardite puudustest, suunab komisjon pärast asjakohaste osapooltega konsulteerimist küsimuse komiteele kahe kuu jooksul, kui meetmeid võtnud liikmesriik kavatseb neid jätkata, ja algatab seejärel artiklis 7 viidatud menetluse.
   3.   Kui mittevastaval kaalul on CE-vastavusmärgis, astub pädev liikmesriik vajalikke samme märgisekinnitaja vastu ning teatab sellest komisjonile ja teistele liikmesriikidele.
   4.   Komisjon tagab liikmesriikide teavitamise selle menetluse kulgemisest ja tulemusest.
   2.   PEATÜKK

      VASTAVUSHINDAMINE

   Artikkel 9
   1.   Kaalude vastavust I lisas sätestatud olulistele nõuetele võib taotleja valikul tõendada ühega kahest järgmisest menetlusest:

               a)

               II lisa punkti 1 kohane EÜ tüübihindamine ning järgnev II lisa punkti 2 kohase EÜ vastavusdeklaratsiooni esitamine või II lisa punkti 3 kohane EÜ taatlus.
               EÜ tüübihindamine ei ole kohustuslik nende kaalude puhul, mille töös ei kasutata elektronseadiseid ja seadmeid ja mille koormusmõõteseadises ei kasutata koormuse tasakaalustamiseks vedru;

               b)

               II lisa punkti 4 kohane EÜ üksiktoote taatlus.

         2.   Lõikes 1 märgitud menetluste alased dokumendid ja kirjad koostatakse selle liikmesriigi riigikeeles, kus kavatsetakse nimetatud menetlusi läbi viia, või vastavalt artikli 10 lõikes 1 nimetatud asutuses lubatud asjaajamiskeeles.
   3.   Kui kaalud kuuluvad teisi aspekte käsitlevate direktiivide rakendusalasse, mis näevad samuti ette CE-vastavusmärgise kinnitamist, näitab märgis, et eeldatakse kaalude vastavust ka nende direktiivide sätetele.
   Kui tootja võib ühe või mitme sellise kaaludele kohaldatava direktiivi kohaselt üleminekuaja jooksul valida, milliseid nõudeid kohaldada, näitab CE-märgis vastavust siiski ainult nendele direktiividele, mida ta on kohaldanud. Sellisel juhul tuleb kohaldatavate direktiivide viiteandmed esitada Euroopa Liidu Teatajas avaldatud kujul asjakohasele kaalule lisatavates kõnesolevates direktiivides ette nähtud dokumentides, märkustes ja juhendites.
   Artikkel 10
   1.   Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele volitatud asutuste nimed, kelle nad esitavad artiklis 9 märgitud menetluste läbiviimiseks, nende volitustejärgsed eriülesanded ja komisjoni poolt neile eelnevalt omistatud tunnuskoodid.
   Komisjon avaldab volitatud asutuste nimekirja, tunnuskoodid ja volitustejärgsed ülesanded Euroopa Liidu Teatajas. Komisjon tagab selle nimekirja ajakohastamise.
   2.   Liikmesriigid lähtuvad asutuste määramisel V lisas kehtestatud miinimumnõuetest. Asutusi, mis vastavad asjakohaste harmoneeritud standarditega kehtestatud nõuetele, loetakse vastavaks ka ülalnimetatud lisas kehtestatud nõuetele.
   3.   Kui asutus ei vasta enam lõikes 2 märgitud nõuetele, tühistab asutuse määranud liikmesriik määramise. Ta teatab sellest viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning tunnistab eespool nimetatud teatamise kehtetuks.
   3.   PEATÜKK

      CE-VASTAVUSMÄRGIS JA SILDID

   Artikkel 11
   1.   Kaaludele, mille puhul EÜ vastavus on kindlaks tehtud, tuleb CE-vastavusmärgis ja nõutavad IV lisa punktis 1 märgitud lisaandmed kanda hästi nähtavalt, kergesti loetavalt ja püsivalt.
   2.   Kõigile muudele kaaludele tuleb kanda hästi nähtavad, kergesti loetavad ja püsivad IV lisa punktis 2 märgitud sildid.
   3.   Tuleb keelata selliste märgiste kinnitamine kaaludele, mida nende tähenduse ja kuju tõttu kolmandad isikud võivad segamini ajada CE-vastavusmärgisega. Muid märgiseid võib kanda kaaludele tingimusel, et sellega ei halvendata CE-vastavusmärgise nähtavust ega loetavust.
   Artikkel 12
   Ilma et see piiraks artikli 8 kohaldamist:

               a)

               kui liikmesriik teeb kindlaks, et CE-vastavusmärgis on kinnitatud põhjendamatult, on tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja kohustatud muutma asjakohase kaalu CE-vastavusmärgist käsitlevatele sätetele vastavaks ja lõpetama seaduserikkumise selle liikmesriigi poolt kehtestatud tingimustel;

               b)

               kui mittevastavus jätkub, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud meetmed selleks, et piirata kõnealuse kaalu turuleviimist, turuleviimine keelata või tagada toote turult kõrvaldamine artiklis 8 sätestatud korras.

         Artikkel 13
   Kui kaalul, mida kasutatakse ühel artikli 1 lõike 2 punktis a loetletud otstarbel, on seadiseid, mille puhul ei rakendata artiklis 9 märgitud vastavushindamist, või kui kaal on selliste seadmetega ühendatud, peab iga selline seadis ja seade kandma IV lisa punktis 3 määratletud kasutuspiirangu märki. See märk peab kaalu küljes olema hästi nähtav ja püsiv.
   4.   PEATÜKK

      LÕPPSÄTTED

   Artikkel 14
   Liikmesriigid võtavad meetmeid tagamaks, et käesoleva direktiivi nõuetele vastavust tõendavat CE-vastavusmärgist kandvad kaalud vastaksid nendele nõuetele ka edaspidi.
   Artikkel 15
   Igas otsuses, mis on tehtud vastavalt käesolevale direktiivile ja mille tulemuseks on piirangud kaalu kasutuselevõtmise kohta, sätestatakse otsuse aluseks olevad põhjused.
   Otsusest teatatakse viivitamata asjaomasele isikule; talle teatatakse samal ajal õiguskaitsevahenditest, mis on talle kättesaadavad kõnealuse liikmesriigi seaduste kohaselt, samuti nende kasutamise tähtpäevadest.
   Artikkel 16
   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 17
   Direktiiv 90/384/EMÜ, mida on muudetud VII lisa A osas nimetatud direktiiviga, tunnistatakse kehtetuks; see ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud VII lisa B osas esitatud direktiivide ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse vastavalt VIII lisas esitatud vastavustabelile.
   Artikkel 18
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 19
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 23. aprill 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         P. NEČAS

      (1)  ELT C 44, 16.2.2008, lk 33.

      (2)  Euroopa Parlamendi 11. detsembri 2007. aasta arvamus (ELT C 323 E, 18.12.2008, lk 57) ja nõukogu 23. märtsi 2009. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 189, 20.7.1990, lk 1.

      (4)  Vt VII lisa A osa.

      (5)  ELT C 91, 16.4.2003, lk 7.

      (6)  EÜT C 136, 4.6.1985, lk 1.

      (7)  EÜT C 267, 19.10.1989, lk 3.

      (8)  EÜT C 10, 16.1.1990, lk 1.

      (9)  EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37.

      I LISA

         OLULISED NÕUDED

      Kasutatakse Rahvusvahelise Legaalmetroloogia Organisatsiooni terminoloogiat.

         Eelmärkused

      Artikli 1 lõike 2 punktis a loetletud otstarbel kasutatava mitme näidiku või trükiseadisega kaalu või selliste seadmetega ühendatud kaalu puhul, kui olulistele nõuetele vastav osa kaalust trükib või registreerib kaalumise tulemusi õigesti ja kustumiskindlalt ja tulemused on nähtavad mõlemale osapoolele, ei kehti olulised nõuded nende seadiste kohta, mis dubleerivad kaalumise tulemusi ega mõjuta kaalude õiget tööd. Jaemüügil kasutatavate kaalude puhul peavad siiski kõik müüja ja ostja poole suunatud kuvarid ning trükiseadised vastama olulistele nõuetele.

         METROLOOGILISED NÕUDED

      1.   Massiühikud
      Tuleb kasutada kehtivaid massiühikuid nõukogu 20. detsembri 1979. aasta direktiivis 80/181/EMÜ (mõõtühikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (1) määratletud tähenduses.
      Selle tingimuse järgimise korral lubatakse kasutada järgmisi massiühikuid:

                  —

                  SI ühikud: kilogramm, mikrogramm, milligramm, gramm, tonn;

                  —

                  inglise süsteemi ühik: apteegiunts (väärismetallide kaalumiseks);

                  —

                  muu SI-väline ühik: meetermõõdustikuline karaat (vääriskivide kaalumiseks).

            Kaalude puhul, kus kasutatakse eespool märgitud inglise süsteemi massiühikut, tuleb järgnevalt esitatavad asjakohased olulised nõuded lihtinterpolatsiooni abil väljendada nimetatud ühikuna.
      2.   Täpsusklassid
      2.1.   Kehtestatakse järgmised täpsusklassid:

                  I.

                  eri-

                  II.

                  kõrgem

                  III.

                  keskmine

                  IIII.

                  tava-

            Nendele klassidele vastavad nõuded on esitatud tabelis 1.

         Tabel 1

         Täpsusklassid

                  Klass

                  Taatlusskaala jaotise väärtus (e)

                  Alumine mõõtepiir (Min)

                  Taatlusskaala jaotiste arvFOR-L_2009122ET.01001101.notes.0001.xml.jpg

                  Miinimumväärtus

                  Miinimumväärtus

                  Maksimumväärtus

                  I

                  0,001

                  g ≤ e

                  100 e

                  50 000

                  —

                  II

                  0,001

                  g ≤ e ≤ 0,05 g

                  20 e

                  100

                  100 000

                  0,1

                  g ≤ e

                  50 e

                  5 000

                  100 000

                  III

                  0,1

                  g ≤ e ≤ 2 g

                  20 e

                  100

                  10 000

                  5

                  g ≤ e

                  20 e

                  500

                  10 000

                  IIII

                  5

                  g ≤ e

                  10 e

                  100

                  1 000

            Nende II ja III klassi kaalude puhul, mida kasutatakse veotariifide määramiseks, vähendatakse alumist mõõtepiiri 5 e-ni.
      2.2.   Skaalajaotiste väärtus

                  2.2.1.

                  Tegeliku skaala jaotise väärtus (d) ja taatlusskaala jaotise väärtus (e) peavad olema:
                  1 × 10k, 2 × 10k või 5 × 10k massiühikut,
                  kus k on mis tahes täisarv, kaasa arvatud null.

                  2.2.2.

                  Kaalude puhul, millel ei ole lisanäidikut, on:
                  d = e.

                  2.2.3.

