title: Komisjoni direktiiv 2008/79/EÜ, 28. juuli 2008 , millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine IPBC selle I lisasse (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               29.7.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 200/12

      KOMISJONI DIREKTIIV 2008/79/EÜ,
   28. juuli 2008,
   millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/8/EÜ, et kanda toimeaine IPBC selle I lisasse
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist, (1) eriti selle artikli 16 lõike 2 teist lõiku,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 4. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1451/2007 (Euroopa Parlamendi ja nõukogu biotsiidide turuleviimist käsitleva direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikes 2 osutatud kümneaastase tööprogrammi teise etapi kohta) (2) on kehtestatud selliste toimeainete loetelu, mida on vaja hinnata nende kandmiseks direktiivi 98/8/EÜ I, IA või IB lisasse. Kõnealusesse loetellu kuulub IPBC.

               (2)

               Määruse (EÜ) nr 1451/2007 kohaselt on IPBCd hinnatud vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 11 lõikele 2 kasutamiseks toodetes, mis kuuluvad direktiivi 98/8/EÜ V lisas määratletud tooteliiki 8: puidukonservandid.

               (3)

               Referentliikmesriigiks määratud Taani esitas 29. septembril 2006 komisjonile pädeva asutuse aruande ja soovituse vastavalt määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 14 lõigetele 4 ja 6.

               (4)

               Komisjon ja liikmesriigid on pädeva asutuse aruande läbi vaadanud. Määruse (EÜ) nr 1451/2007 artikli 15 lõike 4 kohaselt lisati läbivaatamise tulemused alalises biotsiidide komitees 22. veebruaril 2008. aastal hindamisaruandesse.

               (5)

               Uuringutest ilmneb, et IPBCd sisaldavate biotsiidide kasutamisel puidukonservandina võib eeldada, et need vastavad direktiivi 98/8/EÜ artikli 5 nõuetele. Seega on asjakohane kanda IPBC I lisasse, et kõikides liikmesriikides oleks võimalik IPBCd sisaldavate biotsiidide puidukonservandina kasutamise lube välja anda, muuta või tühistada vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõikele 3.

               (6)

               Hindamisaruande tulemusi silmas pidades on asjakohane nõuda puidukonservandina kasutatavatele IPBCd sisaldavatele toodetele loa andmisel selliste riskivähendamismeetmete rakendamist, millega tagatakse riskide vähendamine vastuvõetava tasemeni vastavalt direktiivi 98/8/EÜ artiklile 5 ja VI lisale. Eelkõige tuleks võtta asjakohaseid meetmeid mulla ja veekeskkonna kaitseks pärast toodete kasutamist, kuna hindamisel tehti kindlaks lubamatult suur risk nendele keskkonnaosadele ning tööstuslikuks ja/või erialaseks kasutuseks ette nähtud toodete kasutamisel tuleks kasutada sobivaid isikukaitsevahendeid, kui ohtu tööstuslikule ja/või erialasele kasutajale ei ole võimalik vähendada muude vahendite abil.

               (7)

               Käesoleva direktiivi sätteid on oluline kohaldada korraga kõikides liikmesriikides, et tagada toimeainena IPBCd sisaldavate biotsiidide võrdne kohtlemine turul ja hõlbustada kogu biotsiidituru nõuetekohast toimimist.

               (8)

               Toimeaine I lisasse kandmisele peaks eelnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid ja huvitatud isikud saaksid valmistuda uute nõuete täitmiseks ning toimiku esitanud taotlejad saaksid kasutada kogu kümneaastast andmekaitseaega, mis direktiivi 98/8/EÜ artikli 12 lõike 1 punkti c alapunkti ii kohaselt algab toimeaine lisasse kandmise kuupäevast.

               (9)

               Lisasse kandmisele peaks järgnema mõistlik ajavahemik, et liikmesriigid saaksid rakendada direktiivi 98/8/EÜ artikli 16 lõiget 3, eelkõige välja anda, muuta või tühistada tooteliiki 8 kuuluvate IPBCd sisaldavate biotsiidide kasutamise lube, et tagada nende vastavus direktiivile 98/8/EÜ.

               (10)

               Seepärast tuleks direktiivi 98/8/EÜ vastavalt muuta.

               (11)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas alalise biotsiidide komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 98/8/EÜ I lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
   Artikkel 2
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 30. juuniks 2009. Nad edastavad kõnealuste õigusnormide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
   Liikmesriigid kohaldavad kõnealuseid norme alates 1. juulist 2010.
   Kui liikmesriigid võtavad kõnealused normid vastu, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste õigusnormide teksti.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 4
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 28. juuli 2008

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Stavros DIMAS

      (1)  EÜT L 123, 24.4.1998, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/31/EÜ (ELT L 81, 20.3.2008, lk 57).

      (2)  ELT L 325, 11.12.2007, lk 3.

      LISA
      Direktiivi 98/8/EÜ I lisasse lisatakse järgmine kirje „nr 11”:

                     nr

                     Tavanimetus

                     IUPACi nimetus
                     tunnuskoodid

                     Toimeaine miinimumpuhtus turustatavas biotsiidis

                     Lisamise kuupäev

                     Artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg
                     (v.a rohkem kui ühte toimeainet sisaldavad tooted, mille puhul artikli 16 lõike 3 järgimise tähtaeg on viimases asjaomase toimeaine lisamise otsuses sätestatud tähtaeg)

                     Lisasse kuulumise lõppkuupäev

                     Toote liik

                     Erisätted (1)

                     „11

                     IPBC

                     3-jodo-2-propünüülbutüülkarbamaat
                     EÜ nr: 259-627-5
                     CASi nr: 55406-53-6

                     980 g/kg

                     1. juuli 2010

                     30. juuni 2012

                     30. juuni 2020

                     8

                     Liikmesriigid tagavad, et lube antakse järgmistel tingimustel.

                                 Pidades silmas riskianalüüsi käigus tehtud prognoose, tuleb tööstuslikuks ja/või erialaseks kasutuseks lubatud toodete kasutamisel kasutada sobivaid isikukaitsevahendeid, kui toote kasutusloa taotlemisel ei ole võimalik tõendada, et ohtu tööstuslikule ja/või erialasele kasutajale on võimalik vähendada lubatud tasemeni.

                                 Arvestades mulla- ja veekeskkonna puhul kindlaks tehtud riske, tuleb kõnealuste keskkonnaosade kaitsmiseks võtta asjakohaseid riskivähendamismeetmeid. Eelkõige märgitakse tööstuslikuks kasutamiseks lubatud toodete etiketile või kemikaali ohutuskaardile, et värskelt töödeldud puit tuleb pärast töötlemist ladustada varikatuse all läbitungimatul kõval pinnal, et vältida otseseid kadusid mulda või vette, ning et kõik kaod tuleb kokku koguda taaskasutamiseks või kõrvaldamiseks.”

         (1)  VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtete rakendamisel vajalike hindamisaruannete sisu ja järeldused on kättesaadavad komisjoni veebilehel http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Nõukogu direktiiv, 24. juuli 1986, meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31986L0378

Euroopa Liidu Teataja L 225 , 12/08/1986 Lk 0040 - 0042 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 4 Lk 0083  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 4 Lk 0083

