title: Nõukogu direktiiv, 7. veebruar 1983, millega muudetakse direktiivi 72/462/EMÜ terviseohutuse ja veterinaarkontrolli probleemide kohta veiste ja sigade ning värske liha impordil kolmandatest riikidest ning direktiivi 77/96/EMÜ keeritsusside (Trichinella spiralis)kontrolli kohta värske kodusealiha impordil kolmandatest riikidest (83/91/EMÜ)

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31983L0091

Euroopa Liidu Teataja L 059 , 05/03/1983 Lk 0034 - 0048 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 16 Lk 0031  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 27 Lk 0078  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 3 Köide 16 Lk 0031  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 03 Köide 27 Lk 0078

		Nõukogu direktiiv,7. veebruar 1983,millega muudetakse direktiivi 72/462/EMÜ terviseohutuse ja veterinaarkontrolli probleemide kohta veiste ja sigade ning värske liha impordil kolmandatest riikidest ning direktiivi 77/96/EMÜ keeritsusside (Trichinella spiralis)kontrolli kohta värske kodusealiha impordil kolmandatest riikidest(83/91/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1],võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiivis 72/462/EMÜ [4], mida on viimati muudetud direktiiviga 81/476/EMÜ [5], on sätestatud terviseohutuse ja veterinaarkontrolli nõuded veiste ja sigade ning värske liha impordi suhtes kolmandatest riikidest;pärast eespool osutatud direktiivi vastuvõtmist on tehtud teaduslikke ja tehnilisi edusamme; tuleks arvesse võtta kogemusi, mis on saadud kolmandates riikides ühenduse veterinaararstide läbiviidud kontrolli käigus; ühenduse eeskirju oleks vaja kohandada, pidades silmas sellist arengut;meetodeid, mis on ette nähtud värske liha terviseohutuse kvaliteedi kaitse tagamiseks, võib mõnes suhtes pidada ühenduse nõuetele vastavaks, mida kinnitavad täiendavad või alternatiivsed terviseohutuse tagatised, mida tuleks igas üksikettevõttes kontrollida;seoses veiste impordi keelamisega kolmandatest riikidest, kus esineb lammaste katarraalset palavikku, on jõutud otsusele, et 12kuune haigusevaba aeg on asjakohasem ning annab ühenduse karjadele parema tagatise;tagatisi, mida võib otsida veiste tarvis seoses tuberkuloosi ja brutselloosiga ning sigade tarvis seoses brutselloosiga, on võimalik kohandada ühenduse nõuetega täiendavate või alternatiivsete tagatiste abil;teatavate nakkushaiguste, mida võib põhjustada ainuüksi loomade kohalolek, edasikandumise vältimiseks tuleks veterinaarkontroll läbi viia niipea, kui ühendusse importimiseks ettenähtud või ühenduse kaudu veetavad loomad saabuvad ühenduse territooriumile;tuleks selgelt määratleda meetmed, mida asjaomane liikmesriik peaks võtma pärast kõnealust veterinaarkontrolli;dokumentide arvu vähendamiseks tuleks veterinaarsertifikaat ja terviseohutuse sertifikaat mahutada ühele lehele alati, kui see on võimalik;tuberkuloosivabade karjade ja brutselloosivabade karjade määratlusi tuleks ajakohastada;sõraliste metsloomade ja metskabjaliste värske liha tuleks viia direktiivi 72/462/EMÜ reguleerimisalasse, et oleks võimalik koostada loetelu kolmandate riikide kohta, kust sellist liha võib ühendusse importida;nii ühendusesiseses kui ka ühenduse ja kolmandate riikide vahelises kaubanduses tuleks terviseohutuse ja loomatervishoiu suhtes nõuda üldiselt samasuguseid põhitagatisi; impordi suhtes kolmandatest riikidest peaks olema võimalik kohaldada ka nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivi 64/432/EMÜ (ühendusesisest veiste ja sigadegakauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta) [6] ning nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivi 64/433/EMÜ (ühendusesisest värske liha kaubastamist mõjutavate tervishoiuprobleemide kohta) [7], millest mõlemat on viimati muudetud direktiiviga 81/476/EMÜ, tehnilisi lisasid;tuleks vastu võtta kord, millega oleks võimalik