                  Lisanäidikuga kaalude puhul kehtivad järgmised tingimused:
                  e = 1 × 10k g,
                  d < e ≤ 10d,
                  välja arvatud tingimusele d < 10–4 g vastavate I klassi kaalude puhul, kus e = 10–3 g.

            3.   Liigitus
      3.1.   Ühepiirkonnalised kaalud
      Lisanäidikuga varustatud kaalud kuuluvad I või II klassi. Nende kaalude puhul leitakse nende kahe klassi alumise mõõtepiiri miinimumväärtus tabelist 1, asendades tulbas 3 taatlusskaala jaotise väärtuse (e) tegeliku skaala jaotise väärtusega (d).
      Kui d < 10–4 g, võib I klassi kaalude ülemine mõõtepiir olla väiksem kui 50 000 e.
      3.2.   Mitmepiirkonnalised kaalud
      Mitu mõõtepiirkonda on lubatud, kui need on kaalul selgesti näidatud. Iga mõõtepiirkond liigitatakse punkti 3.1 kohaselt. Kui mõõtepiirkonnad kuuluvad erinevatesse täpsusklassidesse, peab kaal vastama kõige karmimatele nende nõuete hulgast, mida neile täpsusklassidele esitatakse.
      3.3.   Liitpiirkonnalised kaalud

                  3.3.1.

                  Ühepiirkonnalisel kaalul võib olla mitu osamõõtepiirkonda (liitpiirkonnaline kaal).
                  Liitpiirkonnalisel kaalul ei tohi olla lisanäidikut.

                  3.3.2.

                  Liitpiirkonnalise kaalu iga osamõõtepiirkonda i iseloomustab selle:

                                          –

                                          taatlusskaala jaotise väärtus ei

                              e(i + 1) > ei

                                          –

                                          ülemine mõõtepiir Maxi

                              Maxr = Max

                                          –

                                          alumine mõõtepiir Mini

                              Mini = Max(i – 1)

                              ja Min1 = Min

                        kus:

                              i

                              =

                              1, 2, … r,

                              i

                              =

                              osamõõtepiirkonna järjenumber,

                              r

                              =

                              osamõõtepiirkondade arv.

                        Kõik mõõtepiirid on netokaalus, olenemata kasutatava taara kaalust.

                  3.3.3.

                  Osamõõtepiirkondi liigitatakse tabeli 2 kohaselt. Kõik osamõõtepiirkonnad peavad kuuluma samasse täpsusklassi, mis on ka asjakohase kaalu täpsusklassiks.

                     Tabel 2

                     Liitpiirkonnalised kaalud

                              i

                              =

                              1, 2, … r

                              i

                              =

                              osamõõtepiirkonna järjenumber

                              r

                              =

                              osamõõtepiirkondade arv

                              Klass

                              Taatlusskaala jaotise väärtus (e)

                              Alumine mõõtepiir (Min)

                              Taatlusskaala jaotiste arv

                              Miinimumväärtus

                              Miinimumväärtus (2)
                              FOR-L_2009122ET.01001101.notes.0002.xml.jpg

                              MaksimumväärtusFOR-L_2009122ET.01001101.notes.0003.xml.jpg

                              I

                              0,001

                              g ≤ ei

                              100 e1

                              50 000

                              —

                              II

                              0,001

                              g ≤ ei ≤ 0,05 g

                              20 e1

                              5 000

                              100 000

                              0,1

                              g ≤ ei

                              50 e1

                              5 000

                              100 000

                              III

                              0,1

                              g ≤ ei

                              20 e1

                              500

                              10 000

                              IIII

                              5

                              g ≤ ei

                              10 e1

                              50

                              1 000

            4.   Täpsus
      4.1.   Artiklis 9 ette nähtud menetluste rakendamisel ei tohi näidu viga ületada tabelis 3 märgitud näidu lubatud piirviga. Digitaalnäidu puhul tuleb näidu viga parandada ümardusvea võrra.
      Lubatud piirvead kehtivad kõigi võimalike koormuste neto- ja taaraväärtuste puhul, välja arvatud arvestuslik taaraväärtus.

         Tabel 3

         Lubatud piirvead

                  Koormus

                  Lubatud piirviga

                  I klass

                  II klass

                  III klass

                  IIII klass

                  0 ≤ m ≤ 50 000 e

                  0 ≤ m ≤ 5 000 e

                  0 ≤ m ≤ 500 e

                  0 ≤ m ≤ 50 e

                  ±0,5 e

                  50 000 e < m ≤ 200 000 e

                  5 000 e < m ≤ 20 000 e

                  500 e < m ≤ 2 000 e

                  50 e < m ≤ 200 e

                  ±1,0 e

                  200 000 e < m

                  20 000 e < m ≤ 100 000 e

                  2 000 e < m ≤ 10 000 e

                  200 e < m ≤ 1 000 e

                  ±1,5 e

            4.2.   Kaalu kasutamisel on lubatud piirvead kaks korda suuremad kui punktis 4.1 määratud lubatud piirvead.
      5.   Kaaluga saadavad mõõtmistulemused peavad olema korratavad ning muude näidikutega kaalude ja teiste tasakaalustusmeetodite abil reprodutseeritavad.
      Mõõtmistulemused peavad piisavalt vähe olenema koormuse asendist koormuskanduril.
      6.   Kaal peab reageerima väikestele koormuse muutustele.
      7.   Mõjurite suurus ja toimeaeg
      7.1.   II, III ja IIII klassi kaalud, mis on ette nähtud töötamiseks ka kaldasendis, peavad olema piisavalt vähe tundlikud kalde suhtes, mis võib esineda tavakasutamisel.
      7.2.   Kaalud peavad vastama metroloogianõuetele tootja piiritletud temperatuurivahemikus. See vahemik on vähemalt:

                  —

                  5 °C I klassi kaalude puhul,

                  —

                  15 °C II klassi kaalude puhul,

                  —

                  30 °C III ja IIII klassi kaalude puhul.

            Kui tootja ei ole temperatuurivahemikku piiritlenud, on vahemik –10 °C kuni +40 °C.
      7.3.   Võrgutoitel töötavad kaalud peavad vastama metroloogilistele nõuetele võrguvoolu parameetrite lubatud kõikumise piirides.
      Patareitoitel töötav kaal peab andma märku, kui pinge langeb alla lubatud taseme, ja sel juhul kas õigesti edasi töötama või automaatselt välja lülituma.
      7.4.   Kui e on väiksem kui 1 g, peavad elektronkaalud, välja arvatud need, mis kuuluvad I ja II klassi, kõrge suhtelise õhuniiskuse juures nende töö ülemisel piirtemperatuuril vastama metroloogilistele nõuetele.
      7.5.   II, III ja IIII klassi kaalu pikaajaline koormamine ei tohi arvestatavalt mõjutada koormatud kaalu näitu ja nullnäitu kohe pärast koormuse eemaldamist.
      7.6.   Muudes tingimustes peab kaal kas õigesti edasi töötama või automaatselt välja lülituma.

         Disain ja konstruktsioon

      8.   Üldnõuded
      8.1.   Kaalu disain ja konstruktsioon peab olema selline, et õigel kasutamisel ja ülesseadmisel ning ettenähtud keskkonnas kasutamisel selle metroloogilised omadused säilivad. Massi väärtus peab olema näidatud.
      8.2.   Häirete puhul ei tohi elektronkaal näidata olulistest riketest mõjutatud tulemusi või peab kaal need rikked automaatselt avastama ja neile osutama.
      Olulise rikke automaatsel avastamisel peab elektronkaal andma nähtavat või kuuldavat signaali, kuni kasutaja parandab rikke või rike kaob.
      8.3.   Punktide 8.1 ja 8.2 nõudeid tuleb kestvalt järgida mõistliku aja jooksul, silmas pidades kaalu kavatsetavat kasutamist.
      Digitaalelektronseadiste ja seadmete puhul tuleb alati küllaldaselt kontrollida mõõtmisseadise, näidiku ning andmesalvestus- ja -edastussüsteemi õiget tööd.
      Olulise püsihälbe automaatsel avastamisel peab elektronkaal andma nähtavat või kuuldavat signaali, kuni kasutaja parandab rikke või rike kaob.
      8.4.   Kui elektronkaaluga on sobiva liidese abil ühendatud välisseade, ei tohi see halvendada kaalu metroloogilisi omadusi.
      8.5.   Kaaludel ei tohi olla omadusi, mis võiksid soodustada nende ärakasutamist pettuseks, ning ettekavatsemata väärkasutamise võimalus peab olema minimaalne. Osad, mida kasutaja ei tohi demonteerida ja reguleerida, peavad olema sellise tegevuse eest kaitstud.
      8.6.   Kaalude disain peab võimaldama hõlpsat käesoleva direktiivi järgset kohustuslikku kontrolli.
      9.   Kaalumistulemuste ja muude kaalumisandmete näitamine
      Kaalumistulemusi ja muid kaalumisandmeid tuleb näidata vigadeta, ühetähenduslikult ja eksitamist välistavalt ning näidik peab võimaldama tavalistes kasutamistingimustes näitu hõlpsalt lugeda.
      Käesoleva lisa punktis 1 märgitud ühikute nimetused ja tähised peavad vastama direktiivi 80/181/EMÜ normidele, millele on lisatud meetermõõdustikulise karaadi tähis „ct”.
      Kaal ei tohi näidata rohkem kui ülemine mõõtepiir (Max) pluss 9 e.
      Lisanäidik võib asuda ainult kümnendmärgi järel. Tihendatud skaalaga näidikut võib kasutada ainult ajutiselt ja selle töötamise ajal tuleb printimine peatada.
      Võib näidata ka sekundaarnäitusid, tingimusel et neid ei ole võimalik segamini ajada primaarnäitudega.
      10.   Kaalumistulemuste ja muude kaalumisandmete väljatrükkimine
      Väljatrükitud tulemused peavad olema vigadeta, hästi loetavad ja ühetähenduslikud. Trükikiri peab olema selge, loetav ning kustumis- ja kulumiskindel.
      11.   Loodimine
      Kui see on vajalik, võib kaalu varustada loodimisseadise ja loodinäidikuga, mis on õige ülesseadmise võimaldamiseks piisavalt tundlikud.
      12.   Nullistamine
      Kaalu võib varustada nullistamisseadisega. Selline seadis peab võimaldama täpse nullseisu ega tohi põhjustada mõõtmisvigu.
      13.   Taaraseadised ja arvestusliku taara seadised
      Kaalul võib olla üks või mitu taaraseadist ja arvestusliku taara seadis. Taaraseadis peab võimaldama täpse nullseisu ja tagama õige netokaalu määramise. Arvestusliku taara seadise kasutamine peab tagama netokaalu arvestusliku väärtuse õige määramise.
      14.   Kaalud ülemise mõõtepiiriga kuni 100 kg kasutamiseks avalikul otsemüügil – lisanõuded
      Kaal, mis on ette nähtud kasutamiseks avalikul otsemüügil, peab näitama kogu olulist informatsiooni kaalumise kohta ja hinda näitava kaalu puhul peab see ostjale selgesti näitama ostetava toote hinnakalkulatsiooni.
      Kui kaal näitab müügihinda, peab hind olema täpne.
      Hinda arvutav kaal peab näitama olulisi näitusid piisavalt kaua, et ostja jõuaks neid korralikult lugeda.
      Muid funktsioone peale kaubaartiklite kaalumise ja hinna arvutamise võib hinda arvutav kaal täita ainult sel tingimusel, kui kõik toimingutega seotud näidud trükitakse ostjale välja kviitungil või lipikul selgesti, ühemõtteliselt ja ülevaatlikult.
      Kaalul ei tohi olla omadusi, mis võiksid otseselt või kaudselt põhjustada näitusid, mis pole kergesti mõistetavad või ühetähenduslikud.
      Iga kaalu puhul peab ostjale olema tagatud, et selle puudulik töö ei põhjusta ostu-müügitehingutes vigu.
      Lisanäidikud ja tihendatud skaalaga näidikud ei ole lubatud.
      Lisaseadmed on lubatud ainult juhul, kui neid ei saa kasutada pettuseks.
      Kui kaalud on sarnased jaemüügil tavaliselt kasutatavate kaaludega, kuid ei vasta käesoleva jao nõuetele, tuleb neile kuvari lähedale kanda püsiv märgis: „Mitte kasutada avalikul otsemüügil”.
      15.   Hinda trükkivad kaalud
      Hinda trükkiv kaal peab vastama jaemüügil kasutatavatele hinda näitavatele kaaludele esitatavatele nõuetele, kuivõrd need nõuded on kohaldatavad kõnesoleva kaalu suhtes. Hinnalipikule ei tohi olla võimalik trükkida alumisest mõõtepiirist madalamat hinda.