		Nõukogu direktiiv,24. juuli 1986,meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides(86/378/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut ja eriti selle artikleid 100 ja 235,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:asutamisleping sätestab, et iga liikmesriik tagab põhimõtte rakendamise, et mehed ja naised peaksid saama võrdse töö eest võrdse tasu; "tasu" all tuleks mõista harilikku põhi- või miinimumpalka või mõnd muud tasumoodust kas rahas või loonusena, mida töötaja tööandjalt oma töö eest otseselt või kaudselt saab;ehkki võrdse tasustamise põhimõte on tõepoolest vahetult kohaldatav juhtudel, kui diskrimineerimist saab tuvastada lihtsalt võrdse kohtlemise ja võrdse tasustamise kriteeriumi järgides, tuleb ette olukordi, kus kõnesoleva põhimõtte rakendamine eeldab selle ulatust täpsemalt määratlevate lisameetmete võtmist;nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiiv 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe, edutamise ning töötingimustega [4] näeb artikli 1 lõikes 2 ette, et nõukogu võtab komisjoni ettepaneku põhjal vastu sätted, mis määratlevad kõnealuse põhimõtte sisu, ulatuse ja kohaldamise korra, selleks et tagada võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärguline rakendamine sotsiaalkindlustuse valdkonnas; nõukogu on selleks vastu võtnud 19. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/7/EMÜ [5] meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas;direktiivi 79/7/EMÜ artikli 3 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu sätted, mis määratlevad võrdse kohtlemise põhimõtte sisu, ulatuse ja kohaldamise korra, selleks et tagada kõnealuse põhimõtte rakendamine kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides;võrdse kohtlemise põhimõtet tuleb rakendada kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides, mis pakuvad kaitset direktiivi 79/7/EMÜ artikli 3 lõikes 1 täpsustatud juhtudel, samuti muudes kindlustusskeemides, mis näevad töötajatele ette muid tasumooduseid kas rahas või loonusena asutamislepingus määratletud tähenduses;võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine ei piira sätete kohaldamist, mis käsitlevad naiste kaitset seoses raseduse ja sünnitusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesoleva direktiivi eesmärk on rakendada kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtet, edaspidi "võrdse kohtlemise põhimõte".Artikkel 21. Kutsealased sotsiaalkindlustusskeemid on direktiiviga 79/7/EMÜ reguleerimata kindlustusskeemid, mille eesmärk on töötavatele isikutele, nii töötajatele kui ka füüsilisest isikust ettevõtjatele, ettevõtetes või ettevõtete grupis, majandustegevuse alal või kutsealases sektoris või selliste sektorite grupis anda hüvitisi, mis täiendavad või asendavad riiklike sotsiaalkindlustusskeemide hüvitisi, olgu sellistes skeemides liikmeks olemine kohustuslik või vabatahtlik.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata:a) üksiklepingute suhtes;b) skeemide suhtes, milles on vaid üks liige;c) palgatöötajate puhul selliste kindlustuslepingute suhtes, milles tööandja ei osale;d) kutsealaste kindlustusskeemide fakultatiivtingimuste suhtes, mida pakutakse osalejatele individuaalselt tagamaks:- kas täiendavad hüvitised või- võimalus valida tavaliste hüvitiste saamise alguskuupäev või võimalus valida mitme hüvitise vahel.Artikkel 3Käesolevat direktiivi kohaldatakse töötava elanikkonna — see tähendab töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate ning selliste töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate, kelle töötamine on katkenud haiguse, raseduse ja sünnituse, õnnetuse või sunnitud töötuse tõttu, samuti tööotsijate — ning pensionile jäänud või invaliidistunud töötajate suhtes.Artikkel 4Käesolevat direktiivi kohaldatakse:a) kutsealaste kindlustusskeemide suhtes, mis pakuvad kaitset järgmistel juhtudel:- haigus,- invaliidsus,- vanadus, kaasa arvatud varajane pensionileminek,- tööõnnetused ja kutsehaigused,- töötus;b) kutsealaste kindlustusskeemide suhtes, mis pakuvad muid rahalisi või mitterahalisi sotsiaalhüvitisi, eriti toitjakaotushüvitisi ja peretoetusi, kui need on määratud töötajatele, moodustades niiviisi hüve, mida töötaja saab tööandjalt töötamise eest.Artikkel 51. Järgmistes sätetes ettenähtud tingimuste kohaselt tähendab võrdse kohtlemise põhimõte seda, et puudub igasugune otsene või kaudne sooline diskrimineerimine, eriti perekonnaseisu põhjal, ning eelkõige siis, kui kõne all on:- skeemide ulatus ja neile ligipääsu tingimused,- sissemaksekohustus ja sissemaksete arvutamine,- hüvitiste arvutamine, sealhulgas abikaasa või ülalpeetavate puhul suurendatava hüvitise arvutamine, ning hüvitiste saamise õiguse kestuse ja säilitamise tingimused.2. Võrdse kohtlemise põhimõte ei piira sätete kohaldamist, mis käsitlevad naiste kaitset seoses raseduse ja sünnitusega.Artikkel 61. Võrdse kohtlemise põhimõtetega vastuolus on sätted, mis lähtuvad kas otseselt või kaudselt soolisest kuuluvusest, eriti perekonnaseisust, selleks et:a) kindlaks määrata isikud, kes võivad osaleda kutsealases kindlustusskeemis;b) kindlaks määrata kutsealases kindlustusskeemis osalemise kohustuslikkus või vabatahtlikkus;c) ette näha eeskirjad inimese vanuse suhtes kindlustusskeemiga liitumisel või töötamise või kindlustusskeemis osalemise miinimumaja suhtes, mis on nõutav kindlustusskeemi alusel hüvitise saamiseks;d) ette näha eeskirjad sissemaksete tagasimaksmise kohta juhul, kui töötaja lõpetab skeemis osalemise, ilma et oleks täitnud tingimusi, mis kindlustavad talle tulevikus õiguse saada pikaajalisi hüvitisi, välja arvatud punktides h ja i ettenähtud eeskirjad;e) luua töötajatele soolisest kuuluvusest lähtudes erinevad, kas soodus- või piiravad tingimused hüvitiste saamiseks;f) kinnitada erinevad pensioniead;g) peatada õiguste säilitamine või omandamine seaduse või lepinguga ettenähtud ja tööandja poolt tasustatava rasedus- ja sünnituspuhkuse ajal või perekondlikel põhjustel töölt eemalviibimise ajal;h) kindlaks määrata hüvitiste erinev tase, välja arvatud sissemaksetest sõltuvate hüvitiste puhul, kui on vaja arvestada kindlustusmatemaatilisi tegureid, mis on meeste ja naiste jaoks erinevad;i) kindlaks määrata töötajate sissemaksete erinev tase;kindlaks määrata tööandjate sissemaksete erinev tase hüvitiste puhul, mida määratletakse kui sissemaksetest sõltuvaid, välja arvatud juhul, kui seda tehakse hüvitismäärade võrdsustamiseks;j) kehtestada eri standardid või ainult ühest soost töötajatele kohaldatavad standardid, välja arvatud punktides h ja i ettenähtud juhtudel, millest lähtuvalt töötaja kindlustusskeemist lahkumise korral tagatakse või säilitatakse õigus saada hüvitisi tulevikus.2. Juhul kui käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate hüvitiste määramise võivad otsustada kindlustusskeemi juhtorganid, peavad nad arvestama võrdse kohtlemise põhimõtet.Artikkel 7Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et:a) juriidiliselt kohustuslikes kollektiivlepingutes, ettevõtete personalieeskirjades ja teistes kutsealaste kindlustusskeemidega seotud korraldustes võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevad sätted oleksid tühised või võidaks need kehtetuks tunnistada või neid muuta;b) selliseid sätteid sisaldavad kindlustusskeemid jääksid haldusmeetmete abil kinnitamata või pikendamata.Artikkel 81. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevate kutsealaste kindlustusskeemide sätete muutmine 1. jaanuariks 1993.2. Direktiiv ei välista, et enne kindlustusskeemi muutmist kutsealases kindlustusskeemis osalemise kestusest tulenenud õigused ja kohustused jääksid reguleerituks osalemise ajal kehtinud kindlustusskeemi sätetega.Artikkel 9Liikmesriigid võivad võrdse kohtlemise põhimõtte kohustuslikku rakendamist edasi lükata:a) pensioniea määramisel vanaduspensioni ja väljateenitud pensioni andmiseks ning selle võimalike mõjude puhul teistele hüvitistele:- ajani, millal selline võrdsus saavutatakse riiklikes sotsiaalkindlustusskeemides,- või hiljemalt seni, kuni selline võrdsus on direktiiviga kohustuslikuks tehtud;b) toitjakaotuspensionide suhtes seni, kuni direktiiv nõuab sellealastes riiklikes sotsiaalkindlustusskeemides võrdse kohtlemise põhimõtet;c) artikli 6 lõike 1 punkti i esimese lõigu kohaldamise suhtes mitte kauem kui 13 aastat alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest, selleks et arvesse võtta mitmesuguseid kindlustusmatemaatilisi tegureid.Artikkel 10Liikmesriigid võtavad oma siseriiklikes õigussüsteemides meetmed, võimaldamaks isikutel, kes leiavad, et neid on võrdse kohtlemise põhimõtte eiramise tõttu õigusvastaselt koheldud, taotleda oma õiguste kaitset kohtu kaudu, olles vastava võimaluse korral esmalt pöördunud teiste pädevate organite poole.Artikkel 11Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kaitsta töötajat vallandamise eest, kui see on tööandja vastutegevus ettevõttesisesele kaebusele või kohtumenetlusele, mille eesmärk on tagada võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine.Artikkel 121. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt kolme aasta jooksul pärast selle teatavakstegemist. [6] Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Hiljemalt viis aastat pärast direktiivi teatavakstegemist esitavad liikmesriigid komisjonile kogu vajaliku teabe, võimaldamaks komisjonil koostada nõukogule aruanne käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.Artikkel 13Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 24. juuli 1986Nõukogu nimeleesistujaA. Clark[1] EÜT C 134, 21.5.1983, lk 7.[2] EÜT C 117, 30.4.1984, lk 169.[3] EÜT C 35, 9.2.1984, lk 7.[4] EÜT L 39, 14.2.1976, lk 40.[5] EÜT L 6, 10.1.1979, lk 24.[6] Käesolevast direktiivist on liikmesriikidele teatatud 30. juulil 1986.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 1999/90/EÜ, 15. november 1999, millega muudetakse direktiivi 90/539/EMÜ kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0090

Euroopa Liidu Teataja L 300 , 23/11/1999 Lk 0019 - 0021

		Nõukogu direktiiv 1999/90/EÜ,15. november 1999,millega muudetakse direktiivi 90/539/EMÜ kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:(1) nõukogu 15. oktoobri 1990. aasta direktiivi 90/539/EMÜ (kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta) [4] artikli 12 lõikes 1 on sätestatud eeskirjad, mida kohaldatakse vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 12 lõikele 2 heakskiidetud staatusega liikmesriikidesse või liikmesriikide piirkondadesse saadetavate kodulindude ja haudemunade suhtes;(2) alates 1. jaanuarist 1995 kohaldatakse komisjoni 8. veebruari 1993. aasta otsust 93/152/EMÜ, milles sätestatakse rutiinse vaktsineerimise programmide raames kasutatava Newcastle’i haiguse vastase vaktsiini kriteeriumid [5];(3) sellest tulenevalt on asjakohane muuta nõukogu direktiivi 90/539/EMÜ, eriti selle artiklit 12;(4) kõnealuse direktiivi artikliga 11 on praktilistel kaalutlustel ette nähtud erirežiim väga väikestele kodulinnusaadetistele ühendusesiseses kaubanduses; kõnealuse direktiivi üldsätted peaksid siiski hõlmama silerinnaliste lindude kaubastamist;(5) on asjakohane muuta kolmandate riikide suhtes kohaldatavaid kaubanduseeskirju, seades sisse võimaluse koostada kodulindude ja haudemunade impordi lisaeeskirju, millega võimaldatakse vähemalt direktiivi 90/539/EMÜ II peatükis sätestatutega samaväärseid loomatervishoiutagatisi ning mis sisaldavad sätteid karantiinimeetmete kehtestamiseks;(6) lisaks sellele on asjakohane muuta direktiivi 90/539/EMÜ, arvestades nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsust 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused, [6]ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 90/539/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklisse 11 lisatakse järgmine lõige:"3. Lõigete 1 ja 2 sätteid ei kohaldata siledarinnalisi linde või siledarinnaliste lindude haudemune sisaldavate kaubasaadetiste suhtes."2. Artikli 12 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Kodulindude ja haudemunade lähetamisel liikmesriikidest või liikmesriikide piirkondadest, kus vaktsineeritakse artiklis 1 osutatud kodulinde Newcastle’i haiguse vastu, liikmesriiki või liikmesriigi piirkonda, mille staatus on määratud vastavalt käesoleva artikli lõikele 2, kohaldatakse järgmisi nõudeid:a) haudemunad peavad olema pärit linnukarjast, mis on:- vaktsineerimata, või- vaktsineeritud inaktiveeritud vaktsiiniga, või- vaktsineeritud elusvaktsiiniga, tingimusel et vaktsineerimine on toimunud vähemalt 30 päeva enne haudemunade kogumist;b) ühepäevased tibud (sealhulgas uluklinnuvarude taastootmiseks ette nähtud tibud) ei tohi olla vaktsineeritud Newcastle’i haiguse vastu ja peavad:- olema koorunud punkti a tingimustele vastavatest haudemunadest,- olema pärit haudejaamast, mille töömeetoditega on tagatud, et selliseid mune inkubeeritakse täiesti eri aegadel ja eri kohtades kui neid mune, mis punkti a tingimustele ei vasta;c) aretus- ja produktiivlinnud:- ei tohi olla vaktsineeritud Newcastle’i haiguse vastu, ja- peavad olema 14 lähetamiseelse päeva jooksul olnud isoleeritud kas majandis või karantiinijaamas riikliku veterinaararsti järelevalve all. Seoses sellega ei tohi ühtegi kodulindu vastavalt kas kõnealuses majandis või karantiinijaamas olla 21 lähetuseelse päeva jooksul vaktsineeritud Newcastle’i haiguse vastu ning selle aja jooksul ei tohi kõnealusesse majandisse või karantiinijaama olla sisenenud ükski lind, kes ei kuulu lähetatavasse kaubasaadetisse; lisaks sellele ei tohi karantiinijaamades teostada vaktsineerimist, ja- peavad olema 14 lähetamiseelse päeva jooksul negatiivsete tulemustega läbinud esindava seroloogilise uuringu Newcastle’i haiguse antikehade tuvastamiseks vastavalt üksikasjalikele eeskirjadele, mis on vastu võetud artiklis 32 sätestatud korras;d) tapalinnud peavad olema pärit linnukarjadest, mis:- kui neid ei ole vaktsineeritud Newcastle’i haiguse vastu, vastavad punkti c kolmanda taande nõuetele,- kui neid on vaktsineeritud, on 14 lähetamiseelse päeva jooksul läbinud esindaval proovil põhineva uuringu Newcastle’i haiguse viiruse isoleerimiseks vastavalt üksikasjalikele eeskirjadele, mis on vastu võetud artiklis 32 sätestatud korras."3. Artikli 12 lõige 4 jäetakse välja.4. Artikli 26 lõige 2 asendatakse järgmisega:"2. Komisjon võib artiklis 32 sätestatud korras otsustada, et imporditud kodulinde, haudemune või imporditud haudemunadest välja hautud kodulinde tuleb hoida karantiinis või isoleeritult perioodi jooksul, mille kestus ei tohi ületada kahte kuud."5. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 27aKomisjon võib artiklis 32 sätestatud korras otsustada iga juhtumit eraldi käsitledes lubada kodulindude ja haudemunade importi kolmandatest riikidest, kui selline import ei vasta artiklitele 20, 22, 23 ja 24, ilma et see piiraks artiklite 20, 22, 23 ja 24 kohaldamist. Üksikasjalikud eeskirjad sellise impordi kohta koostatakse sama menetluse käigus. Selliste eeskirjadega võimaldatavad loomatervishoiutagatised peavad olema vähemalt samaväärsed nendega, mida võimaldab käesoleva direktiivi II peatükk, ja hõlmama kohustuslikku karantiini ning uuringuid lindude klassikalise katku, Newcastle’i haiguse ja muude asjassepuutuvate haiguste suhtes."6. Artikkel 32 asendatakse järgmisega:"Artikkel 321. Komisjoni abistab otsusega 68/361/EMÜ [7] moodustatud alaline veterinaarkomitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 205 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.4. Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule.5. Nõukogu teeb ettepaneku kohta otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega kolme kuu jooksul alates küsimuse nõukogule suunamise kuupäevast.Kui nõukogu on selle tähtaja jooksul kvalifitseeritud häälteenamusega väljendanud, et ta on ettepaneku vastu, vaatab komisjon selle uuesti läbi. Komisjon võib esitada nõukogule muudetud ettepaneku, taasesitada oma ettepaneku või esitada seadusandliku ettepaneku asutamislepingu alusel.Kui nimetatud tähtaja möödumisel ei ole nõukogu ettepandud rakendusmeetmeid vastu võtnud ega väljendanud oma vastuseisu rakendusmeetmete ettepanekule, võtab ettepandud rakendusmeetmed vastu komisjon."7. Artikkel 33 asendatakse järgmisega:"Artikkel 331. Komisjoni abistab otsusega 68/361/EMÜ moodustatud alaline veterinaarkomitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 205 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.3. Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.4. Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule.5. Nõukogu teeb ettepaneku kohta otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega 15 päeva jooksul alates küsimuse nõukogule suunamise kuupäevast.Kui nõukogu on selle tähtaja jooksul kvalifitseeritud häälteenamusega väljendanud, et ta on ettepaneku vastu, vaatab komisjon selle uuesti läbi. Komisjon võib esitada nõukogule muudetud ettepaneku, taasesitada oma ettepaneku või esitada seadusandliku ettepaneku asutamislepingu alusel.Kui nimetatud tähtaja möödumisel ei ole nõukogu ettepandud rakendusmeetmeid vastu võtnud ega väljendanud oma vastuseisu rakendusmeetmete ettepanekule, võtab ettepandud rakendusmeetmed vastu komisjon."Artikkel 21. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusaktid enne 1. juulit 2000. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 3Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 15. november 1999Nõukogu nimeleesistujaK. Hemilä[1] EÜT C 15, 20.1.1996, lk 13.[2] EÜT C 261, 9.9.1996, lk 187.[3] EÜT C 153, 28.5.1996, lk 46.[4] EÜT L 303, 31.10.1990, lk 6. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.[5] EÜT L 59, 12.3.1993, lk 35.[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[7] EÜT L 255, 18.10.1968, lk 23.--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/99/EÜ, 19. november 2008 , keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               6.12.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 328/28