tehnilisi edusamme ja kogemusi silmas pidades muuta tehnilisi nõudeid kontrollimeetodite, skriiningulaborite ja kontrollitud liha märgistamise korra suhtes, mis on sätestatud nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiivi 77/96/EMÜ (keeritsusside (Trichinella spiralis)kontrolli kohta värske kodusealiha impordil kolmandatest riikidest), [8] mida on viimati muudetud direktiiviga 81/476/EMÜ, lisas;tuleks võtta meetmed teatavate terminoloogiliste, eriti eri keeleversioonide kooskõla puudutavate puudujääkide kõrvaldamiseks, mis võivad raskendada asjakohaste sätete kohaldamist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 72/462/EMÜ muudetakse käesolevaga järgmiselt.1. Artiklid 1—28 asendatakse järgmisega:"I PEATÜKKÜldsättedArtikkel 11. Käesolevat direktiivi kohaldatakse järgmise importimisel kolmandatest riikidest:- koduveised ja -sead aretamiseks, tootmiseks või tapmiseks,- järgmiste koduloomade värske liha: veised (sealhulgas pühvlid), sead, lambad ja kitsed ning kabjalised,- artikli 3 kohaldamisel, sõraliste metsloomade ja metskabjaliste värske liha, kuivõrd on tegu lubatud impordiga teatavatest kolmandatest päritoluriikidest.2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmise suhtes:a) loomad, mis on mõeldud eranditult ajutiseks karjatamiseks või veoks ühenduse piiri naabruses;b) liha, mis moodustab osa reisijate isiklikust pagasist ning on mõeldud nende isiklikuks tarbimiseks, kui transporditav hulk või kogus ei ületa ühte kilogrammi isiku kohta ning kõnealune liha on pärit kolmandast riigist või selle osast, mis on vastavalt artiklile 3 koostatud loetelus ja kust importimine ei ole keelatud artikli 28 alusel;c) liha, mida saadetakse väikestes pakkides eraisikutele, tingimusel et sellist liha ei impordita kaubanduse huvides, selle kogus ei ületa ühte kilogrammi ning see on pärit kolmandast riigist või selle osast, mis on vastavalt artiklile 3 koostatud loetelus ja kust importimine ei ole keelatud artikli 28 alusel;d) liha, mis on mõeldud tarbimiseks rahvusvahelise transpordivahendi meeskonna ja reisijate poolt.Kõnealune liha või köögijäätmed tuleb mahalaadimisel hävitada. Seda liha ei ole siiski vaja hävitada, kui see viiakse vahetult või pärast ajutise tollijärelevalve all viibimist ühelt transpordivahendilt teisele.Artikkel 2Käesolevas direktiivis kasutatakse vajaduse korral direktiivide 64/432/EMÜ ja 64/433/EMÜ ning nõukogu 12. detsembri 1972. aasta direktiivi 72/461/EMÜ (terviseohutuse ja veterinaarkontrolli probleemide kohta veiste ja sigade ning värske liha impordil kolmandatest riikidest) (1), millest kõiki on viimati muudetud direktiiviga 81/476/EMÜ, artiklis 2 määratletud mõisteid.Lisaks sellele kasutatakse käesolevas direktiivis järgmisi mõisteid:a) riiklik veterinaararst – veterinaararst, kelle on määranud liikmesriigi või kolmanda riigi pädev keskasutus;b) sihtriik – liikmesriik, kuhu loomad või värske liha saadetakse kolmandast riigist;c) kolmas riik – riik, kus ei kohaldata direktiive 64/432/EMÜ ja 64/433/EMÜ;d) import — kolmandatest riikidest pärit loomade või värske liha sissetoomine ühenduse territooriumile;e) majand – ametliku järelevalve all tegutsev põllumajandus-, tööstus- või kaubandusettevõte, mis asub kolmanda riigi territooriumil ning milles korrapäraselt hoitakse või aretatakse aretus-, tootmis- või tapaloomi;f) episootiavaba piirkond – piirkond, kus ametliku kinnituse kohaselt ei ole loomad haigestunud ühtegi artiklis 29 sätestatud korras koostatud loetelus loetletud nakkushaigusesse samas korras määratletud aja jooksul ja raadiuses.Artikkel 31. Nõukogu koostab komisjoni ettepaneku alusel loetelu kolmandate riikide või nende osade kohta, kust liikmesriigid lubavad importida veiseid, sigu ja värsket liha või ühte või mitut sellistest loomaliikidest ja sellisest lihast ning sõraliste metsloomade ja metskabjaliste värsket liha, võttes arvesse