         (1)  EÜT L 39, 15.2.1980, lk 40.

         (2)  Kui i = r, rakendatakse tabeli 1 vastava tulba nõudeid, kusjuures e asendatakse er-ga.

      II LISA

         VASTAVUSHINDAMISE MENETLUS

      1.   EÜ tüübihindamine
      1.1.   EÜ tüübihindamine on menetlus, mille puhul teatav volitatud asutus teeb kindlaks ja tõendab, et kavandatava toodangu näidiseks olev kaal vastab käesoleva direktiivi nõuetele.
      1.2.   EÜ tüübihindamise taotluse esitab tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja ühele määratud asutusele.
      Taotluses esitatakse:

                  —

                  tootja nimi ja aadress ning, kui taotluse on esitanud volitatud esindaja, ka tema nimi ja aadress;

                  —

                  kirjalik kinnitus, et seda taotlust ei ole esitatud mõnele teisele volitatud asutusele;

                  —

                  III lisa kohane tehniline dokumentatsioon.

            Taotleja annab asjaomasele volitatud asutusele kavandatava toodangu näidiseks oleva kaalu (edaspidi „tüübinäidis”).
      1.3.   Volitatud asutus:

                  1.3.1.

                  uurib tehnilist dokumentatsiooni ja teeb kindlaks, et tüübinäidis on valmistatud selle dokumentatsiooni kohaselt;

                  1.3.2.

                  lepib taotlejaga kokku koha, kus viiakse läbi hindamine ja/või katsed;

                  1.3.3.

                  viib läbi või laseb läbi viia vajaliku hindamise ja/või katsed, et kontrollida, kas nendel juhtudel, kui ei ole rakendatud artikli 6 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardeid, vastab tootja kasutatud lahendus olulistele nõuetele;

                  1.3.4.

                  viib läbi või laseb läbi viia vajaliku hindamise ja/või katsed, et kontrollida, kas nendel juhtudel, kui tootja on otsustanud rakendada asjakohaseid standardeid, on neid standardeid kohaldatud tõhusalt, nii et on tagatud vastavus olulistele nõuetele.

            1.4.   Kui tüübinäidis vastab käesoleva direktiivi nõuetele, annab volitatud asutus taotlejale EÜ tüübikinnitustunnistuse. Tunnistuses märgitakse hindamise tulemused ja kehtivuse tingimused (kui neid on), kaalu tunnusandmed, millele tüübikinnitus on antud, ja vajaduse korral esitatakse kaalu töö kirjeldus. EÜ tüübikinnitustunnistusele tuleb lisada kõik asjakohased tehnilised joonised ja eskiisid.
      Tunnistuse kehtivusaeg on kümme aastat alates selle väljaandmise kuupäevast; seda võib pikendada kümneaastaste ajavahemike kaupa.
      Kui kaalu disain muutub oluliselt näiteks uue tehnoloogia rakendamise tõttu, võib tunnistuse kehtivusaega lühendada kahe aasta võrra ja selle pikendamise tähtaega kolme aasta võrra.
      1.5.   Iga volitatud asutus teeb perioodiliselt kõigile liikmesriikidele teatavaks:

                  —

                  saadud EÜ tüübihindamise taotluste nimekirja;

                  —

                  väljaantud EÜ tüübikinnitustunnistuste nimekirja;

                  —

                  tagasilükatud tüübihindamise taotluste nimekirja;

                  —

                  juba väljaantud dokumentide lisade ja muudatuste nimekirja.

            Lisaks sellele informeerib iga volitatud asutus viivitamata kõiki liikmesriike EÜ tüübikinnitustunnistuste tühistamisest.
      Iga liikmesriik teeb selle informatsiooni teatavaks oma volitatud asutustele.
      1.6.   Muud volitatud asutused võivad saada tunnistuste koopiad ja lisad.
      1.7.   Taotleja informeerib EÜ tüübikinnitustunnistuse välja andnud volitatud asutust igast kinnitatud tüübi muudatusest.
      Kui muudatused kinnitatud tüübis mõjutavad vastavust käesoleva direktiivi olulistele nõuetele või kaalu kasutamise suhtes esitatavatele tingimustele, vajavad need lisakinnitust volitatud asutuselt, kes on andnud välja asjakohase EÜ tüübikinnitustunnistuse. See lisakinnitus esitatakse EÜ tüübikinnitustunnistuse lisana.
      2.   EÜ vastavusdeklaratsioon (toodangu kvaliteedi garantii)
      2.1.   EÜ vastavusdeklaratsiooni (toodangu kvaliteedi garantii) esitamisel deklareerib punkti 2.2 nõudeid järginud tootja, et asjakohased kaalud vastavad, kui see on kohaldatav, EÜ tüübikinnitustunnistuses märgitud tüübile ja käesoleva direktiivi nõuetele.
      Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja kinnitab igale kaalule CE-vastavusmärgise ja IV lisa kohased pealdised ning koostab kirjaliku vastavusdeklaratsiooni.
      CE-vastavusmärgise juures peab olema punktis 2.4 märgitud järelevalve eest vastutava asutuse tunnuskood.
      2.2.   Tootja peab omama hästi seadmestatud ja punktis 2.3 kindlaks määratud kvaliteedisüsteemi ning olema punkti 2.4 kohaselt EÜ järelevalvekohustuslik.
      2.3.   Kvaliteedisüsteem

                  2.3.1.

                  Tootja esitab oma kvaliteedisüsteemi kinnituse taotluse volitatud asutusele.
                  Taotluses kohustutakse:

                              —

                              täitma kinnitatud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi;

                              —

                              alal hoidma kinnitatud kvaliteedisüsteemi, tagades selle kestva sobivuse ja tõhususe.

                        Tootja võimaldab volitatud asutusele juurdepääsu kogu asjakohasele informatsioonile, eelkõige kvaliteedisüsteemi ja kaalu tehnilisele dokumentatsioonile.

                  2.3.2.

                  Kvaliteedisüsteem peab tagama kaalu EÜ tüübikinnitustunnistuse kohase vastavuse tüübile ja selle vastavuse käesoleva direktiivi nõuetele.
                  Kõik tootja poolt vastu võetud elemendid, nõuded ja sätted tuleb süstemaatiliselt dokumenteerida ning kehtestada kirjalikult normide, menetluste ja juhenditena. See kvaliteedisüsteemi dokumentatsioon peab tagama kvaliteediprogrammide, plaanide, käsiraamatute ja protokollide õige mõistmise.
                  Selles tuleb adekvaatselt esitada eelkõige järgmine andmestik:

                              —

                              kvaliteedialased eesmärgid, tootekvaliteedi tagamise organisatsiooniline struktuur ning juhtkonna asjakohane vastutus ja volitused;

                              —

                              tootmisprotsessi, kvaliteedi kontrolli ja kvaliteedi tagamise meetodid ning süstemaatiliselt kasutatavad meetmed;

                              —

                              enne ja pärast tootmist ning tootmise kestel tehtavad ülevaatused ja katsed ning nende sagedus;

                              —

                              nõutava tootekvaliteedi järelevalve abinõud ja kvaliteedisüsteemi tõhus toimimine.

                  2.3.3.

                  Volitatud asutus vaatab kvaliteedisüsteemi üle ja hindab seda, et teha kindlaks vastavus punkti 2.3.2 nõuetele. Ta peab nendele nõuetele vastavaks asjakohaseid kvaliteedisüsteeme, mille puhul rakendatakse harmoneeritud standardeid.
                  Ta teatab oma otsusest tootjale ja informeerib sellest ka teisi volitatud asutusi. Tootjale antav teade peab sisaldama vaatluse tulemusi ja vastavaks mittetunnistamise puhul otsuse põhjendust.

                  2.3.4.

                  Tootja või tema volitatud esindaja informeerib kvaliteedisüsteemi kinnitanud volitatud asutust igast kvaliteedi tagamise süsteemi ajakohastamiseks tehtud muudatusest, näiteks uutest tehnoloogiatest ja kvaliteedimõistetest.

                  2.3.5.

                  Kvaliteedisüsteemi kinnitamise tühistanud volitatud asutus informeerib sellest teisi volitatud asutusi.

            2.4.   EÜ järelevalve

                  2.4.1.

                  EÜ järelevalve eesmärgiks on tagada, et tootja täidaks nõuetekohaselt kinnitatud kvaliteedisüsteemist tulenevaid kohustusi.

                  2.4.2.

                  Tootja võimaldab volitatud asutusele inspekteerimiseks juurdepääsu tootmis-, kontrollimis-, katse- ja laoruumidele ning annab talle kogu vajaliku informatsiooni, eelkõige:

                              —

                              kvaliteedisüsteemi dokumentatsiooni;

                              —

                              tehnilise dokumentatsiooni;

                              —

                              kvaliteediandmestiku, näiteks kontrollimisaruanded, katse- ja kalibreerimisandmed, aruanded asjaomase personali kvalifikatsiooni kohta jms.