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/99/EÜ,
   19. november 2008,
   keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

   olles konsulteerinud Regioonide Komiteega,
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt asutamislepingu artikli 174 lõikele 2 on ühenduse keskkonnapoliitika eesmärk tagada kaitstuse kõrge tase.

               (2)

               Ühendusele teeb muret keskkonnaalaste õigusrikkumiste arvu kasv ning samuti nende mõju, mis ulatub üha sagedamini üle nende riikide piiride, kus kõnealused õigusrikkumised toime pandi. Sellised õigusrikkumised ohustavad keskkonda ja seetõttu on vaja võtta asjakohaseid meetmeid.

               (3)

               Kogemused on näidanud, et praegused karistussüsteemid ei ole osutunud piisavalt tõhusaks, et tagada keskkonnakaitsealaste õigusaktide täielikku järgimist. Nende järgimist saab ja tuleb toetada võimalike kriminaalkaristuste kaudu, mis kujutavad endast haldussanktsioonide ja tsiviilõiguslike kompensatsioonimehhanismidega võrreldes kvalitatiivselt erinevat ühiskondlikku hukkamõistu.

               (4)

               Ühisreeglid kriminaalkuritegude osas võimaldavad kasutada tõhusaid uurimis- ja abi osutamise meetodeid nii riigisiseselt kui ka liikmesriikide vahel.

               (5)

               Tõhusa keskkonnakaitse saavutamiseks on eriline vajadus hoiatava iseloomuga karistuste järele keskkonda kahjustavate tegevuste korral, mis tavaliselt tekitavad või võivad tõenäoliselt tekitada olulist kahju õhu (sh stratosfäär), pinnase ja vee kvaliteedile, loomadele ja taimedele, sh liikide säilitamisele.

               (6)

               Õigusliku tegutsemiskohustuse täitmata jätmisel võivad olla samad tagajärjed kui aktiivsel tegevusel ja seetõttu tuleks sellisel juhul kohaldada ka vastavaid karistusi.

               (7)

               Seetõttu tuleks kogu ühenduses käsitleda sellist käitumist kriminaalkuriteona, juhul kui see on toime pandud tahtlikult või raske hooletuse tõttu.

               (8)

               Käesoleva direktiivi lisades loetletud õigusaktid sisaldavad sätteid, mille rikkumise suhtes tuleks kohaldada kriminaalõiguslikke meetmeid, et tagada keskkonnakaitsealaste eeskirjade täielik tõhusus.

               (9)

               Käesoleva direktiiviga kehtestatud kohustused on seotud üksnes käesoleva direktiivi lisades loetletud õigusaktide sätetega, mis kohustavad liikmesriike nägema kõnealuste õigusaktide rakendamisel ette keelavad sätted.

               (10)

               Käesolev direktiiv kohustab liikmesriike lisama oma siseriiklikku õigusesse kriminaalkaristused ühenduse keskkonnakaitse sätete tõsise rikkumise eest. Käesolev direktiiv ei kehtesta kohustusi seoses selliste karistuste ega muude olemasolevate õiguskaitsesüsteemide rakendamisega üksikjuhtumite puhul.

               (11)

               Käesolev direktiiv ei piira ühenduse või siseriikliku õigusega kehtestatud keskkonnakahjustuste eest muude vastutussüsteemide kohaldamist.

               (12)

               Kuna käesoleva direktiiviga sätestatakse miinimumeeskirjad, võivad liikmesriigid võtta vastu või säilitada rangemaid meetmeid, et tagada tõhusam keskkonnakaitse kriminaalõiguse kaudu. Need meetmed peavad olema kooskõlas asutamislepinguga.

               (13)

               Selleks, et komisjon saaks hinnata käesoleva direktiivi mõju, peaksid liikmesriigid esitama komisjonile teavet käesoleva direktiivi rakendamise kohta.

               (14)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt tõhusama keskkonnakaitse tagamist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning käesoleva direktiivi ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (15)

               Hilisemate keskkonnaalaste õigusaktide vastuvõtmisel tuleks vajaduse korral täpsustada, et kohaldatakse käesolevat direktiivi. Vajaduse korral tuleks artiklit 3 muuta.

               (16)

               Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse teisi, eriti Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu
   Käesoleva direktiiviga kehtestatakse kriminaalõigusega seotud meetmed, mille eesmärk on tõhusam keskkonnakaitse.
   Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

               a)

               „õigusvastane”:

                           i)

                           EÜ asutamislepingu alusel vastu võetud ja A lisas loetletud õigusaktide rikkumine või

                           ii)

                           Euratomi asutamislepinguga hõlmatud tegevuste puhul Euratomi asutamislepingu alusel vastu võetud ja B lisas loetletud õigusaktide rikkumine või

                           iii)

                           liikmesriigi sellise õigusakti, haldusakti või liikmesriigi pädeva ametiasutuse sellise otsuse rikkumine, millega kohaldatakse alapunktis i või ii osutatud ühenduse õigusakte;

               b)

               „kaitsealused looduslikud looma- ja taimeliigid”:

                           i)

                           artikli 3 punkti f kohaldamisel liigid, mis on loetletud

                                       —

                                       nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta) (3) IV lisas;

                                       —

                                       nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ (loodusliku linnustiku kaitse kohta) (4) I lisas ja millele osutatakse sama direktiivi artikli 4 lõikes 2;

                           ii)

                           artikli 3 punkti g kohaldamisel liigid, mis on loetletud nõukogu 9. detsembri 1996. aasta määruse (EÜ) nr 338/97 (looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel) (5) lisas A või lisas B;

               c)

               „kaitsealune elupaik” – liigi elupaik, mille jaoks on direktiivi 79/409/EMÜ artikli 4 lõike 1 või lõike 2 kohaselt eraldatud kaitseala, ning looduslik elupaik või liigi elupaik, mille jaoks on direktiivi 92/43/EMÜ artikli 4 lõike 4 kohaselt eraldatud erikaitseala;

               d)

               „juriidiline isik” – iga üksus, kellel on juriidilise isiku staatus vastavalt kehtivatele siseriiklikele õigusaktidele, välja arvatud riigid või avalik-õiguslikud organid, kes teostavad riigivõimu, ja avalik-õiguslikud rahvusvahelised organisatsioonid.