terviseohutuse olukorda kõnealustes riikides või nende osades. Seda loetelu võib täiendada või muuta artiklis 30 sätestatud korras.2. Otsustades veiste ja sigade ning värske liha korral, kas kolmas riik või selle osa võib olla lõikes 1 osutatud loetelus, võetakse eriti arvesse:a) kolmanda riigi kariloomade, muude koduloomade ja ulukite tervislikku seisundit, pöörates erilist tähelepanu eksootilistele loomahaigustele, ning kõnealuse riigi keskkonna terviseohutuse olukorda, mis võib ohustada inimeste ja loomade tervist liikmesriikides;b) teabe, mida kõnealune kolmas riik annab loomanakkushaiguste olemasolu kohta oma territooriumil, korrapärasust ja kiirust, eriti seoses rahvusvahelise episootiaameti A- ja B-loetelu haigustega;c) kõnealuse riigi eeskirju loomahaiguste profülaktika ja tõrje suhtes;d) kõnealuse riigi veterinaarteenistuste struktuuri ja volitusi;e) meetmete korraldamist ja rakendamist loomanakkushaiguste profülaktika ja tõrje tarvis.3. Lõikes 1 osutatud loetelu ja selle kõik muudatused avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 41. Artiklis 29 sätestatud korras koostatakse üks või mitu loetelu ettevõtete kohta, millest liikmesriigid võivad lubada värske liha importi. Kõnealust loetelu või kõnealuseid loetelusid võib muuta või täiendada artiklis 30 sätestatud korras.2. Otsustades, kas tapamaja, tükeldamisettevõte või väljaspool tapamaja või tükeldamisettevõtet asuv külmhoone võib olla ühes lõikes 1 osutatud loeteludest, võetakse eriti arvesse:a) tagatisi, mida asjaomane kolmas riik saab anda käesoleva direktiivi järgimise suhtes;b) asjaomase kolmanda riigi eeskirju, mis käsitlevad tapaloomadele selliste ainete manustamist, mis võivad mõjutada liha tervislikkust;c) käesoleva direktiivi ning direktiivi 64/433/EMÜ I lisa järgimist igal üksikjuhul.Artiklis 29 sätestatud korras lubatakse siiski erandeid osutatud lisa punkti 13 alapunkti c teisest, kolmandast ja neljandast taandest ning C jao punktidest 24 ja 41, kui asjaomane kolmas riik annab sarnaseid tagatisi; sel juhul kehtestatakse üksikjuhtude põhjal ja vastavalt kõnealusele korrale terviseohutuse tingimused, mis on vähemalt sama ranged kui kõnealuse lisaga kehtestatud tingimused;d) liha kontrolliteenistuse korraldust kolmandas riigis, kõnealuse teenistuse või kõnealuste teenistuste volitusi ja selle suhtes kohaldatavat järelevalvet.3. Tapamaja, tükeldamisettevõte või väljaspool tapamaja või tükeldamisettevõtet asuv külmhoone võib olla lõikes 1 osutatud loetelus või loeteludes juhul, kui see asub ühes artikli 3 lõikes 1 osutatud kolmandatest riikidest või selle osas ning lisaks on sellele andnud ühendusse eksportimiseks ametliku tunnustuse kolmanda riigi pädevad asutused. Kõnealuse tunnustuse andmisel tuleb järgida järgmisi nõudeid:a) direktiivi 64/433/EMÜ I lisa järgimine;b) pidev kolmanda riigi riikliku veterinaararsti järelevalve.4. Lõikes 1 osutatud loetelu või loetelud ning kõik nende muudatused avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 5Liikmesriikide ja komisjoni veterinaareksperdid viivad läbi kohapealset kontrolli, et veenduda, kas käesoleva direktiivi, eriti selle artikli 3 lõike 2 ning artikli 4 lõigete 2 ja 3 sätteid praktikas kohaldatakse.Kui vastavalt käesoleva artikli tingimustele läbiviidava kontrolli käigus peaksid ilmnema ettevõtte tunnustuse seisukohast olulised ebasoodsad tõsiasjad, teatab komisjon sellest viivitamata liikmesriikidele ning võtab viivitamata vastu otsuse tunnustuse ajutiseks peatamiseks. Lõplik otsus võetakse vastu artiklis 30 sätestatud korras.Liikmesriikide eksperdid, kellele kõnealune kontroll usaldatakse, määrab komisjon liikmesriikide ettepaneku alusel.Kõnealust kontrolli viiakse läbi ühenduse nimel, kes kannab kõik sellega seotud kulud.Kõnealuse kontrolli sagedus ja kord määratakse kindlaks artiklis 29 sätestatud korras.II PEATÜKKVeiste ja sigade importArtikkel 6Olenemata