                        Tagamaks, et tootja säilitab ja rakendab kvaliteedisüsteemi, teeb volitatud asutus korrapäraselt revisjone; ta esitab tootjale revisjoni aruande.
                  Volitatud asutus võib külastada tootjat ka ootamatult. Sellise külastuse puhul võib volitatud asutus teha täieliku või osalise revisjoni. Ta esitab tootjale külastuse aruande ja vajaduse korral ka revisjoni aruande.

                  2.4.3.

                  Volitatud asutus tagab, et tootja hoiab kinnitatud kvaliteedisüsteemi alal ja kasutab seda.

            3.   EÜ taatlus
      3.1.   EÜ taatlus on menetlus, mille puhul tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja tagab ja deklareerib, et punkti 3.3 kohaselt kontrollitud kaal vastab vajaduse korral EÜ tüübihindamistõendis märgitud tüübile ja selle kaalu suhtes kohaldatavatele käesoleva direktiivi nõuetele.
      3.2.   Tootja võtab kõik vajalikud meetmed selleks, et valmistamisprotsessis tagataks vajaduse korral kaalude vastavus EÜ tüübihindamistõendis märgitud tüübile ja kaalude suhtes kohaldatavatele käesoleva direktiivi nõuetele. Tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja kannab CE-vastavusmärgise igale kaalule ja koostab kirjaliku vastavusdeklaratsiooni.
      3.3.   Selleks et kontrollida iga toote vastavust käesoleva direktiivi nõuetele, teeb volitatud asutus punkti 3.5 kohased vajalikud kontrollimised ja katsed iga kaalu puhul eraldi.
      3.4.   Kaalude puhul, mis ei kuulu EÜ tüübikinnituse alla, peab volitatud asutus nõudmise korral juurde pääsema III lisas ette nähtud kaalude väljatöötamisega seotud dokumentatsioonile.
      3.5.   Taatlus, mille puhul iga kaalu kontrollitakse ja katsetatakse eraldi

                  3.5.1.

                  Selleks et vajaduse korral kindlaks teha kaalude vastavust EÜ tüübihindamistõendis märgitud tüübile ja nende kaalude suhtes kohaldatavatele käesoleva direktiivi nõuetele, tuleb iga kaalu puhul eraldi teha kontrollimised ja vajalikud, asjakohaste artikli 6 lõikes 1 nimetatud standardite kohased või samaväärsed katsed.

                  3.5.2.

                  Volitatud asutus kannab või laseb kanda oma tunnuskoodi igale kaalule, mille nõuetele vastavus on kindlaks tehtud, ja annab tehtud katsete kohta kirjaliku vastavustunnistuse.

                  3.5.3.

                  Tootja või tema volitatud esindaja peab saama nõudmise korral esitada volitatud asutuse vastavustunnistused.

            4.   EÜ üksiktoote taatlus
      4.1.   EÜ üksiktoote taatlus on menetlus, mille puhul tootja või tema ühenduses asuv volitatud esindaja tagab ja deklareerib, et tegelikult eriotstarbeks kavandatud ja punktis 4.2 märgitud vastavustunnistuse saanud kaal vastab tema suhtes kohaldatavatele käesoleva direktiivi nõuetele. Tootja või tema volitatud esindaja kannab sellele kaalule CE-vastavusmärgise ja koostab kirjaliku vastavusdeklaratsiooni.
      4.2.   Selleks et kindlaks teha kaalu vastavus käesoleva direktiivi asjakohastele nõuetele, hindab volitatud asutus kaalu ja viib läbi vajalikud, vastavate artikli 6 lõikes 1 nimetatud standardite kohased või samaväärsed katsed.
      Kaalule, mille nõuetele vastavus on kindlaks tehtud, kannab või laseb volitatud asutus kanda oma tunnuskoodi ja annab läbiviidud katsete kohta kirjaliku vastavustunnistuse.
      4.3.   III lisas märgitud kaalu väljatöötamisega seotud tehniline dokumentatsioon peab võimaldama hinnata vastavust käesoleva direktiivi nõuetele ja aru saada kaalu väljatöötamisest, valmistamisviisist ja tööpõhimõttest. Dokumentatsioon peab olema volitatud asutusele kättesaadav.
      4.4.   Tootja või tema volitatud esindaja peab saama nõudmise korral esitada volitatud asutuse vastavustunnistused.
      5.   Üldsätted
      5.1.   EÜ vastavusdeklaratsiooni esitamine, EÜ taatlus (toodangu kvaliteedi garantii), ja EÜ üksiktoote taatlus võib toimuda tootja ettevõttes või mõnes muus kohas, kui kaalu vedu kasutuskohta ei nõua kaalu lahtimonteerimist, kui töölepanek kasutuskohas ei nõua kaalu kokkumonteerimist või muid tehnilisi töid, mis võiksid mõjutada kaalu tehnilisi omadusi, ja kui võetakse arvesse raskusjõu väärtust kaalu töölepaneku kohas või kui kaalu tehnilised omadused ei olene raskusjõu muutustest. Kõigil muudel juhtudel tuleb need toimingud sooritada kaalu kasutuskohas.
      5.2.   Kui kaalu tehnilised omadused sõltuvad raskusjõu muutustest, võib punktis 5.1 märgitud menetlusi teha kahes astmes, kusjuures teine aste hõlmab kontrollimisi ja katseid, mille puhul tulemus sõltub raskusjõust, esimene aste aga kõiki muid kontrollimisi ja katseid. Teine aste toimub kaalu kasutamiskohas. Kui liikmesriik on oma territooriumil kehtestanud gravitatsioonivööndid, võib väljendit „kaalu kasutamiskohas” käsitada ka kui „kaalu kasutamise gravitatsioonivööndis”.
      5.2.1.   Kui tootja on mõneks punktis 5.1 märgitud menetluseks valinud kaheastmelise mooduse ja kui neid astmeid sooritavad erinevad isikud, peab esimese astme läbinud kaal kandma selle astme ülesannetega seotud volitatud asutuse tunnuskoodi.
      5.2.2.   Toimingu esimese astme sooritanud isik annab iga kaalu kohta tunnistuse, kus on märgitud vajalikud kaalu tunnusandmed ning tehtud kontrollimised ja katsed.
      Toimingu teist astet sooritav isik teeb veel tegemata kontrollimised ja katsed.
      Tootja või tema volitatud esindaja peab saama nõudmise korral esitada volitatud asutuse vastavustunnistused.
      5.2.3.   Tootja, kes on esimesel astmel valinud EÜ vastavusdeklaratsiooni (toodangu kvaliteedi garantii), võib teisel astmel kas kasutada sama menetlust või valida teisel astmel EÜ taatluse.
      5.2.4.   CE-vastavusmärgis koos teises astmes osalenud volitatud asutuse tunnuskoodiga kantakse kaalule pärast teise astme toimingute sooritamist.

      III LISA

         TEHNILINE DOKUMENTATSIOON

      Tehniline dokumentatsioon peab võimaldama mõista toote konstruktsiooni, valmistamisviisi ja tööpõhimõtteid ning hinnata selle vastavust käesoleva direktiivi nõuetele.
      Kui see on hindamise jaoks oluline, peab dokumentatsioon sisaldama järgmist:

                  —

                  üldine tüübikirjeldus;

                  —

                  kontseptuaalsed projektid, tööjoonised ning detailide, alakoostude, elektriskeemide jms plaanid;

                  —

                  eespool nimetatust arusaamiseks vajalikud kirjeldused ja selgitused, sealhulgas kaalu kasutusjuhend;

                  —

                  artikli 6 lõikes 1 nimetatud harmoneeritud standardite nimekiri, mida kohaldatakse täielikult või osaliselt, ning nende lahenduste kirjeldused, mida on kasutatud olulistele nõuetele vastavuse saavutamiseks, kui ei kohaldata harmoneeritud standardeid;

                  —

                  konstruktsiooniarvutuste, kontrollimiste jm tulemused;

                  —

                  ettekanne katsete kohta;

                  —

                  EÜ tüübikinnitustunnistused ja asjakohaste katsete tulemused, mis on tehtud kaaludega, mille osad vastavad tehnilises dokumentatsioonis märgitule.

      IV LISA

         CE-VASTAVUSMÄRGIS JA TUNNUSKOODID

      1.   Kaalud, mille puhul kohaldatakse EÜ vastavushindamise menetlust

                  1.1.

                  Nendel kaaludel peab olema:

                              a)

                                          —

                                          VI lisas esitatud CE-tähisest koosnev CE-vastavusmärgis;

                                          —

                                          EÜ järelevalvet või EÜ taatlust teinud volitatud asutuse/asutuste tunnuskood(id).

                                    Mainitud märgis ja tunnuskood(id) tuleb kaalule kanda selgesti rühmitatult;

                              b)

                              roheline ruudukujuline kleebik mõõtmetega vähemalt 12,5 × 12,5 mm, millel on must trükitud M-täht;

                              c)

                              järgmised sildid:

                                          —

                                          vajaduse korral EÜ tüübikinnitustunnistuse number;

                                          —

                                          tootja märgistus või nimi;

                                          —

                                          täpsusklass ovaali sees või kahe poolringjoonega ühendatud rõhtjoonte vahel;

                                          —

                                          ülemine mõõtepiir: Max …;

                                          —

                                          alumine mõõtepiir: Min …;

                                          —

                                          taatlusskaala jaotise väärtus: e = …;

                                          —

                                          CE-vastavusmärgise kinnitamise aasta kaks viimast numbrit;

                                    ja vajaduse korral:

                                          —

                                          seerianumber;

                                          —

                                          kaalu puhul, mis koosneb omavahel ühendatud eraldi seadmetest, iga seadme tähis;

                                          —

                                          tegeliku skaala jaotise väärtus, kui see erineb e-st: d = …;

                                          —

                                          taaraseadise liitva toime ülempiir: T = + …;

                                          —

                                          taaraseadise lahutava toime ülempiir, kui see erineb Max-st: T = – …;

                                          —

                                          taaraseadise skaala jaotise väärtus, kui see erineb d-st: dT
                                              = …;

                                          —

                                          ohutu koormuse ülempiir, kui see erineb Max-st: Lim …;

                                          —

                                          temperatuuri eripiirid: … °C/ … °C;

                                          —

                                          koormuskanduri ja koormuse massi suhe.

                  1.2.

                  Kaalul peab olema CE-vastavusmärgise ja/või siltide pealekandmiseks sobiv koht. See koht peab olema selline, et oleks võimatu võtta maha CE-vastavusmärgis ja silte neid kahjustamata ning et vastavusmärk ja pealdised oleksid kaalu harilikus tööasendis nähtavad.

                  1.3.

                  Kui kasutatakse andmeplaati, peab see olema pitseeritud, et plaati ei saaks kahjustamata kõrvaldada. Kui andmeplaat on pitseeritud, peab olema võimalik kanda sellele kontrollmärk.

                  1.4.