         Artikkel 3
   Õigusrikkumised
   Liikmesriigid tagavad, et järgmist käitumist käsitatakse kriminaalkuriteona, kui see on õigusvastane ning pannakse toime tahtlikult või vähemalt raske hooletuse tagajärjel:

               a)

               teatava koguse ainete või ioniseeriva kiirguse juhtimine või heitmine õhku, pinnasesse või vette, mis põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele;

               b)

               jäätmete kogumine, vedamine, taaskasutamine või lõppladustamine, kaasa arvatud nimetatud protsesside järelevalve ning lõppladustamiskohtade järelhooldus, ning kaasa arvatud toimingud, mida teevad vahendajad või maaklerid (jäätmehooldus), mis põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele;

               c)

               jäätmete vedu, kui kõnealune tegevus on hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta (6) artikli 2 lõikega 35 ja see toimub arvestatavas koguses, olenemata kas tegu on ühekordse veoga või mitme omavahel seotud veoga;

               d)

               käitise käitamine, milles toimub ohtlik tegevus või kus hoitakse või kasutatakse ohtlikke aineid või valmistisi ja mis põhjustab või võib põhjustada väljaspool käitist inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele;

               e)

               tuumamaterjali või muude ohtlike radioaktiivsete ainete valmistamine, töötlemine, käitlemine, kasutamine, valdamine, ladustamine, vedamine, importimine, eksportimine või lõppladustamine, mis põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele;

               f)

               kaitsealuste looduslike looma- või taimeliikide tapmine, hävitamine, omamine või äravõtmine, v.a juhul, kui tegemist ei ole arvestatava kogusega ning tegu ei mõjuta oluliselt liigi kaitsestaatust;

               g)

               kaitsealuste looduslike looma- või taimeliikidega või nende osade või neist saaduga kauplemine, v.a juhul, kui tegemist ei ole arvestatava kogusega ning tegu ei mõjuta oluliselt liigi kaitsestaatust;

               h)

               igasugune käitumine, mis põhjustab kaitsealuse elupaiga seisundi märkimisväärset kahjustamist;

               i)

               osooni kahandavate ainete tootmine, importimine, eksportimine või turustamine.

         Artikkel 4
   Kuriteole kihutamine ja sellele kaasaaitamine
   Liikmesriigid tagavad, et artiklis 3 osutatud teguviisile kihutamine ja sellele kaasaaitamine oleks karistatavad kriminaalkuriteona.
   Artikkel 5
   Karistused
   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 3 ja 4 kirjeldatud õigusrikkumistele järgneks tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristuste kohaldamine.
   Artikkel 6
   Juriidiliste isikute vastutus
   1.   Liikmesriigid tagavad, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele artiklites 3 ja 4 osutatud õigusrikkumiste eest, mille on nende kasuks toime pannud tegutsenud isik, kes on juriidilise isiku juures juhtival kohal, iseseisvalt või juriidilise isiku organi liikmena, mis põhineb

               a)

               õigusel esindada juriidilist isikut;

               b)

               õigusel teha juriidilise isiku nimel otsuseid või

               c)

               õigusel kontrollida juriidilist isikut.

         2.   Lisaks tagavad liikmesriigid, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele juhul, kui lõikes 1 osutatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolli tõttu on osutunud võimalikuks, et juriidilise isiku alluvuses olev isik on juriidilise isiku kasuks pannud toime artiklites 3 ja 4 osutatud õigusrikkumise.
   3.   Juriidiliste isikute vastutus vastavalt lõigetele 1 ja 2 ei välista kriminaalmenetlust füüsiliste isikute suhtes, kes on olnud artiklites 3 ja 4 osutatud õigusrikkumiste toimepanijad, õigusrikkumistele kaasaaitajad või kihutajad.
   Artikkel 7
   Juriidiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused
   Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et õigusrikkumise eest vastavalt artiklile 6 vastutusele võetud juriidiliste isikute suhtes kohaldataks tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi.
   Artikkel 8
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 26. detsembrit 2010.
   Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti ning nende sätete ja käesoleva direktiivi vastavustabeli.
   Artikkel 9
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 10
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 19. november 2008

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J.-P. JOUYET

      (1)  ELT C 10, 15.1.2008, lk 47.

      (2)  Euroopa Parlamendi 21. mai 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta otsus.

      (3)  EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

      (4)  EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1.

      (5)  EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

      (6)  ELT L 190, 12.7.2006, lk 1.

      A LISA
      EÜ asutamislepingu alusel vastu võetud ühenduse õigusaktid, mille rikkumine on õigusvastane tegevus käesoleva direktiivi artikli 2 punkti a alapunkti i tähenduses

                  —

                  Nõukogu 20. märtsi 1970. aasta direktiiv 70/220/EMÜ mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. (1)

                  —

                  Nõukogu 2. augusti 1972. aasta direktiiv 72/306/EMÜ sõidukite diiselmootorite heitmete vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. (2)

                  —

                  Nõukogu 16. juuni 1975. aasta direktiiv 75/439/EMÜ vanaõli kõrvaldamise kohta. (3)

                  —

                  Nõukogu 8. detsembri 1975. aasta direktiiv 76/160/EMÜ suplusvee kvaliteedi kohta. (4)

                  —

                  Nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiiv 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega. (5)

                  —

                  Nõukogu 28. juuni 1977. aasta direktiiv 77/537/EMÜ metsa- või põllumajanduslike ratastraktorite diiselmootoritest eralduvate heitmete vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. (6)

                  —

                  Nõukogu 20. veebruari 1978. aasta direktiiv 78/176/EMÜ titaandioksiiditööstuse jäätmete kohta. (7)

                  —

                  Nõukogu 21. detsembri 1978. aasta direktiiv 79/117/EMÜ, millega keelatakse teatavaid toimeaineid sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimine ja kasutamine. (8)

                  —

                  Nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiiv 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta. (9)

                  —

                  Nõukogu 22. märtsi 1982. aasta direktiiv 82/176/EMÜ kloorleeliste elektrolüüsitööstuse elavhõbedaheitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta. (10)

                  —

                  Nõukogu 26. septembri 1983. aasta direktiiv 83/513/EMÜ kaadmiumiheitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta. (11)

                  —

                  Nõukogu 8. märtsi 1984. aasta direktiiv 84/156/EMÜ muude sektorite kui kloorleeliste elektrolüüsitööstuse elavhõbedaheitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta. (12)

                  —

                  Nõukogu 28. juuni 1984. aasta direktiiv 84/360/EMÜ tööstusrajatistest lähtuva õhusaaste vastu võitlemise kohta. (13)

                  —

                  Nõukogu 9. oktoobri 1984. aasta direktiiv 84/491/EMÜ heksaklorotsükloheksaaniheitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta. (14)

                  —

                  Nõukogu 7. märtsi 1985. aasta direktiiv 85/203/EMÜ õhu kvaliteedistandardite kohta lämmastikdioksiidi suhtes. (15)

                  —

                  Nõukogu 12. juuni 1986. aasta direktiiv 86/278/EMÜ keskkonna ja eelkõige pinnase kaitsmise kohta reoveesetete kasutamisel põllumajanduses. (16)

                  —

                  Nõukogu 12. juuni 1986. aasta direktiiv 86/280/EMÜ teatavate direktiivi 76/464/EMÜ lisa I nimistusse kuuluvate ohtlike ainete heitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta. (17)

                  —

                  Nõukogu 19. märtsi 1987. aasta direktiiv 87/217/EMÜ asbestist põhjustatud keskkonnareostuse vältimise ja vähendamise kohta. (18)

                  —

                  Nõukogu 23. aprilli 1990. aasta direktiiv 90/219/EMÜ geneetiliselt muundatud mikroorganismide isoleeritud kasutamise kohta. (19)

                  —

                  Nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiiv 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta. (20)

                  —

                  Nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiiv 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta. (21)

                  —

                  Nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiiv 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest. (22)

                  —

                  Nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiiv 91/689/EMÜ ohtlike jäätmete kohta. (23)

                  —

                  Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta. (24)

                  —

                  Nõukogu 15. detsembri 1992. aasta direktiiv 92/112/EMÜ titaandioksiiditööstuse jäätmetest tuleneva saaste vähendamise ja lõpliku kõrvaldamise programmide ühtlustamise korra kohta. (25)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. juuni 1994. aasta direktiiv 94/25/EÜ väikelaevu käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta: direktiiviga 2003/44/EÜ muudetud sätted. (26)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiiv 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta. (27)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiiv 94/63/EÜ bensiini säilitamisel ja selle terminalidest teenindusjaamadesse jaotamisel lenduvate orgaaniliste ühendite (LOÜ) heitkoguste kontrollimise kohta. (28)

                  —

                  Nõukogu 23. juuli 1996. aasta direktiiv 96/49/EÜ ohtlike kaupade raudteevedu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. (29)

                  —

                  Nõukogu 16. septembri 1996. aasta direktiiv 96/59/EÜ polüklooritud bifenüülide ja polüklooritud terfenüülide (PCB/PCT) kõrvaldamise kohta. (30)

                  —

                  Nõukogu 27. septembri 1996. aasta direktiiv 96/62/EÜ välisõhu kvaliteedi hindamise ja juhtimise kohta. (31)

                  —

                  Nõukogu 9. detsembri 1996. aasta direktiiv 96/82/EÜ ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta. (32)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1997. aasta direktiiv 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. (33)

                  —

                  Nõukogu 9. detsembri 1996. aasta määrus (EÜ) nr 338/97 looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel. (34)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiiv 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist. (35)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiiv 98/70/EÜ bensiini ja diislikütuse kvaliteedi kohta. (36)

                  —

                  Nõukogu 3. novembri 1998. aasta direktiiv 98/83/EÜ olmevee kvaliteedi kohta. (37)

                  —

                  Nõukogu 11. märtsi 1999. aasta direktiiv 1999/13/EÜ teatavates toimingutes ja seadeldistes orgaaniliste lahustite kasutamise tulemusena tekkivate lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguste piiramise kohta. (38)

                  —

                  Nõukogu 22. aprilli 1999. aasta direktiiv 1999/30/EÜ vääveldioksiidi, lämmastikdioksiidi ning lämmastikoksiidide, tahkete osakeste ja plii piirtasemete kohta välisõhus. (39)

                  —

                  Nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiiv 1999/31/EÜ prügilate kohta. (40)

                  —

                  Nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiiv 1999/32/EÜ, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes. (41)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. septembri 2000. aasta direktiiv 2000/53/EÜ kasutuselt kõrvaldatud sõidukite kohta. (42)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiiv 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik. (43)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/69/EÜ benseeni ja süsinikmonooksiidide piirnormide kohta välisõhus. (44)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. detsembri 2000. aasta direktiiv 2000/76/EÜ jäätmete põletamise kohta. (45)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta määrus (EÜ) nr 2037/2000 osoonikihti kahandavate ainete kohta. (46)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiiv 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta. (47)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiiv 2001/80/EÜ teatavate suurtest põletusseadmetest õhku eralduvate saasteainete piiramise kohta. (48)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. veebruari 2002. aasta direktiiv 2002/3/EÜ välisõhu osoonisisalduse kohta. (49)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiiv 2002/95/EÜ teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes. (50)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiiv 2002/96/EÜ elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta. (51)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/107/EÜ arseeni, kaadmiumi, elavhõbeda, nikli ja polütsükliliste aromaatsete süsivesinike sisalduse kohta välisõhus. (52)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ) nr 648/2004 detergentide kohta. (53)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 850/2004 püsivate orgaaniliste saasteainete kohta. (54)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. septembri 2005. aasta direktiiv 2005/55/EÜ liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mis käsitlevad meetmeid, mida võetakse sõidukite diiselmootoritest eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete vastu ning sõidukites kasutatavatest maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavatest ottomootoritest eralduvate gaasiliste osakeste heitmete vastu. (55)