artikli 3 lõikest 1, ei luba liikmesriigid importida käesolevas direktiivis osutatud loomi, kui need ei ole pärit kolmandatest riikidest:a) mis on olnud vabad haigustest, mille suhtes kõnealused loomad on vastuvõtlikud:- viimase 12 kuu jooksul veiste katkust, eksootilisest suu- ja sõrataudist, nakkavast kopsukelmepõletikust, lammaste katarraalsest palavikust, sigade aafrika katkust ja sigade nakkavast halvatusest (Tescheni tõvest),- viimase kuue kuu jooksul nakkavast vesikulaarsest stomatiidist;b) kus ei ole viimase 12 kuu jooksul vaktsineeritud punkti a esimeses taandes osutatud haiguste vastu, mille suhtes kõnealused loomad on vastuvõtlikud.Artikkel 7Artiklis 29 sätestatud korras võib otsustada, et artikli 6 punkti a kohaldatakse üksnes kolmanda riigi territooriumi osa suhtes.Samas korras ja erandina artikli 6 punktist b võib teatavatel tingimustel lubada käesolevas direktiivis osutatud loomade importi kolmandatest riikidest või nende osadest, kus vaktsineeritakse ühe või mitme artikli 6 punkti a esimeses taandes osutatud haiguse vastu.Artikkel 81. Liikmesriigid lubavad käesoleva direktiiviga reguleeritud loomadeimporti kolmandast riigist, kui kõnealused loomad rahuldavad artiklis 29 sätestatud korras vastu võetud loomatervishoiu nõudeid kõnealusest riigist impordi suhtes vastavalt loomade liigile ja sihtkohale, ilma et see piiraks artiklite 6 ja 7 kohaldamist.2. Artiklis 29 sätestatud korras võib otsustada, et load peavad piirduma konkreetsete liikidega, tapa-, aretus- või tootmisloomadega või eriotstarbeliste loomadega või et pärast importi tuleb kohaldada kõiki vajalikke loomatervishoiu meetmeid.Aretus- või tootmisloomade korral võivad vastavalt käesolevale lõikele kehtestatud nõuded liikmesriigiti erineda, et võtta arvesse ühendusesisese kaubanduse raames eri liikmesriikide suhtes kohaldatavaid erisätteid.3. Kui määratakse kindlaks lõikele 1 vastavad loomatervishoiu tingimused veiste tuberkuloosi ning veiste ja sigade brutselloosi suhtes, võetakse aluseks direktiivi 64/432/EMÜ A lisas sätestatud nõuded. Artiklis 29 sätestatud korras võib otsustada üksikjuhtumite põhjal kõnealustest tingimustest loobuda, kui asjaomane kolmas riik annab sarnased loomatervishoiu tagatised; sel juhul sätestatakse samas korras loomatervishoiu tingimused, mis on vähemalt samaväärsed osutatud direktiivi A lisa tingimustega, et lubada selliste loomade sisenemist ühenduse karjadesse.Artikkel 9Kui liikmesriik leiab, et suu- ja sõrataudi vaktsiinidel, mida kasutatakse kolmandas riigis A-, O- või C-viiruse vastu, on teatavad puudujäägid, keelab kõnealune liikmesriik asjaomasest kolmandast riigist pärit veiste ja sigade sissetoomise oma territooriumile. Kõnealune liikmesriik teatab võimalikult kiiresti teistele liikmesriikidele ja komisjonile oma otsusest ning esitab selle põhjendused. Pärast kõnealust teadet leiab võimalikult kiiresti aset alalise veterinaarkomitee koosolek. Otsus võetakse vastu artiklis 30 sätestatud korras.Artikkel 10Liikmesriigid ei luba importida veiseid ja sigu, kui kõnealused loomad ei ole olnud enne sihtriiki saatmiseks laadimise päeva kolmanda riigi või selle osa territooriumil, mis on vastavalt artikli 3 lõikele 1 koostatud loetelus, vähemalt:a) kuus kuud aretus- või toomisloomade korral;b) kolm kuud tapaloomade korral.Vastavalt alla kuue või kolme kuu vanuseid loomi tuleb hoida kõnealusel territooriumil alates sünnist.Artikkel 111. Liikmesriigid lubavad importida veiseid ja sigu eksportiva kolmanda riigi riikliku veterinaararsti koostatud sertifikaadi esitamisel.Kõnealune sertifikaat peab:a) olema väljastatud kõnealuste loomade sihtriiki saatmiseks laadimise päeval;b) olema koostatud vähemalt ühes sihtriigi ametlikus keeles ning ühes artikliga 12 ettenähtud impordikontrolli läbi viiva riigi ametlikus keeles;c) olema originaalkujul kõnealuste loomadega kaasas;d) tõendama, et kõnealused veised