                  Silte Max, Min, e, d tuleb korrata kuvari läheduses, kui need ei ole sinna juba kantud.

                  1.5.

                  Igale koormusmõõteseadisele või -seadmele, mis on ühendatud või mida saab ühendada ühe või mitme koormuskanduriga, peavad olema kantud mainitud koormuskanduritega seotud asjakohased sildid.

            2.   Muud kaalud
      Muudele kaaludele tuleb kanda:

                  —

                  tootja märgistus või nimi;

                  —

                  ülemine mõõtepiir: Max …

            Nendele kaaludele ei pea kandma punkti 1.1 alapunkti b kohast kleebikut.
      3.   Artiklis 13 nimetatud kasutuspiirangu märk
      Sellel märgil peab olema trükitud musta värvi M-täht punasel ruudukujulisel tagapõhjal mõõtmetega vähemalt 25 × 25 mm, millel lõikuvad kaks risti moodustavat diagonaali.

      V LISA

         Asutuste määramisel artiklis 9 ette nähtud menetluste alaste ülesannete täitmiseks liikmesriikidele kohalduvad miinimumnõuded

                  1.

                  Asutustel on vajalik personal, vahendid ja varustus.

                  2.

                  Asutuste personal on tehniliselt pädev ning laitmatu reputatsiooniga ja kutsealaselt sobiv.

                  3.

                  Asutused töötavad sõltumatult kõigist ringkondadest, rühmitustest ja isikutest, kellel on mitteautomaatkaalude katsetamise ja nendega seotud ettekannete koostamise, tunnistuste väljastamise ja käesolevas direktiivis nõutava järelevalve puhul otseseid või kaudseid huve.

                  4.

                  Asutuste töötajad hoiavad ametisaladust.

                  5.

                  Kui riik ei kanna siseriiklike seaduste kohaselt asutuse eest tsiviilvastutust, peavad asutused sõlmima kindlustuslepingu tsiviilvastutuseta.

            Liikmesriigid kontrollivad regulaarselt punktide 1 ja 2 nõuete täitmist.

      VI LISA

         CE-VASTAVUSMÄRGIS

                  —

                  CE-vastavusmärgis koosneb tähtedest CE järgmisel kujul:

                  —

                  CE-vastavusmärgise vähendamisel või suurendamisel tuleb kinni pidada siin esitatud joonise proportsioonidest.

                  —

                  CE-vastavusmärgise eri osad peavad olema ühekõrgused, vähemalt 5 mm.

      VII LISA

         A   OSA

         Kehtetuks tunnistatud direktiiv koos muudatusega

      (osutatud artiklis 17)

                  Nõukogu direktiiv 90/384/EMÜ
                  (EÜT L 189, 20.7.1990, lk 1)

                  Nõukogu direktiiv 93/68/EMÜ
                  (EÜT L 220, 30.8.1993, lk 1)

                  Ainult artikli 1 punkt 7 ja artikkel 8

         B   OSA

         Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevad

      (osutatud artiklis 17)

                  Direktiiv

                  Ülevõtmise tähtpäev

                  Kohaldamise tähtpäev

                  90/384/EMÜ

                  30. juuni 1992

                  1. jaanuar 1993 (1)

                  93/68/EMÜ

                  30. juuni 1994

                  1. jaanuar 1995 (2)

         (1)  Vastavalt direktiivi 90/384/EMÜ artikli 15 lõikele 3 lubavad liikmesriigid kümne aasta jooksul alates nimetatud direktiivis märgitud õigus- ja haldusnormide, mille liikmesriigid on vastu võtnud nimetatud direktiivide ülevõtmiseks siseriiklikusse õigusesse, kohaldamise kuupäevast tuua turule ja/või võtta kasutusele kaalud, mis vastavad enne seda kuupäeva kehtinud eeskirjadele.

         (2)  Vastavalt direktiivi 93/68/EMÜ artikli 14 lõikele 2: „Kuni 1. jaanuarini 1997 lubavad liikmesriigid turule viia ja kasutusele võtta 1. jaanuarini 1995 jõus olevale märgistamiskorrale vastavaid tooteid.”

      VIII LISA

         VASTAVUSTABEL

                  Direktiiv 90/384/EMÜ

                  Käesolev direktiiv

                  Põhjendus 5, viimane lause

                  Artikkel 2, punkt 3

                  Artikkel 1, lõige 1, esimene lõik

                  Artikkel 2, punkt 1

                  Artikkel 1, lõige 1, teine lõik

                  Artikkel 2, punkt 2

                  Artikkel 1, lõige 1, kolmas lõik

                  Artikkel 1, lõige 1

                  Artikkel 1, lõige 2, sissejuhatav lause

                  Artikkel 1, lõige 2, sissejuhatav lause

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt 1

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt i

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt 2

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt ii

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt 3

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt iii

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt 4

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt iv

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt 5

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt v

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt 6

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt a, alapunkt vi

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt b

                  Artikkel 1, lõige 2, punkt b

                  Artikkel 2

                  Artikkel 3

                  Artikkel 3

                  Artikkel 4

                  Artikkel 4

                  Artikkel 5

                  Artikkel 5

                  Artikkel 6

                  Artikkel 6, esimene lõik, esimene lause

                  Artikkel 7, esimene lõik

                  Artikkel 6, esimene lõik, teine lause

                  Artikkel 7, teine lõik

                  Artikkel 6, teine lõik

                  Artikkel 7, kolmas lõik

                  Artikkel 7

                  Artikkel 8

                  Artikkel 8, lõiked 1 ja 2

                  Artikkel 9, lõiked 1 ja 2

                  Artikkel 8, lõige 3, punkt a

                  Artikkel 9, lõige 3, esimene lõik

                  Artikkel 8, lõige 3, punkt b

                  Artikkel 9, lõige 3, teine lõik

                  Artikkel 9

                  Artikkel 10

                  Artikkel 10

                  Artikkel 11

                  Artikkel 11

                  Artikkel 12

                  Artikkel 12

                  Artikkel 13

                  Artikkel 13

                  Artikkel 14

                  Artikkel 14, esimene lause

                  Artikkel 15, esimene lõik

                  Artikkel 14, teine lause

                  Artikkel 15, teine lõik

                  Artikkel 15, lõiked 1–3

                  —

                  Artikkel 15, lõige 4

                  Artikkel 16

                  Artikkel 15, lõige 5

                  —

                  —

                  Artikkel 17

                  —

                  Artikkel 18

                  Artikkel 16

                  Artikkel 19

                  Lisad I–VI

                  I–VI lisa

                  —

                  VII lisa

                  —

                  VIII lisa


title: Komisjoni direktiiv 2008/70/EÜ, 11. juuli 2008 , millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, et lisada toimeainete hulka tritosulfuroon (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               12.7.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 185/40

      KOMISJONI DIREKTIIV 2008/70/EÜ,
   11. juuli 2008,
   millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, et lisada toimeainete hulka tritosulfuroon
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta, (1) eriti selle artikli 6 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõikele 2 sai Saksamaa 8. juunil 2001 taotluse äriühingult BASF AG toimeaine tritosulfurooni lisamiseks direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse. Komisjoni otsusega 2002/268/EÜ (2) kinnitati, et toimik on täielik ning seda võib pidada põhimõtteliselt vastavaks direktiivi 91/414/EMÜ II ja III lisas loetletud andmete ja teabega seotud nõuetele.

               (2)

               Nimetatud toimeaine mõju inimese tervisele ja keskkonnale taotleja poolt kavandatud kasutusviiside puhul on hinnatud vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ artikli 6 lõigetele 2 ja 4. Määratud referentliikmesriik esitas hindamisaruande projekti komisjonile 5. septembril 2002.

               (3)

               Liikmesriigid ja komisjon on tritosulfurooni hindamisaruande projekti toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees läbi vaadanud. Läbivaatamine lõpetati 20. mail 2008 ja vormistati komisjoni aruandena tritosulfurooni kohta.

               (4)

               Dokumendid ja teave tritosulfurooni kohta esitati eraldi konsulteerimiseks ka Euroopa Toiduohutusametile (EFSA). EFSA-l paluti koostada teaduslik arvamus mulla ja põhjavee metaboliidi tritosulfurooni TBSA toksikoloogilise tähtsuse kohta seoses inimestele avalduva ohu hindamisega. EFSA-lt küsiti, kas kättesaadavate andmete põhjal on metaboliidil TBSA genotoksiline mõju või kas on alust arvata, et toimeaine kahjustab viljakust, ning milline on toksikoloogilise kontrollväärtuse mõju inimeste jaoks.

               (5)

               EFSA jõudis oma 11. detsembri 2007. aasta arvamuses (3) järeldusele, et TBSA-l ei ole klastogeenset ega muud genotoksilist mõju ega ka otsest mõju viljakusele ning seega ei ole vajadust kohandada etteantud ohutustegurit viljakuse võimaliku mõjutamise kohta. Seda arvamust tuleks arvesse võtta.

               (6)

               Mitme uuringu põhjal on selgunud, et kõnealust toimeainet sisaldavaid taimekaitsevahendeid võib üldiselt käsitada direktiivi 91/414/EMÜ artikli 5 lõike 1 punktides a ja b ning artikli 5 lõikes 3 sätestatud nõuetele vastavana, eriti nende kasutusviiside puhul, mida uuriti ja mida komisjoni aruandes üksikasjalikult kirjeldati. Seega on asjakohane lisada tritosulfuroon kõnealuse direktiivi I lisasse, et tagada kõigis liikmesriikides asjaomast toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite kasutuslubade väljaandmine kõnealuse direktiiviga ette nähtud korras.

               (7)

               Ilma et see piiraks direktiiviga 91/414/EMÜ kindlaks määratud kohustusi, mis kaasnevad toimeaine lisamisega I lisasse, tuleks pärast toimeaine loetelusse lisamist anda liikmesriikidele kuus kuud tritosulfurooni sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivate kasutuslubade läbivaatamiseks, et tagada direktiivis 91/414/EMÜ, eriti selle artiklis 13 sätestatud nõuete ja I lisas esitatud tingimuste täitmine. Liikmesriigid peavad kehtivad ajutised kasutusload ümber registreerima, neid muutma või need tühistama vastavalt direktiivi 91/414/EMÜ sätetele. Erandina eespool osutatud tähtajast tuleks ette näha pikem ajavahemik kõiki taimekaitsevahendeid ja kavandatud kasutusviise käsitlevate täielike, III lisa kohaste andmete esitamiseks ja hindamiseks kooskõlas direktiivis 91/414/EMÜ kehtestatud ühtsete tingimustega.

               (8)

               Seega on asjakohane direktiivi 91/414/EMÜ vastavalt muuta.