                  —

                  Komisjoni 14. novembri 2005. aasta direktiiv 2005/78/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/55/EÜ (liikmesriikide seaduste ühtlustamise kohta, mis käsitlevad meetmeid, mida võetakse sõidukite diiselmootoritest eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heidete vastu ning sõidukites kasutatavatest maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavatest ottomootoritest eralduvate gaasiliste osakeste heidete vastu) ja muudetakse selle lisasid I, II, III, IV ja VI. (56)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. veebruari 2006. aasta direktiiv 2006/7/EÜ, mis käsitleb suplusvee kvaliteedi juhtimist. (57)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. veebruari 2006. aasta direktiiv 2006/11/EÜ teatavate ühenduse veekeskkonda lastavate ohtlike ainete põhjustatava saaste kohta. (58)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiiv 2006/12/EÜ jäätmete kohta. (59)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta direktiiv 2006/21/EÜ kaevandustööstuse jäätmete käitlemise kohta. (60)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta direktiiv 2006/40/EÜ, mis käsitleb mootorsõidukite kliimaseadmetest pärit heitkoguseid. (61)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta direktiiv 2006/44/EÜ kalade elu tagamiseks kaitset või parandamist vajava magevee kvaliteedi kohta. (62)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta direktiiv 2006/66/EÜ, mis käsitleb patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid. (63)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiv 2006/118/EÜ, mis käsitleb põhjavee kaitset reostuse ja seisundi halvenemise eest. (64)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta määrus (EÜ) nr 842/2006 teatavate fluoritud kasvuhoonegaaside kohta. (65)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta. (66)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määrus (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust. (67)

                  —

                  Komisjoni 29. novembri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1418/2007, milles käsitletakse teatavate Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1013/2006 III ja IIIA lisas loetletud jäätmete väljavedu taaskasutamise eesmärgil teatavatesse riikidesse, mille suhtes ei kohaldata OECD otsust jäätmete riikidevahelise veo kontrolli kohta. (68)

                  —

                  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiiv 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta. (69)

         (1)  EÜT L 76, 6.4.1970, lk 1.

         (2)  EÜT L 190, 20.8.1972, lk 1.

         (3)  EÜT L 194, 25.7.1975, lk 23.

         (4)  EÜT L 31, 5.2.1976, lk 1.

         (5)  EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201.

         (6)  EÜT L 220, 29.8.1977, lk 38.

         (7)  EÜT L 54, 25.2.1978, lk 19.

         (8)  EÜT L 33, 8.2.1979, lk 36.

         (9)  EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1.

         (10)  EÜT L 81, 27.3.1982, lk 29.

         (11)  EÜT L 291, 24.10.1983, lk 1.

         (12)  EÜT L 74, 17.3.1984, lk 49.

         (13)  EÜT L 188, 16.7.1984, lk 20.

         (14)  EÜT L 274, 17.10.1984, lk 11.

         (15)  EÜT L 87, 27.3.1985, lk 1.

         (16)  EÜT L 181, 4.7.1986, lk 6.

         (17)  EÜT L 181, 4.7.1986, lk 16.

         (18)  EÜT L 85, 28.3.1987, lk 40.

         (19)  EÜT L 117, 8.5.1990, lk 1.

         (20)  EÜT L 135, 30.5.1991, lk 40.

         (21)  EÜT L 230, 19.8.1991, lk 1.

         (22)  EÜT L 375, 31.12.1991, lk 1.

         (23)  EÜT L 377, 31.12.1991, lk 20.

         (24)  EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

         (25)  EÜT L 409, 31.12.1992, lk 11.

         (26)  ELT L 214, 26.8.2003, lk 18.

         (27)  EÜT L 365, 31.12.1994, lk 10.

         (28)  EÜT L 365, 31.12.1994, lk 24.

         (29)  EÜT L 235, 17.9.1996, lk 25.

         (30)  EÜT L 243, 24.9.1996, lk 31.

         (31)  EÜT L 296, 21.11.1996, lk 55.

         (32)  EÜT L 10, 14.1.1997, lk 13.

         (33)  EÜT L 59, 27.2.1998, lk 1.

         (34)  EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

         (35)  EÜT L 123, 24.4.1998, lk 1.

         (36)  EÜT L 350, 28.12.1998, lk 58.

         (37)  EÜT L 330, 5.12.1998, lk 32.

         (38)  EÜT L 85, 29.3.1999, lk 1.

         (39)  EÜT L 163, 29.6.1999, lk 41.

         (40)  EÜT L 182, 16.7.1999, lk 1.

         (41)  EÜT L 121, 11.5.1999, lk 13.

         (42)  EÜT L 269, 21.10.2000, lk 34.

         (43)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1.

         (44)  EÜT L 313, 13.12.2000, lk 12.

         (45)  EÜT L 332, 28.12.2000, lk 91.

         (46)  EÜT L 244, 29.9.2000, lk 1.

         (47)  EÜT L 106, 17.4.2001, lk 1.

         (48)  EÜT L 309, 27.11.2001, lk 1.

         (49)  EÜT L 67, 9.3.2002, lk 14.

         (50)  ELT L 37, 13.2.2003, lk 19.

         (51)  ELT L 37, 13.2.2003, lk 24.

         (52)  ELT L 23, 26.1.2005, lk 3.

         (53)  ELT L 104, 8.4.2004, lk 1.

         (54)  ELT L 158, 30.4.2004, lk 7.

         (55)  ELT L 275, 20.10.2005, lk 1.

         (56)  ELT L 313, 29.11.2005, lk 1.

         (57)  ELT L 64, 4.3.2006, lk 37.

         (58)  ELT L 64, 4.3.2006, lk 52.

         (59)  ELT L 114, 27.4.2006, lk 9.

         (60)  ELT L 102, 11.4.2006, lk 15.

         (61)  ELT L 161, 14.6.2006, lk 12.

         (62)  ELT L 264, 25.9.2006, lk 20.

         (63)  ELT L 266, 26.9.2006, lk 1.

         (64)  ELT L 372, 27.12.2006, lk 19.

         (65)  ELT L 161, 14.6.2006, lk 1.

         (66)  ELT L 190, 12.7.2006, lk 1.

         (67)  ELT L 171, 29.6.2007, lk 1.

         (68)  ELT L 316, 4.12.2007, lk 6.

         (69)  ELT L 24, 29.1.2008, lk 8.

      B LISA
      Euratomi asutamislepingu alusel vastu võetud ühenduse õigusaktid, mille rikkumine on õigusvastane tegevus käesoleva direktiivi artikli 2 punkti a alapunkti ii tähenduses

                  —

                  Nõukogu 13. mai 1996. aasta direktiiv 96/29/Euratom, millega sätestatakse põhilised ohutusnormid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitsmiseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest. (1)

                  —

                  Nõukogu 22. detsembri 2003. aasta direktiiv 2003/122/Euratom kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate ja omanikuta kiirgusallikate kontrollimise kohta. (2)

                  —

                  Nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/117/Euratom radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse vedude järelevalve ja kontrolli kohta. (3)

         (1)  EÜT L 159, 29.6.1996, lk 1.

         (2)  ELT L 346, 31.12.2003, lk 57.

         (3)  ELT L 337, 5.12.2006, lk 21.


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/40/EL, 12. august 2013 , milles käsitletakse infosüsteemide vastu suunatud ründeid ja millega asendatakse nõukogu raamotsus 2005/222/JSK

text:
               14.8.2013

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 218/8

         EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2013/40/EL,
   12. august 2013,
   milles käsitletakse infosüsteemide vastu suunatud ründeid ja millega asendatakse nõukogu raamotsus 2005/222/JSK
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 83 lõiget 1,
   võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
   olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
   toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Käesoleva direktiivi eesmärkideks on ühtlustada liikmesriikide kriminaalõigust infosüsteemide vastu suunatud rünnete valdkonnas, kehtestada miinimumeeskirjad kuritegude määratlemise ja asjakohaste sanktsioonide kohta ning tõhustada koostööd pädevate asutuste, sealhulgas liikmesriikide politsei- ja muude spetsialiseeritud õiguskaitseasutuste ning liidu pädevate spetsialiseeritud asutuste ja organite (näiteks Eurojust, Europol, Europolis asuv ELi küberkuritegevuse keskus ning Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet (ENISA)) vahel.

               (2)

               Infosüsteemid on liidu poliitilise, sotsiaalse ja majandusliku koostoimimise oluline osa. Ühiskond sõltub sellistest süsteemidest suurel määral ja üha enam. Kõnealuste süsteemide tõrgeteta toimimine ja turvalisus liidus on siseturu ning konkurentsivõimelise ja innovaatilise majanduse arengu seisukohalt äärmiselt oluline. Infosüsteemide kaitse asjakohase taseme tagamine peaks olema osa tulemuslikust ja terviklikust ennetusmeetmete raamistikust, mis toetab kriminaalõiguslikku reageerimist küberkuritegevusele.

               (3)

               Infosüsteemide vastu suunatud, eelkõige organiseeritud kuritegevusega seonduvate rünnete oht nii liidus kui ka kogu maailmas aina suureneb ning seega mure infosüsteemide kui liikmesriikide ja liidu elutähtsa infrastruktuuri osa vastu suunatud võimalike terrori- või poliitiliselt ajendatud rünnakute pärast kasvab. See ohustab nii infoühiskonna turvalisemaks muutmist kui ka vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala saavutamist ning nõuab seega liidu tasandi meedet ning tõhusamat koostööd ja koordineerimist rahvusvahelisel tasandil.

               (4)

               Liidus on hulk elutähtsaid infrastruktuure, mille kahjustada saamisel või hävimisel oleks olulised piiriülesed mõjud. Vajadusest suurendada liidus elutähtsate infrastruktuuride kaitsevõimet on muutunud ilmseks, et küberrünnakute vastaseid meetmeid tuleks täiendada rangete kriminaalkaristustega, mis kajastavad selliste rünnakute raskusastet. Elutähtsa infrastruktuurina võib käsitada liikmesriikides asuvat vara, süsteemi või selle osa (näiteks elektrijaamad, transpordivõrgud ja valitsusvõrgud), mis on hädavajalik eluliselt tähtsate ühiskondlike toimingute, rahvatervise, turvalisuse, julgeoleku, majandusliku ja sotsiaalse heaolu toimimiseks ning mille kahjustada saamine või hävimine mõjutaks nimetatud funktsioonide häirumise tulemusena oluliselt liikmesriiki.