ja sead vastavad käesoleva direktiivi nõuetele ning kooskõlas käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetele importimise suhtes kolmandatest riikidest;e) olema ühel lehel;f) olema väljastatud ühe kaubasaaja jaoks.2. Kõnealune sertifikaat peab vastama näidisele, mis on ette nähtud artiklis 29 sätestatud korras.Artikkel 121. Liikmesriigid tagavad, et koduveised ja -sead läbivad ühenduse territooriumile saabudes viivitamata riikliku veterinaararsti läbiviidava veterinaarkontrolli, olenemata tolliprotseduurist, mille alusel need on deklareeritud.2. Liikmesriigid tagavad, et veiste ja sigade ühendusesisene liikumine on keelatud, kui lõikega 1 ettenähtud kontrolli käigus leitakse, et:- kõnealused loomad ei ole pärit vastavalt artikli 3 lõikele 1 koostatud loetelus oleva kolmanda riigi territooriumilt või kõnealuse territooriumi osast,- kõnealused loomad on nakkushaigusega nakatunud, nakkuskahtlased või nakkushaigusega saastunud,- eksportiv kolmas riik ei ole järginud käesolevas direktiivis ning direktiivi 64/432/EMÜ A–D lisas sätestatud tingimusi,- kõnealuste loomadega kaasasolev sertifikaat ei vasta artiklis 11 sätestatud tingimustele.3. Lõikes 1 osutatud kontrolli läbi viinud liikmesriik võtab meetmed, mida ta peab vajalikuks, sealhulgas:a) - nakkuskahtlaste või nakkushaigusega saastunud loomade karantiinimine,- lõike 2 neljandas taandes osutatud juhul kaubasaatja, kaubasaaja või nende esindaja taotlusel kõnealuste loomade järelevalve all hoidmine kuni asjakohase sertifikaadi kinnitamiseni;b) loomade, kelle liikumist ei saa vastavalt lõikele 2 lubada, tagasisaatmine, tingimusel et see on loomatervishoiu seisukohast aktsepteeritav.Kui kõnealuste loomade tagasisaatmine ei ole võimalik, annab pädev asutus korralduse nende tapmiseks ning määrab selleks koha;c) kõikide kõnealuse kaubasaadetise loomade tapmine ja hävitamine, kui eespool osutatud kontrolli käigus ilmneb artiklis 29 sätestatud korras koostatud loetelu episootiline haigus või selle kahtlus.4. Imporditavate veiste ja sigadega kaasasolev sertifikaat peab pärast veterinaarkontrolli (impordikontrolli) selgelt osutama, kas loomade sisenemine on lubatud või keelatud.5. Kui loomad läbivad teel sihtliikmesriiki ühenduse territooriumi, võivad asjaomased liikmesriigid rakendada lõike 3 punkti a esimeses taandes ja punktis c osutatud meetmed, kui kõnealused loomad on nakkuskahtlased, nakkushaigusega nakatunud või nakkushaigusega saastunud.6. Loomad, kelle kohta on antud impordiluba ja kelle sihtkoht ei ole lõikega 1 ettenähtud impordikontrolli läbi viinud liikmesriik, tuleb suunata sihtriiki tollijärelevalve all ilma maha laadimata.7. Loomad, kes on rahuldanud lõikes 1 kirjeldatud impordikontrolli, läbivad sihtriigis mis tahes vajaliku lisakontrolli, et kontrollida, kas käesoleva direktiivi nõudeid, sealhulgas artiklis 29 sätestatud korras artikliga 8 kehtestatud eritingimusi on järgitud.Kõnealust kontrolli võib läbi viia piiril, mis tahes muus sihtriigi pädeva asutuse määratud kohas või mõlemas.8. Kaubasaatja, kaubasaaja või nende esindaja kannab kõik kulud, mis on tekkinud seoses käesoleva artikli kohaldamisega, sealhulgas loomade tapmise ja hävitamisega, ilma asjaomase riigi hüvituseta.Artikkel 13Sihtriiki saabumisel suunatakse tapaloomad viivitamata otse tapamajja ning tapetakse vastavalt loomatervishoiu nõuetele hiljemalt kolme tööpäeva möödudes alates nende saabumisest kõnealusesse tapamajja.Sihtriigi pädev asutus võib loomatervishoiu kaalutlustel määrata tapamaja, kuhu kõnealused loomad tuleb toimetada, ilma et see piiraks ühegi eritingimuse kohaldamist, mis võidakse kehtestada artiklis 29 sätestatud korras.III PEATÜKKVärske liha importArtikkel 141. Värske liha peab olema saadud loomadelt, kes on viibinud vähemalt kolm kuud enne tapmist, või kui kõnealused loomad on alla kolme kuu vanused, alates sünnist kolmanda riigi või selle