               (9)

               Käesolevas direktiivis ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa muudetakse käesoleva direktiivi lisa kohaselt.
   Artikkel 2
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. maiks 2009. Liikmesriigid edastavad kõnealuste õigusnormide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad neid norme alates 1. juunist 2009.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   1.   Vajaduse korral muudavad liikmesriigid direktiivi 91/414/EMÜ kohaselt toimeainena tritosulfurooni sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivaid lube või tühistavad need 31. maiks 2009. Eelkõige kontrollivad nad nimetatud tähtpäevaks, kas kõnealuse direktiivi I lisas tritosulfurooni suhtes sätestatud tingimused on täidetud, välja arvatud kõnealust toimeainet käsitleva kande B osas määratletud tingimused, ning kas loa valdajal on olemas kõnealuse direktiivi artikli 13 lõike 2 tingimuste kohaselt kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele vastav toimik või juurdepääs sellele.
   2.   Erandina lõikest 1 teevad liikmesriigid iga lubatud taimekaitsevahendi puhul, mis sisaldab tritosulfurooni ainsa toimeainena või ühena mitmest toimeainest, mis kõik on hiljemalt 30. novembriks 2008 lisatud direktiivi 91/414/EMÜ I lisa loetelusse, toote uue hindamise direktiivi 91/414/EMÜ III lisa nõuetele vastava toimiku põhjal vastavalt kõnealuse direktiivi VI lisas sätestatud ühtsetele põhimõtetele ning arvestades kõnealuse direktiivi I lisas tritosulfurooni käsitleva kande B osa. Sellest hinnangust lähtuvalt otsustavad nad, kas toode vastab direktiivi 91/414/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktides b, c, d ja e sätestatud tingimustele.
   Pärast otsustamist toimivad liikmesriigid järgmiselt:

               a)

               kui toode sisaldab tritosulfurooni ainsa toimeainena, muudavad nad vajaduse korral luba või tühistavad selle hiljemalt 31. maiks 2010, või

               b)

               kui toode sisaldab tritosulfurooni ühena mitmest toimeainest, muudavad nad vajaduse korral luba või tühistavad selle hiljemalt 31. maiks 2010 või kuupäevaks, mis on ette nähtud loa muutmiseks või tühistamiseks vastavas direktiivis või vastavates direktiivides, millega asjaomane toimeaine või asjaomased toimeained kanti direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem.

         Artikkel 4
   Käesolev direktiiv jõustub 1. detsembril 2008.
   Artikkel 5
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 11. juuli 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Androulla VASSILIOU

      (1)  EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2008/45/EÜ (ELT L 94, 5.4.2008, lk 21).

      (2)  EÜT L 92, 9.4.2002, lk 34.

      (3)  Euroopa Komisjoni taotlusel esitatud taimekaitsevahendite ja nende jääkide komisjoni teaduslik arvamus mulla ja põhjavee metaboliidi tritosulfurooni TBSA toksikoloogilise tähtsuse kohta seoses inimestele avalduva ohu hindamisega. EFSA Teataja (2007) 621, 1–33.

      LISA
      Direktiivi 91/414/EMÜ I lisa tabeli lõppu lisatakse järgmised read.

                     nr

                     Tavanimetus, tunnuskoodid

                     IUPACi nimetus

                     Puhtus (1)

                     Jõustumine

                     Lisamise aegumine

                     Erisätted

                     „192

                     Tritosulfuroon
                     CASi nr 142469-14-5
                     CIPACi nr 735

                     1-(4-metoksü-6-trifluorometüül-1,3,5-triasiin-2-üül)-3-(2-trifluorometüül-benseensulfonüül)uurea

                     ≥ 960 g/kg
                     Valmistamisel sisse jäävad lisandid on toksikoloogiliselt olulised ja nende lisandite sisaldus tehnilises materjalis ei tohi ületada järgmisi väärtusi:
                     2-amino-4-metoksü-6-(trifluorometüül)-1,3,5-triasiin: < 0,2 g/kg

                     1. detsember 2008

                     30. november 2018

                     A   OSA
                     Lubatakse kasutada ainult herbitsiidina.
                     B   OSA
                     VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel võetakse arvesse toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees 20. mail 2008 tritosulfurooni kohta lõplikult vormistatud läbivaatamisaruande järeldusi, eriti selle aruande I ja II liidet.
                     Üldhindamisel peavad liikmesriigid pöörama erilist tähelepanu:

                                 —

                                 põhjavee võimalikule saastamisele, kui toimeainet kasutatakse tundlike muldade ja/või kliimatingimustega piirkondades;

                                 —

                                 veeorganismide kaitsele;

                                 —

                                 väikeimetajate kaitsele.

                           Vajaduse korral hõlmavad kasutustingimused meetmeid riskide vähendamiseks.”

         (1)  Täiendavad andmed toimeainete identifitseerimise ja määratlemise kohta on esitatud läbivaatamisaruandes.


title: Komisjoni direktiiv, 30. juuni 1989, millega muudetakse direktiivi 86/109/EMÜ, mis lubab teatud söödakultuuride ning õli- ja kiudtaimede liikide seemne turustamist üksnes juhul, kui see on ametlikult sertifitseeritud eliitseemne või sertifitseeritud seemnena

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0424

Euroopa Liidu Teataja L 196 , 12/07/1989 Lk 0050 - 0051 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 29 Lk 0208  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 29 Lk 0208

		Komisjoni direktiiv,30. juuni 1989,millega muudetakse direktiivi 86/109/EMÜ, mis lubab teatud söödakultuuride ning õli- ja kiudtaimede liikide seemne turustamist üksnes juhul, kui see on ametlikult sertifitseeritud eliitseemne või sertifitseeritud seemnena(89/424/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON:võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 14. juuni 1966. aasta direktiivi 66/401/EMÜ söödakultuuride seemne turustamise kohta [1], viimati muudetud direktiiviga 89/100/EMÜ [2], eriti selle artikli 3 lõiget 3,võttes arvesse nõukogu 30. juuni 1969. aasta direktiivi 69/208/EMÜ õli- ja kiudtaimede seemne turustamise kohta [3], viimati muudetud direktiiviga 88/380/EMÜ [4], eriti selle artikli 3 lõiget 3,ning arvestades, et:direktiiv 66/401/EMÜ lubab teatud söödakultuuride liikide eliitseemne, sertifitseeritud seemne ja tarbeseemne turustamist;direktiiv 69/208/EMÜ lubab teatud õli- ja kiudtaimede liikide eliitseemne, sertifitseeritud seemne ja tarbeseemne turustamist;kõikide eespool mainitud direktiivide artikli 3 lõige 3 lubab komisjonil keelustada seemne turustamise, kui see ei ole eliitseemne või sertifitseeritud seemnena ametlikult sertifitseeritud;vastavalt eeltoodule lubab komisjoni direktiiv 86/109/EMÜ [5] teatud söödakultuuride ning õli- ja kiudtaimede liikide seemne turustamist üksnes juhul, kui see on ametlikult sertifitseeritud eliitseemne või sertifitseeritud seemnena;mõnede direktiivis 86/109/EMÜ viidatud liikide osas kehtib nimetatud turustuspiirang alates 1. juulist 1989; nüüdseks on selgunud, et mitmete kõnealuste liikide osas ei ole liikmesriigid sellel kuupäeval veel võimelised tootma piisavalt eliitseemet ja sertifitseeritud seemet, rahuldamaks ühenduse seemnenõudlust;seetõttu on asjakohane lükata mainitud turustuspiirangu kohaldamist hariliku kasteheina, nõiahamba, humallutserni ja roosa ristiku osas edasi kuni 1. juulini 1990 ning teiste kõnealuste liikide osas kuni 1. juulini 1991;olemasoleva informatsiooni põhjal on kindlaks tehtud, et alates 1. juulist 1991 on liikmesriigid võimelised tootma piisavalt eliitseemet ja sertifitseeritud seemet, rahuldamaks ühenduse seemnenõudlust lapiku luste, alaska luste, aleksandria ristiku ja hariliku keerispea seemne osas;käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise põllumajanduse, aianduse ja metsanduse seemnete ja paljundusmaterjali komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse direktiivi 86/109/EMÜ järgmiselt.1. Artikkel 2 asendatakse järgmisega:"Artikkel 2Liikmesriigid näevad ette, et alates 1. juulist 1989 ei ole lubatud turule tuua järgmiste liikide seemet, kui see ei ole sertifitseeritud eliitseemne või sertifitseeritud seemnena:–Agrostis gigantea Roth | –suur kastehein |–Agrostis stolonifera L. | –valge kastehein |–Phleum bertolonii DC | –mugultimut |–Poa palustris L. | –soonurmikas |–Poa trivialis L. | –harilik nurmikas |–Lupinus albus L. | –valge lupiin, v.a mõrud sordid |–Brassica juncea (L.) Czernj. et Cosson | –sarepta kapsasrohi." |2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 2aLiikmesriigid näevad ette, et alates 1. juulist 1990 ei ole lubatud turule tuua järgmiste liikide seemet, kui see ei ole sertifitseeritud eliitseemne või sertifitseeritud seemnena:–Agrostis capillaris L. | –harilik kastehein |–Lotus corniculatus L. | –nõiahammas |–Medicago lupulina L. | –humallutsern |–Trifolium hybridum L. | –roosa ristik." |3. Artikkel 3 asendatakse järgmisega:"Artikkel 3Liikmesriigid näevad ette, et alates 1. juulist 1991 ei ole lubatud turule tuua järgmiste liikide seemet, kui see ei ole sertifitseeritud eliitseemne või sertifitseeritud seemnena:–Agrostis canina L. | –soo-kastehein |–Alopecurus pratensis L. | –aas-rebasesaba |–Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. S. et K. B. Presl | –kõrge raikaerik |–Bromus catharticus Vahl | –lapik luste |–Bromus sitchensis Trin. | –alaska luste |–Festuca ovina L. | –lamba-aruhein |–Poa nemoralis L. | –salunurmikas |–Trisetum flavescens (L.) Beauv. | –aas-koldkaer |–Lupinus albus L. | –valge lupiin, v.a mõrud sordid |–Lupinus angustifolius L. | –ahtalehine lupiin |–Lupinus luteus L. | –kollane lupiin |–Trifolium alexandrium L. | –aleksandria ristik |–Trifolium incarnatum L. | –kahkjaspunane ristik |–Trifolium resupinatum L. | –pärsia ristik |–Vicia sativa L. | –suvivikk |–Vicia villosa Roth | –põld-hiirehernes |–Phacelia tanacetifolia Benth. | –harilik keerispea |–Sinapis alba L. | –valge sinep." |4. Artiklis 4 lisatakse pärast teist taanet järgmine taane:"— artikli 2a järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. juulil 1990 ning."Artikkel 2Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 30. juuni 1989Komisjoni nimelkomisjoni liigeRay Mac Sharry[1] EÜT 125, 11.7.1966, lk 2298/66.[2] EÜT L 38, 10.2.1989, lk 36.[3] EÜT L 169, 10.7.1969, lk 3.[4] EÜT L 187, 16.7.1988, lk 31.[5] EÜT L 93, 8.4.1986, lk 21.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 18. juuli 1978, kalade elu tagamiseks kaitset ja parandamist vajava magevee kvaliteedi kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31978L0659