               (5)

               On tõendeid, et üha ohtlikumaid ja korduvaid suuremahulisi küberründeid suunatakse järjest enam infosüsteemide vastu, mis on sageli liikmesriikidele või avaliku või erasektori toimimise seisukohalt äärmiselt olulised. Selle tendentsiga kaasneb üha keerukamate meetodite arendamine, nagu näiteks nn robotivõrkude loomine ja kasutamine, mis hõlmab kuriteo mitmeid etappe, mis ka eraldiseisvalt kujutavad endast tõsist riski üldistele huvidele. Käesoleva direktiivi üheks eesmärgiks on kehtestada kriminaalkaristused seoses „robotivõrgu” loomisega, kus luuakse kaugkontroll märkimisväärse arvu arvutite üle sel teel, et nakatatakse eesmärgipäraste küberrünnakute abil kõnealused arvutid kurivaraga. Pärast „robotivõrgu” loomist saab moodustuva nakatatud arvutite võrgu aktiveerida arvutikasutaja teadmata, et panna toime suuremahulise küberrünnaku, mis üldjuhul võib põhjustada suurt kahju, nagu sellele on osutatud käesolevas direktiivis. Liikmesriikidel peaks vastavalt oma riiklikule õigusele ja praktikale olema võimalik määratleda suure kahju mõiste, nagu märkimisväärse tähtsusega avalike teenuste osutamise häirimine või suure rahalise kahju või isikuandmete või tundliku teabe kaotsimineku põhjustamine.

               (6)

               Suuremahulised küberründed võivad tekitada märkimisväärset majanduslikku kahju nii infosüsteemide ja sidevõrkude töö katkemise kui ka oluliste ärialaste salajaste andmete või muude andmete kadumise või muutumise näol. Erilist tähelepanu tuleks pöörata suuremahuliste küberrünnetega seonduvate ohtude alase teadlikkuse suurendamisele uuenduslike väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate seas, kelle sõltuvus infosüsteemide nõuetekohasest toimimisest ja kättesaadavusest on suurem ning kellel on sageli vähem võimalusi panustada infoturbesse, ja nende nõrkade kohtade kohta selliste küberrünnetega seoses.

               (7)

               Ühised eeskirjad selles valdkonnas on olulised tagamaks liikmesriikides järjekindlat lähenemisviisi käesoleva direktiivi kohaldamisel.

               (8)

               Tuleb tagada ühine lähenemisviis kuriteokoosseisu suhtes, kriminaliseerides selleks kõikjal liidus ebaseadusliku infosüsteemi sisenemise, ebaseadusliku süsteemi häirimise, ebaseadusliku andmetesse sekkumise ja teabe ebaseadusliku pealtkuulamise.

               (9)

               Pealtkuulamine hõlmab teabe sisu kuulamist, jälgimist või seiret ning andmete sisu hankimist kas vahetult – infosüsteemidesse sisenemise ja nende kasutamise teel – või kaudselt – tehniliste vahendite abil elektrooniliste pealtkuulamisseadmete kasutamise teel –, kuid ei pea tingimata eeltooduga piirduma.

               (10)

               Liikmesriigid peaksid kehtestama karistused infosüsteemide vastu suunatud rünnete eest. Need karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad ning peaksid hõlmama vabadusekaotust ja/või rahalisi karistusi.

               (11)

               Käesoleva direktiiviga sätestatakse kriminaalkaristused vähemalt oluliste juhtumite puhul. Liikmesriikidel peaks olema vastavalt oma riiklikule õigusele ja praktikale võimalik määratleda vähem olulise juhtumi mõiste. Juhtumit võidakse käsitada vähem olulisena näiteks siis, kui kuriteoga põhjustatud kahju ja/või oht avalikele või erahuvidele, näiteks arvutisüsteemi või arvutiandmete puutumatusele, või isiku puutumatusele, õigustele või muudele huvidele, ei ole märkimisväärne või ei ole sellise iseloomuga, et kriminaalkaristuse kohaldamine õigusaktidega sätestatud piirmäärade raames või kriminaalvastutuse kohaldamine oleks vajalik.

               (12)

               Küberrünnakutest tulenevate ohtude ja riskide ning nendega seonduvate infosüsteemide nõrkade kohtade identifitseerimine ja nendest teatamine on oluline osa tulemuslikust küberrünnakute ärahoidmisest ja neile reageerimisest ning infosüsteemide küberturbe parandamisest. Kõnealuse eesmärgi saavutamiseks võiks anda stiimuleid turvaaukudest teatamiseks. Liikmesriigid peaksid püüdma luua võimalusi turvaaukude seaduslikuks tuvastamiseks ja nendest teatamiseks.

               (13)

               Asjakohane on näha ette keskmisest rangemad karistused juhuks, kui infosüsteemide vastu suunatud ründe on toime pannud kuritegelik ühendus, nagu see on määratletud nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta raamotsuses 2008/841/JSK (organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kohta), (3) kui küberrünne on suuremahuline ja mõjutab märkimisväärset arvu infosüsteeme, sealhulgas kui selle eesmärgiks on luua „robotivõrk”, või kui küberrünne põhjustab suurt kahju, sealhulgas kui see pannakse toime „robotivõrgu” abil. Samuti on asjakohane näha ette keskmisest rangemad karistused juhuks, kui selline rünne on suunatud liikmesriikide või liidu elutähtsa infrastruktuuri vastu.

               (14)

               Küberkuritegevuse vastase võitluse integreeritud lähenemisviisi täiendavaks oluliseks elemendiks on tõhusate meetmete kehtestamine identiteedivarguse ja teiste identiteediga seonduvate kuritegude vastu. Kõnealuse kriminaalse käitumise suhtes liidu tasandil meetmete võtmise vajadust tuleks samuti analüüsida ulatusliku horisontaalse liidu vahendi loomise vajaduse hindamise kontekstis.

               (15)

               Nõukogu 27.–28. novembri 2008. aasta järeldustes märgiti, et liikmesriigid ja komisjon peaksid välja töötama uue strateegia, võttes arvesse Euroopa Nõukogu 2001. aasta küberkuritegevuse konventsiooni. Nimetatud konventsiooniga on kehtestatud küberkuritegevuse, sealhulgas infosüsteemide vastu suunatud rünnete vastase võitluse õiguslik raamistik. Käesolev direktiiv tugineb nimetatud konventsioonile. Tuleks pidada esmatähtsaks, et kõik liikmesriigid viiksid võimalikult kiiresti lõpule konventsiooni ratifitseerimise protsessi.

               (16)

               Arvestades rünnete erinevaid toimepaneku viise ning tark- ja riistvara kiiret arengut, viidatakse käesolevas direktiivis vahenditele, mille abil on võimalik käesolevas direktiivis loetletud kuritegusid toime panna. Nende vahendite all mõistetakse näiteks kurivara, sealhulgas sellist kurivara, mille abil on võimalik luua robotivõrke, mida kasutatakse küberrünnete toimepanemiseks. Juhul kui selline vahend on käesolevas direktiivis sätestatud kuritegude toimepanemiseks sobiv või eriti sobiv, võib ta siiski olla toodetud õiguspärasel eesmärgil. Et vältida kriminaliseerimist juhul, kui sellised vahendid on toodetud ja turule viidud õiguspärastel eesmärkidel, näiteks infotehnoloogiatoodete usaldusväärsuse või infosüsteemide turvalisuse testimiseks, ei ole piisav, kui isikul on üldine kavatsus, tal peab olema otsene tahtlus kasutada neid vahendeid ühe või mitme käesolevas direktiivis sätestatud kuriteo toimepanemiseks.

               (17)

               Käesoleva direktiiviga ei nähta ette kriminaalvastutust juhul, kui on täidetud käesolevas direktiivis loetletud kuritegude objektiivsed kriteeriumid, kuid tegu on sooritatud kuritegeliku kavatsuseta, näiteks kui isik ei ole teadlik, et infosüsteemi sisenemine ei ole lubatud, või infosüsteemide volitatud testimise või kaitsmise korral, näiteks kui ettevõte või müüja on teinud isikule ülesandeks testida oma turbesüsteemi tugevust. Käesoleva direktiiviga ei nähta ette kriminaalvastutust, mis tuleneks lepingulistest kohustustest või kokkulepetest infosüsteemidesse sisenemise piiramiseks kasutajapoliitika või teenuste tingimuste abil või töövaidlustest, mis tulenevad tööandja infosüsteemidesse sisenemisest ja nende kasutamisest eraotstarbel, ning tekiks juhul kui sellistele tingimustele vastavat sisenemist käsitatakse mittelubatuna, mis oleks ka kriminaalmenetluse alustamise ainus alus. Käesoleva direktiiviga ei piirata siseriiklike ja liidu õigusaktidega sätestatud juurdepääsuõigust teabele, samas ei saa direktiivi käsitada õigustusena ebaseaduslikule või omavolilisele juurdepääsule teabele.

               (18)

               Küberrünnakuid võivad hõlbustada erinevad asjaolud, näiteks kui kuriteo toimepanijal on tööülesannete täitmisel juurdepääs mõjutatud infosüsteemidele omastele turbesüsteemidele. Selliseid asjaolusid tuleks asjakohaselt arvesse võtta siseriikliku õiguse kontekstis ja kriminaalmenetluse käigus.

               (19)

               Liikmesriigid peaksid oma siseriiklikus õiguses nägema ette raskendavad asjaolud kooskõlas nende õigussüsteemis raskendavaid asjaolusid reguleerivate eeskirjadega. Liikmesriigid peaksid tagama, et kõnealused raskendavad asjaolud on kohtunikele kaalumiseks teada õigusrikkujatele karistuse määramisel. Kohtuniku kaalutlusõigusse jääb kõnealuste asjaolude hindamine koos konkreetse juhtumi teiste faktidega.

               (20)

               Käesoleva direktiiviga ei sätestata tingimusi jurisdiktsiooni teostamiseks selles viidatud kuritegude üle, näiteks ohvri avaldus õigusrikkumise toimepanemise asukohas, õigusrikkumise toimepanemise asukohariigi avaldus, või asjaolu, et õigusrikkumise toimepanijale ei ole esitatud süüdistust õigusrikkumise toimepanemise asukohas.

               (21)

               Käesoleva direktiivi raames on liikmesriigid ja kolmandad riigid ning nende avalik-õiguslikud organid jätkuvalt kohustatud täielikult tagama inimõiguste ja põhivabaduste austamise vastavalt kehtivatele liidu ja rahvusvahelistele kohustustele.

               (22)

               Käesoleva direktiiviga tugevdatakse võrgustike, näiteks G8 või teabevahetuseks loodud Euroopa Nõukogu seitse päeva nädalas ööpäev läbi töötavate kontaktpunktide võrgustiku tähtsust. Sellised kontaktpunktid peaksid suutma anda tõhusat abi, millega lihtsustatakse näiteks olemasoleva asjakohase teabe vahetamist ja tehnilist nõustamist või õigusteabe andmist seoses infosüsteemide ja seonduvate andmetega seotud kuritegude uurimise või menetlusega, kaasates taotlevaid liikmesriike. Võrgustike sujuvaks toimimiseks peaks iga kontaktpunkt olema suuteline pidama sidet teise liikmesriigi kontaktpunktiga, tehes seda muu hulgas koolituse läbinud ja asjakohase varustusega töötajate abil. Arvestades suuremahuliste küberrünnakute leviku võimalikku kiirust, peaksid liikmesriigid olema võimelised viivitamata vastama nimetatud kontaktpunktide võrgustiku kaudu esitatud kiireloomulistele taotlustele. Sellistel juhtudel võib olla otstarbekas, et koos teabenõudega luuakse telefonikontakt tagamaks, et nõude saanud liikmesriik menetleb seda kiiresti ja et tagasisidet antakse kaheksa tunni jooksul.