osa territooriumil, mis on vastavalt artikli 3 lõikele 1 koostatud loetelus.2. Olenemata artikli 3 lõikest 1, lubavad liikmesriigid importida värsket liha, kui see on pärit kolmandatest riikidest, kus:a) viimase 12 kuu jooksul ei ole esinenud järgmisi haiguseid, mille suhtes liha päritoluloomad on vastuvõtlikud: veiste katk, eksootiline suu- ja sõrataud, sigade aafrika katk ja sigade nakkav halvatus (Tescheni tõbi);b) viimase 12 kuu jooksul ei ole vaktsineeritud punktis aosutatud haiguste vastu, mille suhtes liha päritoluloomad on vastuvõtlikud.Artikkel 15Artiklis 29 sätestatud korras võib otsustada, et artikli 14 lõike 2 punkti a kohaldatakse üksnes kolmanda riigi territooriumi osa suhtes.Samas korras ja erandina artikli 14 lõike 2 punktist b võib teatavatel tingimustel lubada värske liha importimist kolmandast riigist või selle territooriumi osast, kus on vaktsineeritud ühe või mitme artikli 14 lõike 2 punktis a osutatud haiguse vastu.Artikkel 16Liikmesriigid lubavad värske liha importi kolmandast riigist, kui kõnealune liha vastab artiklis 29 sätestatud korras vastuvõetud terviseohutuse ja loomatervishoiu nõuetele värske liha impordi suhtes kõnealusest riigist vastavalt asjakohasele loomaliigile, ilma et see piiraks artiklite 14 ja 15 kohaldamist.Artikkel 171. Liikmesriigid lubavad importida värsket liha rümpadena, sealhulgas poolrümpadena sigade korral ning pool- või veerandrümpadena veiste ja kabjaliste korral, kui on võimalik rekonstrueerida iga looma kogu rümp.2. Sellise importimise suhtes kohaldatakse järgmisi tingimusi: värske liha peaba) olema saadud tapamajast, mis on vastavalt artikli 4 lõikele 1 koostatud loetelus;b) olema saadud tapaloomalt, kes on läbinud riikliku veterinaararsti läbiviidud tapaeelse kontrolli vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa V peatükile ning on tunnistatud tapakõlbulikuks vastavalt käesolevale direktiivile ühendusse eksportimise eesmärgil;c) olema käideldud hügieenilistes tingimustes vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa VI peatükile;d) olema läbinud riikliku veterinaararsti vastutusel ja otsesel juhtimisel läbiviidud tapajärgse kontrolli vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa VII peatükile ning ei tohi olla ilmutanud ühtegi muutust, välja arvatud vahetult enne tapmist tekkinud traumaatilisi vigastusi või lokaliseerunud väärmoodustisi või muutusi, tingimusel et vajaduse korral tehakse asjakohaste laboratoorsete testide abil kindlaks, et need ei muuda rümpa ja rupsi toidukõlbmatuks ega inimese tervisele ohtlikuks;e) kandma tervisemärki, mis tuleb otsustada artiklis 29 sätestatud korras, tervisemärki rakendatakse vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa X peatükile;f) olema ladustatud pärast vastavalt punktile d läbiviidud tapajärgset kontrolli rahuldavateshügieenitingimustes ja direktiivi 64/433/EMÜ I lisa XIII peatükile vastavates ettevõtetes;g) olema transporditud vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa XIV peatükile ning käideldud rahuldavates hügieenitingimustes.3. Lõike 2 punktis d osutatud tapajärgse kontrolli läbiviimisel ning lõike 2 punktis c osutatud hügieenitingimuste ja direktiivi 64/433/EMÜ I lisa XIII peatüki nõuete järgimise kontrollimisel võivad riiklikku veterinaararsti abistada abilised, kes töötavad tema vastutusel.Kõnealused abilised peavad olema:a) määratud eksportijariigi pädeva keskasutuse poolt kooskõlas kehtivate sätetega;b) asjakohase väljaõppega;c) staatusega, mis tagab nende erapooletuse ettevõtete juhtide suhtes;d) ilma volitusteta veterinaarkontrolli lõpptulemuse otsustamisel.Artikkel 181. Erandina artikli 17 lõikest 1 võivad liikmesriigid lubada importida:a) poolrümpasid, poolrümpasid, mis ei ole tükeldatud rohkem kui kolmeks hulgimüügiks ettenähtud raietükiks, veerandrümpasid või rupsi, mis vastavad artikli 17 lõigetes 2 ja 3 sätestatud tingimustele