Euroopa Liidu Teataja L 222 , 14/08/1978 Lk 0001 - 0010 Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 1 Lk 0172  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 2 Lk 0111  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 15 Köide 2 Lk 0111  Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 2 Lk 0093  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 2 Lk 0093

		Nõukogu direktiiv,18. juuli 1978,kalade elu tagamiseks kaitset ja parandamist vajava magevee kvaliteedi kohta(78/659/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 100 ja 235,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:keskkonna kaitsmisel ja parandamisel on vaja võtta konkreetseid meetmeid, et kaitsta vett, sealhulgas mageveekalade elukeskkonnaks sobivat vett, reostuse eest;ökoloogilisest ja majanduslikust seisukohast vaadatuna on vaja kaitsta kalade populatsioone saasteainete vette juhtimise mitmesuguste kahjulike tagajärgede eest, nagu seda on eriti näiteks teatud liikidesse kuuluvate kalade arvu vähenemine ning mõningatel juhtudel isegi nende liikide kadumine;Euroopa ühenduste keskkonnaalastes tegevusprogrammides aastatest 1973 [3] ja 1977 [4] on sätestatud, et kvaliteedieesmärke tuleb seada ühiselt, määrates seejuures kindlaks mitmesugused nõuded, millele keskkond peab vastama, muu hulgas vee ja samuti mageveekalade elukeskkonnaks sobiva vee näitajate määratluse;erinevused sätete vahel, mis mitmes liikmesriigis juba kehtivad või mida välja töötatakse ning mis käsitlevad mageveekalade elukeskkonnaks sobiva vee kvaliteeti, võivad luua ebavõrdseid konkurentsitingimusi ning seega otseselt mõjutada ühisturu toimimist; selles valdkonnas kehtivaid õigusnorme tuleks ühtlustada, nagu on ette nähtud asutamislepingu artikliga 100;õigusnormide ühtlustamine tuleb siduda ühenduse meetmetega, mille eesmärgiks on saavutada ulatuslikemate reeglite abil üks ühenduse eesmärkidest keskkonnakaitse ja elukvaliteedi parandamise vallas; sellega seoses tuleb ette näha teatavad sätted; kuna konkreetselt selleks vajalikke volitusi asutamislepinguga ette nähtud ei ole, tuleb tugineda asutamislepingu artiklile 235;direktiivi eesmärkide saavutamiseks tuleb liikmesriikidel määrata kindlaks veealad, mille suhtes direktiivi kohaldama hakatakse, ning samuti teatavatele näitajatele vastavad piirväärtused; tagamaks, et sel moel kindlaks määratud veealad vastavad viie aastaga nendele väärtustele, võetakse meetmeid;tuleks sätestada, et mageveekalade elukeskkonnaks sobiv vesi loetakse teatavatel tingimustel asjakohaste näitajate väärtustele vastavaks, isegi kui teatav protsentuaalne osa sellest veest võetud proovidest ei vasta käesoleva direktiivi lisas esitatud piirväärtustele;tagamaks, et mageveekalade elukeskkonnaks sobiva vee kvaliteet on kontrollitud, tuleks võtta teatav minimaalne arv proove ning teha lisas kirjeldatud näitajate suhtes mõõtmisi; proovide võtmise sagedust tohib kõnealuse vee kvaliteedist tulenevalt vähendada või selle lõpetada;teatavad loodusolud ei olene liikmesriikidest ning seepärast tuleks ette näha võimalus teha teatavatel juhtudel erandeid käesolevast direktiivist;teaduse ja tehnika arengu tõttu võib osutuda vajalikuks kohandada kiiresti teatavaid käesoleva direktiivi lisades sätestatud nõudeid; selleks vajalike meetmete rakendamise hõlbustamiseks tuleks ette näha kord, millega seatakse teaduse ja tehnika arenguga kohandamise komitees sisse tihe koostöö liikmesriikide ja komisjoni vahel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Käesolevas direktiivis käsitletakse magevee kvaliteeti ja seda kohaldatakse nende veekogude vee suhtes, mille liikmesriigid on määranud kindlaks veekogudena, mis vajavad kalade elu tagamiseks kaitset või parandamist.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata intensiivkalakasvatuseks kasutatavate looduslike või tehiskalatiikide vee suhtes.3. Käesoleva direktiivi eesmärk on kaitsta või parandada selliste voolu- või seisumageveekogude vee kvaliteeti, mis sobivad või veereostuse vähendamise või likvideerimise korral võivad sobida järgmistesse liikidesse kuuluvate kalade elukeskkonnaks:- liikide loomulikku mitmekesisust loovad pärismaised liigid või- liigid, mille suhtes on liikmesriikide pädevad asutused otsustanud, et nende esinemine kõnealustes veekogudes on veemajanduse tarbeks soovitav.4. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:- lõhelaste elukeskkonna vesi — vesi, mis sobib või võib sobida sellistesse liikidesse nagu lõhe (Salmo salar), forell (Salmo trutta), harjus (Thymallus thymallus) ja siig (Coregonus) kuuluvate kalade elukeskkonna veeks,- karpkalalaste elukeskkonna vesi — vesi, mis sobib või võib sobida karpkalalaste (Cyprinidae) või muudesse liikidesse nagu harilik haug (Esox lucius), ahven (Perca fluviatilis) ja harilik angerjas (Anguilla anguilla) kuuluvate kalade elukeskkonnaks.Artikkel 21. Liikmesriikide määratud veealade suhtes kohaldatavad füüsikalised ja keemilised näitajad on loetletud I lisas.2. Nende näitajate rakendamisel eristatakse lõhelaste elukeskkonna vett karpkalalaste elukeskkonna veest.Artikkel 31. Liikmesriigid omistavad määratud veealade puhul I lisas loetletud näitajatele väärtused, kui nende näitajate kohta on väärtused esitatud kõnealuse lisa tabeli G või I veerus. Nad järgivad kummaski veerus esitatud märkusi.2. Liikmesriigid ei määra I lisa tabeli I veerus sisalduvatest väärtustest leebemaid väärtusi ning püüavad järgida G veerus esitatud väärtusi, arvestades samal ajal artiklis 8 sätestatud põhimõtet.Artikkel 41. Liikmesriigid määravad lõhelaste elukeskkonna veega ja karpkalalaste elukeskkonna veega alad kindlaks esimest korda kahe aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist.2. Edaspidi võivad liikmesriigid kõnealuseid veealasid juurde määrata.3. Liikmesriigid võivad kõnealuse veega alade nimistu läbi vaadata asjaolude tõttu, mida ei olnud võimalik nimistu esimese koostamise ajal ette näha, arvestades artiklis 8 sätestatud põhimõtet.Artikkel 5Liikmesriigid käivitavad programme veereostuse vähendamiseks ning tagamaks, et määratud veealade vesi vastab viie aasta möödudes vastava nimistu artikli 4 kohasest koostamisest nii väärtustele, mille liikmesriigid määravad kindlaks kooskõlas artikliga 3, kui ka I lisa G ja I veergudes sisalduvatele märkustele.Artikkel 61. Artikli 5 kohaldamisel loetakse määratud veealade vesi käesoleva direktiivi sätetele vastavaks, kui selle proovid, mida on 12 kuu jooksul võetud I lisas sätestatud minimaalse sagedusega ühest ja samast proovivõtukohast, vastavad liikmesriikide poolt kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtustele ning I lisa tabeli G ja I veergudes sisalduvatele märkustele järgmiselt:- 95 protsendil juhtudest proovide puhul, mis on võetud järgmiste näitajate mõõtmiseks: pH, BHT5, ioniseerumata ammoniaak, üldammoonium, nitritid, jääkkloor, üldtsink ja lahustunud vask. Kui proove võetakse alla ühe proovi kuus, peavad kõik proovid vastama nii eespool osutatud väärtustele kui ka märkustele,- I lisas loetletud protsentidel juhtudest järgmiste näitajate puhul: temperatuur ja lahustunud hapnik,- järgmise näitaja puhul kindlaksmääratud keskmise kontsentratsiooni puhul: heljum.2. Proove, mille näitajad ei vasta liikmesriikide poolt kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtustele või I lisa tabeli G ja I veergudes sisalduvatele märkustele, ei arvestata lõikega 1 ettenähtud protsentide arvutamisel, kui see kõrvalekaldumine on tingitud üleujutusest või mõnest muust loodusõnnetusest.Artikkel 71. Proovide võtmisega I lisas sätestatud minimaalse sagedusega tegelevad liikmesriikide pädevad asutused.2. Kui pädev asutus tuvastab, et määratud veealade vee kvaliteet on oluliselt parem kui kvaliteet, mis saavutataks kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtuste ning I lisa tabeli G ja I veergudes sisalduvate märkuste kohaldamise teel, tohib proovivõtusagedust vähendada. Kui veereostust ei ole või puudub oht, et kõnealuse vee kvaliteet halveneb, võib asjaomane pädev asutus otsustada, et sellest veest ei ole vaja proove võtta.3. Kui proovide võtmisel selgub, et mõni liikmesriigi poolt kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtus on täitmata või I lisa G või I veerus sisalduv märkus arvestamata, selgitab liikmesriik välja, kas see on juhuslik või tingitud mõnest loodusnähtusest või veereostusest, ning võtab vastu asjakohased meetmed.4. Täpse proovivõtukoha, selle kauguse saasteainete lähimast vettejuhtimise kohast ning proovivõtusügavuse määrab iga liikmesriigi pädev asutus kindlaks eelkõige kohapeal valitsevate keskkonnatingimuste põhjal.5. Kõnealuste näitajate analüüsimise võrdlusmeetodid on sätestatud I lisas.Muid meetodeid kasutavad laborid tagavad, et nende tulemused on võrdväärsed või võrreldavad I lisas määratletud meetoditel saavutatavate tulemustega.Artikkel 8Käesoleva direktiivi järgi võetavate meetmete rakendamine ei tohi mitte mingil juhul ei otseselt ega kaudselt põhjustada mageveereostuse suurenemist.Artikkel 9Liikmesriigid võivad alati kehtestada määratud veealade veele rangemaid väärtusi, kui on sätestatud käesolevas direktiivis. Nad võivad