               (23)

               Ühelt poolt riigiasutuste ning teiselt poolt erasektori ja kodanikuühiskonna vaheline koostöö on infosüsteemide vastu suunatud rünnete vältimiseks ja nende vastu võitlemiseks väga oluline. Tõhustada ja parandada tuleb koostööd teenuseosutajate, tootjate, õiguskaitseasutuste ja kohtuorganite vahel, järgides samas täielikult õigusriigi põhimõtteid. Selline koostöö võib hõlmata teenuseosutajate poolset toetust, mida antakse, et aidata säilitada võimalikke tõendeid, anda õigusrikkumise toimepanijate tuvastamisele kaasa aitavat teavet ning viimase võimalusena, et täielikult või osaliselt sulgeda või lõpetada infosüsteemid või funktsioonid, mis on kas nakatatud või mida on kasutatud ebaseaduslikel eesmärkidel, tehes seda kooskõlas siseriikliku õiguse ja tavadega. Liikmesriigid peaksid samuti kaaluma koostöö- ja partnerlusvõrgustike loomist teenuseosutajate ja tootjatega, et vahetada teavet, mis seondub käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate kuritegudega.

               (24)

               Olemas on vajadus koguda võrreldavaid andmeid käesolevas direktiivis osutatud kuritegude kohta. Selleks et saada parem ülevaade küberkuritegevuse probleemist ning võrgu- ja infoturbe olukorrast liidus ning aidata seeläbi kaasa senisest tõhusamate lahenduste väljatöötamisele, tuleks pädevatele spetsialiseeritud liidu asutustele, näiteks Europolile ja ENISA-le, edastada asjakohane teave, võttes arvesse nende ülesandeid ja teabevajadusi. Liikmesriigid peaksid Europolile ja Europolis asuvale ELi küberkuritegevuse keskusele edastama teavet õigusrikkumiste toimepanijate töömeetodite kohta, et viia läbi küberkuritegevuse ohtude hindamised ja strateegilised analüüsid vastavalt nõukogu 6. aprilli 2009. aasta otsusele 2009/371/JSK (millega asutatakse Euroopa Politseiamet (Europol)) (4). Teabe edastamine võib hõlbustada teadmiste suurendamist praegustest ja tulevastest ohtudest ning seeläbi toetada otsustusprotsessi asjakohasemaks ja sihipärasemaks muutmist infosüsteemide vastu suunatud rünnete vastu võitlemise ja nende vältimise valdkonnas.

               (25)

               Komisjon peaks esitama aruande direktiivi kohaldamise kohta ning vajalikud seadusandlikud ettepanekud, mille tõenäoliseks tulemuseks on käesoleva direktiivi reguleerimisala laienemine, võttes arvesse arenguid küberkuritegevuse valdkonnas. Sellised arengud võivad hõlmata tehnoloogilist arengut, näiteks mis võimaldab tõhusamat tegevust infosüsteemide vastu suunatud rünnete tõrjumise valdkonnas või võimaldab selliseid ründeid ära hoida või viia nende mõju miinimumini. Sel eesmärgil peaks komisjon võtma arvesse olemasolevaid analüüse ja aruandeid, mille on koostanud asjaomased osapooled, eelkõige Europol ja ENISA.

               (26)

               Tulemuslikuks võitluseks küberkuritegevuse vastu on vaja suurendada infosüsteemide vastupidavust, et neid paremini küberrünnakute vastu kaitsta, ning võtta selleks sobivad meetmed. Liikmesriigid peaksid võtma vajalikke meetmeid, et kaitsta infosüsteeme, mis on osa nende elutähtsatest infrastruktuuridest, küberrünnakute eest; kõnealuste meetmete osaks peaks olema liikmesriikide infosüsteemide ja nendega seotud andmete kaitsmine. Küberkuritegevuse vastase tulemusliku võitluse tervikliku lähenemisviisi oluline osa on see, et juriidilised isikud tagavad infosüsteemide kaitse ja turvalisuse piisava taseme, näiteks seoses avalikult kättesaadavate elektrooniliste sideteenuste osutamisega, tehes seda kooskõlas liidu kehtivate õigusaktidega, mis käsitlevad eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet ning andmekaitset. Tuleks tagada asjakohane kaitsetase mõistlikult tuvastatavate ohtude ja puuduste puhul, tehes seda vastavalt viimastele suundumustele konkreetsetes sektorites ning konkreetsetele andmetöötluse olukordadele. Sellise kaitse kulud ja koormus peaksid olema proportsionaalsed mõjutatud süsteemidele küberrünnaku poolt põhjustatavate tõenäoliste kahjustustega. Liikmesriike innustatakse võtma asjakohaseid meetmeid, millega kehtestatakse nende siseriiklikus õiguses vastutus, mida kohaldatakse nende juriidiliste isikute suhtes, kes ilmselgelt ei ole taganud kaitse asjakohast taset küberrünnakute eest.

               (27)

               Märkimisväärsed lüngad ja erinevused liikmesriikide infosüsteemide vastu suunatud rünnete valdkonna õigusaktides ja kriminaalmenetlustes võivad takistada organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi vastast võitlust ning raskendada tõhusat politsei- ja õigusalast koostööd kõnealuses valdkonnas. Tänapäevaste infosüsteemide riikidevahelise ja piirideta olemuse tõttu on selliste süsteemide vastu suunatud rünnetel piiriülene mõõde, mis rõhutab kiireloomulist vajadust asjaomase valdkonna kriminaalõiguse edasise ühtlustamise järele. Lisaks sellele peaks nõukogu 30. novembri 2009. aasta raamotsuse 2009/948/JSK (kohtualluvuskonflikti vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses) (5) nõuetekohane rakendamine ja kohaldamine hõlbustama infosüsteemide vastu suunatud rünnete eest süüdistuse esitamise kooskõlastamist. Samuti peaksid liikmesriigid koostöös liiduga püüdma parandada rahvusvahelist koostööd infosüsteemide, arvutivõrkude ja arvutiandmete turvalisuse valdkonnas. Kõikide andmevahetust käsitlevate rahvusvaheliste lepingute puhul tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta andmete edastamise ja säilitamise turvalisust.

               (28)

               Pädevate õiguskaitseasutuste ja kohtuorganite vahelise koostöö parandamine üle kogu liidu on ülioluline, et tulemuslikult võidelda küberkuritegevuse vastu. Selles kontekstis tuleks innustada suuremaid jõupingutusi asjakohaste asutuste piisava koolitamise alal, et suurendada küberkuritegevusest ja selle mõjust arusaamist ning tõhustada koostööd ja parimate tavade vahetamist, näiteks pädevate spetsialiseeritud liidu asutuste ja organite kaudu. Sellise koolituse eesmärgiks peaks muu hulgas olema teadlikkuse suurendamine erinevate riikide õigussüsteemidest, võimalikest eeluurimise käigus tekkida võivatest õiguslikest ja tehnilistest probleemidest ning pädevuste jaotusest asjakohaste siseriiklike asutuste vahel.

               (29)

               Käesoleva direktiiviga austatakse inimõigusi ja põhivabadusi ning järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis tunnustatud põhimõtteid, sealhulgas isikuandmete kaitset, eraelu puutumatust, sõna- ja teabevabadust, õigust õiglasele kohtulikule arutamisele, süütuse presumptsiooni ja kaitseõigust ning kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet. Eelkõige on käesoleva direktiivi eesmärk tagada nimetatud õiguste ja põhimõtete täielik austamine ja sellest tuleb direktiivi järgimisel ka lähtuda.

               (30)

               Isikuandmete kaitse on ELi toimimise lepingu artikli 16 lõike 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 8 kohaselt põhiõigus. Seetõttu peab käesoleva direktiivi rakendamise raames aset leidev isikuandmete töötlemine olema täielikus vastavuses asjakohaste andmekaitsealaste liidu õigusaktidega.

               (31)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 kohaselt on kõnealused liikmesriigid teatanud oma soovist osaleda käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

               (32)

               Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

               (33)

               Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt infosüsteemide vastu suunatud rünnete eest tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristuste kehtestamist kõikides liikmesriikides ning kohtuasutuste ja muude pädevate asutuste koostöö parandamist ja soodustamist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning neid on nende ulatuse või mõju tõttu parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

               (34)

               Käesoleva direktiivi eesmärk on muuta ja laiendada nõukogu 24. veebruari 2005. aasta raamotsuse 2005/222/JSK (infosüsteemide vastu suunatud rünnete kohta) (6) sätteid. Kuna tehtavad muudatused on arvukad ja sisulised, siis tuleks raamotsus 2005/222/JSK selguse huvides täielikult asendada käesoleva direktiivi vastuvõtmises osalevate liikmesriikide suhtes,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Sisu
   Käesoleva direktiiviga kehtestatakse miinimumeeskirjad infosüsteemide vastu suunatud rünnete valdkonna kriminaalkuritegude ja karistuste määratlemise kohta. Samuti on direktiivi eesmärk hõlbustada selliste kuritegude ärahoidmist ja arendada koostööd kohtuorganite ja muude pädevate asutuste vahel.
   Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
   a)   „infosüsteem”– seade või omavahel ühendatud või seotud seadmete rühm, mille hulgast üks või mitu seadet töötlevad vastavalt programmile automaatselt arvutiandmeid; samuti nimetatud seadme või seadmete rühma salvestatud, töödeldud, välja võetud või edastatud arvutiandmed, mis on vajalikud kõnealuse seadme või seadmete rühma toimimiseks, kasutamiseks, kaitseks ja hoolduseks;
   b)   „arvutiandmed”– faktide, teabe või mõistete esitamine infosüsteemis töötlemiseks sobivas vormis, sealhulgas programm, mille abil saab infosüsteemi panna ülesannet täitma;
   c)   „juriidiline isik”– üksus, millel on vastavalt kohaldatavale õigusele juriidilise isiku staatus, välja arvatud liikmesriigid, kolmandad riigid või riigivõimu teostavad avalik-õiguslikud asutused või avalik-õiguslikud rahvusvahelised organisatsioonid;
   d)   „õigusliku aluseta”– toiming, mis ei ole lubatud süsteemi või selle osa omaniku või selle suhtes muu õiguse valdaja poolt, või millega rikutakse riiklikke õigusakte.
   Artikkel 3
   Ebaseaduslik sisenemine infosüsteemi
   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et tahtlikult ja õigusliku aluseta sisenemine infosüsteemi või selle osasse, kui selline sisenemine rikub mõnda turvameedet, on vähemalt raskemate juhtumite puhul kriminaalkorras karistatav.
   Artikkel 4
   Ebaseaduslik süsteemi häirimine
   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et tahtlikult ja õigusliku aluseta infosüsteemi töö tõsine takistamine või katkestamine arvutiandmete sisestamise, edastamise, kahjustamise, kustutamise, rikkumise, muutmise või sulustamise või ligipääsmatuks muutmise teel on vähemalt raskemate juhtumite puhul kriminaalkorras karistatav.
   Artikkel 5
   Ebaseaduslik andmetesse sekkumine
   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et tahtlikult ja õigusliku aluseta infosüsteemis olevate arvutiandmete kustutamine, kahjustamine, rikkumine, muutmine või sulustamine või ligipääsmatuks muutmine on vähemalt raskete juhtumite puhul kriminaalkorras karistatav.
   Artikkel 6
   Teabe ebaseaduslik pealtkuulamine
   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et infosüsteemi, sellest infosüsteemist või selle infosüsteemi piires, sealhulgas infosüsteemi elektromagnetkiirguse abil mitteavalikult edastatavate arvutiandmete tahtlik ja õigusliku aluseta pealtkuulamine tehniliste vahendite abil on vähemalt raskemate juhtumite puhul kriminaalkorras karistatav.
   Artikkel 7
   Kuriteo toimepanemisel kasutatud vahendid
   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et järgmiste seadmete tahtlik tootmine, müük, kasutamiseks hankimine, importimine, levitamine või muul viisil kättesaadavaks tegemine õigusliku aluseta ja kavatsusega kasutada seda eesmärgiga panna toime mõni artiklites 3–6 osutatud kuritegu, on vähemalt raskemate juhtumite puhul kriminaalkorras karistatav:

               a)

               arvutiprogramm, mis on loodud või kohandatud eelkõige artiklites 3–6 osutatud kuritegude toimepanemiseks;

               b)

               arvuti salasõna, juurdepääsukood või samalaadsed andmed, mille abil on võimalik siseneda infosüsteemi või selle osasse.

         Artikkel 8
   Kuriteole kihutamine, kaasaaitamine ja kuriteokatse
   1.   Liikmesriik tagab, et artiklites 3–7 osutatud kuritegude toimepanemisele kihutamine või kaasaaitamine on kriminaalkorras karistatav.
   2.   Liikmesriik tagab, et artiklites 4 ja 5 osutatud kuriteokatse on kriminaalkorras karistatav.
   Artikkel 9
   Karistused
   1.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 3–8 osutatud kuritegude eest karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristustega.
   2.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 3–7 osutatud kuritegude eest määratakse karistus, mille maksimummäär on vähemalt kaheaastane vangistus, seda vähemalt raskemate juhtumite puhul.
   3.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 4 ja 5 osutatud kuritegude tahtliku toimepanemise eest määratakse karistus, mille maksimummäär on vähemalt kolmeaastane vangistus, kui arvestatavat hulka infosüsteeme on mõjutatud sellise artiklis 7 osutatud vahendi kasutamise teel, mis on loodud või kohandatud eelkõige kuriteo toimepanemiseks.
   4.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 4 ja 5 osutatud kuritegude eest määratakse karistus, mille maksimummäär on vähemalt viieaastane vangistus, kui

               a)

               need on toime pandud raamotsuses 2008/841/JSK määratletud kuritegeliku ühenduse raames, sõltumata selles sätestatud karistusmäärast;

               b)

               need põhjustavad rasket kahju või

               c)

               need on toime pandud elutähtsa infrastruktuuri infosüsteemi vastu.

         5.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et kui artiklites 4 ja 5 osutatud kuriteod pannakse toime teise isiku isikuandmete väärkasutamise teel, eesmärgiga võita kolmanda isiku usaldus, ning tekitatakse seeläbi kahju tegeliku identiteedi omanikule, võib seda siseriikliku õiguse kohaselt käsitada raskendava asjaoluna, välja arvatud juhul, kui need asjaolud kuuluvad teise siseriikliku õiguse alusel karistatava kuriteo koosseisu.
   Artikkel 10
   Juriidilise isiku vastutus
   1.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et juriidilist isikut saab vastutusele võtta artiklites 3–8 osutatud kuritegude eest, mille on tema kasuks toime pannud eraisikuna või juriidilise isiku organi liikmena tegutsenud isik, kes on juriidilise isiku juures juhtival kohal ühel järgmistest alustest:

               a)

               õigus esindada juriidilist isikut;

               b)

               õigus teha juriidilise isiku nimel otsuseid;

               c)

               õigus kontrollida juriidilist isikut.

         2.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et juriidilist isikut saab vastutusele võtta juhul, kui lõikes 1 osutatud isiku järelevalve või kontrolli puudumine võimaldas kõnealuse juriidilise isiku alluvuses oleval isikul panna tema kasuks toime mõne artiklites 3–8 osutatud kuriteo.
   3.   Juriidilise isiku lõigete 1 ja 2 kohane vastutus ei vabasta kriminaalmenetlusest füüsilist isikut, kes on mõne artiklites 3–8 osutatud kuriteo täideviija, sellele kihutaja või sellele kaasaaitaja.
   Artikkel 11
   Juriidilise isiku suhtes kohaldatavad karistused
   1.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 10 lõike 1 kohaselt vastutusele võetud juriidilise isiku suhtes kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi, mille hulka kuuluvad kriminaalõiguslikud või muud trahvid ning võivad kuuluda näiteks:

               a)

               riiklike hüvitiste või abi saamise õigusest ilmajätmine;

               b)

               ajutine või alaline ettevõtluskeeld;

               c)

               kohtuliku järelevalve alla võtmine;

               d)

               sundlõpetamine;

               e)

               kuriteo toimepanekuks kasutatud üksuste ajutine või lõplik sulgemine.

         2.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 10 lõike 2 kohaselt vastutusele võetud juriidilise isiku suhtes kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi või muid meetmeid.
   Artikkel 12
   Jurisdiktsioon
   1.   Liikmesriik kehtestab oma jurisdiktsiooni artiklites 3–8 osutatud kuritegude suhtes, kui kuritegu on pandud toime:

               a)

               osaliselt või tervikuna tema territooriumil või

               b)

               asjaomase liikmesriigi kodaniku poolt, vähemalt juhtudel, kui seda käsitatakse toimepanemise asukohas kuriteona.

         2.   Jurisdiktsiooni kehtestamisel kooskõlas lõike 1 punktiga a tagab liikmesriik, et tal on jurisdiktsioon, kui

               a)

               teo toimepanija viibib kuriteo toimepanemise ajal füüsiliselt tema territooriumil, olenemata sellest, kas kuritegu on suunatud selle liikmesriigi territooriumil asuva infosüsteemi vastu või mitte, või

               b)

               kuritegu on suunatud tema territooriumil asuva infosüsteemi vastu, olenemata sellest, kas teo toimepanija viibib kuriteo toimepanemise ajal selle liikmesriigi territooriumil või mitte.

         3.   Liikmesriik teatab komisjonile, kui ta otsustab kehtestada jurisdiktsiooni artiklites 3–8 osutatud kuriteo suhtes, mis pannakse toime väljaspool tema territooriumi, sealhulgas kui

               a)

               kuriteo toimepanija peamine elukoht asub tema territooriumil või

               b)

               kuritegu on toime pandud tema territooriumil asutatud juriidilise isiku kasuks.

         Artikkel 13
   Teabevahetus
   1.   Liikmesriik tagab, et artiklites 3–8 osutatud kuritegudega seotud teabe vahetamiseks on liikmesriigis olemas toimiv riiklik kontaktpunkt ning et liikmesriik kasutab olemasolevat operatiivsete kontaktpunktide võrgustikku, mis töötab seitse päeva nädalas ööpäev läbi. Samuti tagab liikmesriik menetlused, mis võimaldavad pädeval asutusel kiireloomuliste abitaotluste puhul teatada hiljemalt kaheksa tunni jooksul taotluse kättesaamisest vähemalt seda, kas abitaotlusele vastatakse, ning selle vastuse vormi ja eeldatava vastamise aja.
   2.   Liikmesriik teatab komisjonile oma määratud lõikes 1 osutatud kontaktpunktist. Komisjon edastab selle teabe teistele liikmesriikidele ning liidu pädevatele spetsialiseeritud asutustele ja organitele.
   3.   Liikmesriik võtab vajalikud meetmed, millega tagatakse asjakohaste aruandlusmooduste olemasolu, millega lihtsustatakse artiklites 3–6 osutatud kuritegude kohta aruannete esitamist pädevatele siseriiklikele asutustele põhjendamatu viivituseta.
   Artikkel 14
   Järelevalve ja statistika
   1.   Liikmesriik tagab süsteemi artiklites 3–7 osutatud kuritegusid käsitlevate statistiliste andmete salvestamiseks, koostamiseks ja esitamiseks.
   2.   Lõikes 1 osutatud statistika hõlmab vähemalt olemasolevaid andmeid liikmesriikide poolt registreeritud, artiklites 3–7 osutatud kuritegude arvu kohta ja selliste isikute arvu kohta, kellele on esitatud süüdistus ja kes on süüdi mõistetud artiklites 3–7 osutatud kuritegude eest.
   3.   Liikmesriik edastab käesoleva artikli kohaselt kogutud andmed komisjonile. Komisjon tagab statistiliste aruannete koondülevaate avaldamise ja esitamise liidu pädevatele spetsialiseeritud asutustele ja organitele.
   Artikkel 15
   Raamotsuse 2005/222/JSK asendamine
   Raamotsus 2005/222/JSK asendatakse käesoleva direktiivi vastuvõtmises osalevate liikmesriikide suhtes, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud raamotsuse liikmesriigi õigusesse ülevõtmise tähtajaga.
   Käesoleva direktiivi vastuvõtmises osalevate liikmesriikide suhtes käsitatakse viiteid raamotsusele 2005/222/JSK viidetena käesolevale direktiivile.
   Artikkel 16
   Liikmesriigi õigusesse ülevõtmine
   1.   Liikmesriik jõustab käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 4. septembriks 2015.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile meetmete teksti, millega võetakse riiklikku õigusse üle käesolevast direktiivist tulenevad kohustused.
   3.   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   Artikkel 17
   Aruandlus
   Komisjon esitab hiljemalt 4. septembriks 2017 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, milles hinnatakse, millises ulatuses on liikmesriigid võtnud käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikke meetmeid, ning millele vajaduse korral lisatakse seadusandlikud ettepanekud. Komisjon võtab ka arvesse tehnilisi ja õiguslikke arenguid küberkuritegevuse valdkonnas, eelkõige käesoleva direktiivi reguleerimisala osas.
   Artikkel 18
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 19
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas aluslepingutega.

      Brüssel, 12. august 2013

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         M. SCHULZ

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  ELT C 218, 23.7.2011, lk 130.

      (2)  Euroopa Parlamendi 4. juuli 2013. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 22. juuli 2013. aasta otsus.

      (3)  ELT L 300, 11.11.2008, lk 42.

      (4)  ELT L 121, 15.5.2009, lk 37.

      (5)  ELT L 328, 15.12.2009, lk 42.

      (6)  ELT L 69, 16.3.2005, lk 67.