ning on pärit tapamajadest, mis on määratud selleks otstarbeks artiklis 29 sätestatud korras;b) veerandrümpadest väiksemaid raietükke või konditustatud liha, mis on pärit vastavalt artiklile 4 kontrollitud ja artiklis 29 sätestatud korras selleks otstarbeks tunnustatud tükeldamisettevõtetest. Selline liha peab vastama lisaks artikli 17 lõigetes 2 ja 3 sätestatud tingimustele ka järgmistele nõuetele:i) see peab olema tükeldatud ja saadud kooskõlas direktiivi 64/433/EMÜ I lisa VIII peatüki sätetega;ii) see peab olema kontrollitud riikliku veterinaararsti poolt vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa IX peatükile;iii) selle pakend peab vastama direktiivi 64/433/EMÜ I lisa XI peatükis sätestatud nõuetele;iv) see peab läbima kogu ühenduse veterinaararstide läbiviidava kontrolli, mida nõutakse eespool osutatud sätete järgimise tagamiseks;v) kabjaliste värske liha peab läbima sihtriigis kontrolli, pidades silmas võimalikke piiranguid sellise liha kasutamise suhtes.2. Olenemata artikli 20 punktist k võivad liikmesriigid lubada mälumislihaste ja ajude importi oma territooriumile, tingimusel et need vastavad artikli 17 lõike 2 nõuetele ning käesoleva artikli lõike 1 punkti b alapunktidele iii, iv ja v.3. Artiklis 29 sätestatud korras võib otsustada, et liha võidakse tükeldada soojalt selleks ettenähtud ettevõtetes ning spetsiaalsetes tingimustes, mida ei ole ette nähtud direktiivi 64/433/EMÜ I lisa VIII peatüki punkti 45 alapunktiga c.Artikkel 19Artikleid 17 ja 18 ei kohaldata järgmise suhtes:a) värske liha, mis on imporditud sihtriigi loal muuks otstarbeks kui inimtoiduks;b) värske liha, mis on mõeldud eksponeerimiseks või eriuuringute või analüüside tarvis, tingimusel et haldusjärelevalve võimaldab tagada, et seda ei tarbi inimesed, ning tingimusel, et kui kõnealune eksponeerimine lõpeb või kõnealused eriuuringud või analüüsid on läbi viidud, viiakse selline liha, välja arvatud analüüsiks kasutatud liha, ühenduse territooriumilt välja või hävitatakse.Sel juhul ning punktis a osutatud juhul tagab sihtriik, et kõnealust liha ei ole võimalik kasutada ühelgi muul eesmärgil kui otstarbel, milleks see kõnealuse riigi territooriu mile lubati;c) värske liha, mis on mõeldud eranditult rahvusvaheliste organisatsioonide varustamiseks, vastavalt artiklis 29 sätestatud korras ette nähtud tunnustusele ning tingimusel, et kõnealune liha on pärit vastavalt artikli 3 lõikele 1 koostatud loetelus loetletud kolmandast riigist ning et loomatervishoiu nõudeid järgitakse. Liikmesriigid, kelle territooriumil asjaomased rahvusvahelised organisatsioonid asuvad, tagavad, et kõnealust liha ei lasta vabasse ringlusse.Artikkel 20Liikmesriigid keelavad importida:a) värsket kuldi- ja peitmunandiliste sigade liha;b) värsket liha, mis:i) on saadud loomadelt, keda on töödeldud stilbeenide või stilbeeni derivaatide, nende soolade või estrite või türeostaatiliste ainetega, ning liha, mis sisaldab selliste ainete jääke;ii) sisaldab muude hormoonide või antibiootikumide, antimoni, arseeni, pestitsiidide või muude ainete jääke, mis on kahjulikud või võivad muuta värske liha tarbimise inimeste tervisele ohtlikuks, kui kõnealused jäägid ületavad lubatud taset.Lubatud tasemed määrab kindlaks nõukogu komisjoni ettepaneku alusel ning neid võib hiljem muuta artiklis 29 sätestatud korras;c) värsket liha, mida on töödeldud ioniseeritud või ultraviolettkiirgusega, ning värsket liha, mis on saadud loomadelt, kellele on manustatud pehmendajaid või muid tooteid, mis tõenäoliselt mõjuvad kahjulikult liha koostisele või organoleptilistele näitajatele;d) värsket liha, millele on tervisemärgi eesmärgil lisatud aineid, mis ei ole ette nähtud direktiivi 64/433/EMÜ I lisa X peatüki punktiga 57;e) värsket liha, mis on saadud loomadelt, kellel on avastatud tuberkuloosi mis tahes vorm, ning värsket liha, mis on saadud loomadelt, kellel on