samuti kehtestada sätteid muude näitajate kohta, kui on ette nähtud käesoleva direktiiviga.Artikkel 10Kui mageveega veekogud ületavad või moodustavad riigipiire liikmesriikide vahel ja kui mõni nendest liikmesriikidest kaalub mõne sellise veekogu lülitamist oma määratud veealade nimistusse, konsulteerivad need liikmesriigid üksteisega, et selgitada välja selliste veekogude need osad, mille suhtes võidakse käesolevat direktiivi kohaldada, ning et teha järeldused ühiste kvaliteedieesmärkide kohta; need järeldused teeb iga asjaomane liikmesriik pärast formaalseid konsultatsioone naaberliikmesriigiga. Komisjon võib sellest protsessist osa võtta.Artikkel 11Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi suhtes erandeid teha:a) teatavate I lisas esitatud nulliga (0) näitajate puhul erakorraliste ilmastiku- või eriliste geograafiliste tingimuste tõttu;b) kui määratud veealadel esineb looduslikku rikastumist teatavate ainetega, nii et I lisas sätestatud väärtused ei ole täidetud.Looduslik rikastumine on protsess, mille käigus veekogu saab ilma inimese sekkumiseta pinnasest teatavaid aineid.Artikkel 12Muudatused, mida on vaja selleks, et kohandada teaduse ja tehnika arenguga I lisas kirjeldatud:- näitajate soovituslikke väärtusi ja- analüüsimeetodeid,võetakse vastu artiklis 14 sätestatud korras.Artikkel 131. Käesolevaga moodustatakse artiklis 12 sätestatud otstarbeks teaduse ja tehnika arenguga kohandamise komitee (edaspidi "komitee"), mis koosneb liikmesriikide esindajatest ja mille eesistujaks on komisjoni esindaja.2. Komitee koostab oma töökorra.Artikkel 141. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab komitee eesistuja omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotlusel kõnealuse küsimuse komiteele.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamused võetakse vastu 41-häälelise häälteenamusega; liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 ette nähtud korras. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või arvamust ei avaldata, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.c) Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates ettepaneku tegemisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 15Käesoleva direktiivi kohaldamisel annavad liikmesriigid komisjonile teavet:- kokkuvõtvalt artikli 4 lõigete 1 ja 2 kohaselt määratud veealade kohta,- nende veealade nimistu muutmise kohta kooskõlas artikli 4 lõikega 3,- õigusnormide kohta, mis on kehtestatud uute näitajate kindlaksmääramiseks kooskõlas artikliga 9,- I lisa tabeli I veerus loetletud väärtuste suhtes tehtud erandite kohta.Liikmesriigid annavad põhjendatud taotluse korral üldiselt komisjonile kogu käesoleva direktiivi kohaldamiseks vajaliku teabe.Artikkel 161. Liikmesriigid esitavad viis aastat pärast veealade artikli 4 lõike 1 kohast esimest määramist ja pärast seda korrapäraselt komisjonile üksikasjaliku aruande määratud veealade vee ja selle põhiliste omaduste kohta.2. Liikmesriigi eelneval nõusolekul avaldab komisjon saadud teabe.Artikkel 171. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid kahe aasta jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.Artikkel 18Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 18. juuli 1978Nõukogu nimeleesistujaM. Lahnstein[1] EÜT C 30, 7.2.1977, lk 37.[2] EÜT C 77, 30.3.1977, lk 2.[3] EÜT C 112, 20.12.1973, lk 3.[4] EÜT C 139, 13.6.1977, lk 3.--------------------------------------------------I LISANÄITAJATE LOETELUNäitaja | Lõhelaste elukeskkonna vesi | Karpkalalaste elukeskkonna vesi | Analüüsi- või kontrollimeetodid | Minimaalne proovide võtmise ja mõõtmise sagedus | Märkused |G | I | G | I |1.Temperatuur ( °C) | 1.Soojaheitekohast allavoolu (segunemispiirkonna servas) mõõdetud temperatuur ei tohi mõjutamata temperatuuri ületada rohkem kui | Termomeetria | Kord nädalas, soojaheitekohast nii üles- kui ka allavoolu | Liigjärske temperatuurikõikumisi tuleb vältida || | 1,5 °C | | 3 °C | | | || Liikmesriigid võivad otsustada, et lubavad eritingimustel geograafiliselt piiratud mõjuga erandeid, kui pädev asutus suudab tõestada, et nende erandite tegemine ei kahjusta kalade populatsiooni tasakaalustatud arengut. | | | || 2.Temperatuur soojaheitekohast allavoolu (segunemispiirkonna servas) ei tohi soojaheidete tõttu ületada: | | | || | 21,5 (0) | | 28 (0) | | | || | 10 (0) | | 10 (0) | | | || Temperatuuripiir 10 °C kehtib üksnes nende liikide kudemisperioodidel, millel on paljunemiseks vaja külma vett, ja üksnes nende veekogude kohta, kus sellised liigid võivad eluneda. Temperatuuripiire tohib siiski kahel protsendil juhtudest ajaliselt ületada. | | | |2.Lahustunud hapnik (mg/l O2) | 50 % ≥9 | 50 % ≥9 | 50 % ≥8 | 50 % ≥7 | Winkleri meetod või erielektroodid (elektrokeemiline meetod) | Kord kuus, kusjuures vähemalt üks proov peab olema representatiivne madala hapnikusisaldusega tingimuste suhtes proovivõtupäeval. Kui aga kahtlustatakse suuremaid päevaseid kõikumisi, tuleb päevas võtta vähemalt kaks proovi | || 100 % ≥ 7 | Kui hapnikusisaldus langeb alla 6 mg/l, rakendavad liikmesriigid artikli 7 lõike 3 sätted. Pädev asutus peab tõestama, et selline olukord ei kahjusta kalade populatsiooni tasakaalustatud arengut. | 100 % ≥ 5 | Kui hapnikusisaldus langeb alla 4 mg/l, rakendavad liikmesriigid artikli 7 lõike 3 sätted. Pädev asutus peab tõestama, et selline olukord ei kahjusta kalade populatsiooni tasakaalustatud arengut. | |3.pH | | 6-9 (0) | | 6-9 (0) | Elektromeetriline meetod kalibreerimisega kahe lahusega, mille pH väärtus on teada, soovitavalt kummalgi pool mõõdetavat pH väärtust ja selle lähedal | Kord kuus | |4.Heljum(mg/l) | ≤ 25 (0) | | ≤ 25 (0) | | Filtreerimine läbi 0,45 μm membraanfiltri või tsentrifuugimine (vähemalt 5 min keskmise kiirendusega 2800—3200 g), kuivatamine 105 °C juures ja kaalumine | | Osutatud väärtused esindavad keskmisi kontsentratsioone ja ei kirjelda ohtlike keemiliste omadustega heljumit Üleujutuste järel võivad kontsentratsioonid oluliselt tõusta |5.BHT5(mg/l O2) | ≤ 3 | | ≤ 6 | | Hapnikusisalduse määramine Winkleri meetodil enne inkubatsiooni täielikus pimeduses 20 ± 1 °C juures (nitrifikatsiooniinhibiitorit mitte lisada) ja viis päeva hiljem | | |6.Üldfosfor (mg/l P) | | | | | Molekulaarne absorptsioonspektrofotomeetria | | Järvede puhul, mille keskmine sügavus on 18-300 m, võib kasutada järgmist valemit: L ≤ 10 Z–Tw1 +2Twkus: Lüldfosfori kogus milligrammides järve pinna ruutmeetri kohta ühe aasta jooksulZ–järve keskmine sügavus meetritesTwjärvevee teoreetiline taastumisaeg aastatesMuudel juhtudel võib eutrofeerumise piiramisel võtta PO4 kontsentratsiooni soovituslikeks piirväärtusteks 0,2 mg/l lõhelaste elukeskkonna vee ja 0,4 mg/1 karpkalalaste elukeskkonna vee puhul |7.Nitritid(mg/l NO2) | ≤ 0,01 | | ≤ 0,03 | | Molekulaarne absorptsioonspektrofotomeetria | | |8.Fenoolid(mg/l C6H5OH) | | | | | Maitsekontroll | | Maitsekontrolli tehakse üksnes juhul, kui oletatakse fenoolide esinemist vees |9.Naftapäritolu süsivesinikud | | | | | Vaatluskontroll Maitsekontroll | Kord kuus | Vaatluskontrolli tehakse korrapäraselt üks kord kuus, maitsekontrolli aga üksnes juhul, kui oletatakse süsivesinike esinemist vees |10.Ioniseerumata ammoniaak(mg/l NH4) | ≤ 0,005 | ≤ 0,025 | ≤ 0,005 | ≤ 0,025 | Molekulaarne absorptsioonspektrofotomeetria indofenoolsinisega või Nessleri meetod koos pH väärtuse ja temperatuuri määramisega | Kord kuus | Ioniseerumata ammoniaagi piirväärtuste puhul tohib päeva ajal esineda väiksemaid tõuse || Vähendamaks ioniseerumata ammoniaagist tulenevat mürgisuse ohtu, nitrifitseerumisest tingitud hapnikukao ohtu ja eutrofeerumise ohtu, ei tohiks üldammooniumi kontsentratsioonid ületada järgmisi piirväärtusi: | | | |11.Üldammoonium (mg/l NH4) | ≤ 0,04 | ≤ 1 | ≤ 0,2 | ≤ 1 | | | |12.Jääkkloor(mg/l HOCl) | | ≤ 0,005 | | ≤ 0,005 | DPD-meetod (dietüül–p — fenüleendiamiin) | Kord kuus | Normatiivid vastavad pH väärtusele 6 Kui pH väärtus on kõrgem, on aktsepteeritavad üldkloori suuremad kontsentratsioonid |13.Üldtsink(mg/l Zn) | | ≤ 0,3 | | ≤ 1,0 | Aatomabsorptsioonspektromeetria | Kord kuus | Normatiivid vastavad veekaredusele 100 mg/l CaCO3 Veekaredusele 10-500 mg/l vastavad piirväärtused on esitatud II lisas |14.Lahustunud vask (mg/l Cu) | ≤ 0,04 | | ≤ 0,04 | | Aatomabsorptsioonspektromeetria | | Soovituslikud väärtused vastavad veekaredusele 100 mg/l CaCO3 Veekaredusele 10-300 mg/l vastavad piirväärtused on esitatud II lisas |--------------------------------------------------II LISAÜLDTSINGI JA LAHUSTUNUD VASE NÄITAJATE ÜKSIKASJADÜldtsink(Vt I lisa punkti 13 veergu "Märkused")Tsingi kontsentratsioonid (mg/l Zn) eri veekareduste korral vahemikus 10-500 mg/l CaCO3:| 3Vee karedus (mg/l CaCO) |10 | 50 | 100 | 500 |Lõhelaste elukeskkonna vesi (mg/l Zn) | 0,03 | 0,2 | 0,3 | 0,5 |Karpkalalaste elukeskkonna vesi (mg/l Zn) | 0,3 | 0,7 | 1,0 | 2,0 |Lahustunud vask(Vt I lisa punkti 14 veergu "Märkused")Lahustunud vase kontsentratsioonid (mg/l Cu) eri veekareduste korral vahemikus 10-300 mg/l CaCO3:| 3Vee karedus (mg/l CaCO) |10 | 50 | 100 | 300 |mg/l Cu | 0,005 | 0,022 | 0,04 | 0,112 |--------------------------------------------------