pärast tapmist avastatud tuberkuloosi mis tahes vorm või kellel on avastatud elusa või surnuna larvide tsüstid või sigade korral keeritsussid;f) värsket liha, mis on saadud liiga noorelt tapetud loomadelt;g) rümba osi või rupsi traumaatiliste vigastustega, mis on tekkinud vahetult enne tapmist, või artikli 17 lõike 2 punktis d osutatud väärmoodustiste, saastumise või muutustega;h) verd;i) hakkliha, sarnaselt tükeldatud liha ja lihamassi;j) värsket liha alla 100 grammiste tükkidena;k) kariloomade päid ning pea lihaskoe ja muude pea küljes olevate kudede osi, välja arvatud keelt.Artikkel 21Meetodid ja menetlused, mida nõutakse trihhiinide tuvastamiseks värskes sealihas, näeb ette nõukogu komisjoni ettepaneku alusel.Artikkel 221. Liikmesriigid lubavad värske liha importi veterinaarsertifikaadi ja terviseohutuse sertifikaadi esitamisel, mille on koostanud eksportiva kolmanda riigi riiklik veterinaararst.Need sertifikaadid peavad olema:a) koostatud vähemalt ühes sihtriigi ametlikus keeles ning ühes artiklitega 23 ja 24 ettenähtud impordikontrolli läbi viiva liikmesriigi ametlikus keeles;b) originaalkujul värske lihaga kaasas;c) ühel lehel;d) väljastatud ühe kaubasaaja jaoks.Veterinaarsertifikaat peab tõendama, et värske liha vastab käesolevas direktiivis sätestatud loomatervishoiu nõuetele ning vastavalt käesolevale direktiivile sätestatud nõuetele värske liha impordi suhtes kolmandast riigist.2. Kõnealune sertifikaat peab vastama näidisele, mis on ette nähtud artiklis 29 sätestatud korras.Samas korras ning üksikjuhtudel võib otsustada, et kõnealune veterinaarsertifikaat ja terviseohutuse sertifikaat asuvad ühel lehel.3. Terviseohutuse sertifikaat peab vastama värske liha korral nii esitusviisi kui ka sisu poolest A lisas antud näidisele ning olema väljastatud päeval, mil kõnealune värske liha on laaditud sihtriiki saatmiseks.Artikkel 231. Liikmesriigid tagavad, et värske liha läbib ühenduse geograafilisele territooriumile saabudes viivitamata pädeva asutuse läbiviidava veterinaarkontrolli, olenemata tolliprotseduurist, mille alusel see on deklareeritud.Üksikasjalikud eeskirjad, mida on vaja käesolevas lõikes osutatud kontrolli ühtseks läbiviimiseks, võetakse vastu artiklis 29 sätestatud korras.2. Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, tagavad liikmesriigid impordi keelamise, kui kontrolli käigus ilmneb, et:- liha ei ole pärit kolmanda riigi territooriumilt või selle osast, mis on vastavalt artikli 3 lõikele 1 koostatud loetelus,- liha on pärit kolmanda riigi territooriumilt või selle osast, kust import on keelatud vastavalt artiklitele 14 ja 28,- lihaga kaasasolev veterinaarsertifikaat ei vasta artikli 22 lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimustele.3. Liikmesriigid lubavad transportida ühest kolmandast riigist pärit värsket liha teise kolmandasse riiki, tingimusel et:a) asjaomane pool esitab tõendid, et kolmas riik, kuhu liha transporditakse, ei lükka mingil juhul pärast transiiti läbi ühenduse territooriumi tagasi liha, mille importi või transiiti ta on lubanud, ega saada seda ühendusse tagasi;b) kõnealuseks transportimiseks on eelnevalt andnud loa selle liikmesriigi pädevad asutused, kelle territooriumil leiab aset lõikes 1 osutatud veterinaarkontroll;c) kõnealune transportimine leiab aset kaupu ühenduse territooriumil maha laadimata, pädevate asutuste järelevalve all ning pädevate asutuste pitseeritud sõidukites või konteinerites; ainus sellise transpordi käigus lubatud käitlemine on ühenduse territooriumile sisenemise või sealt väljumise kohas aset leidev otsene ümberlaadimine laevast või lennukist mis tahes muusse transpordivahendisse või vastupidi.4. Kõik käesoleva artikli kohaldamisega seotud kulud kannab kaubasaatja, kaubasaaja või nende esindaja, ilma asjaomase riigi hüvituseta.Artikkel 241. Liikmesriigid tagavad, et iga värske liha kaubasaadetis läbib enne ühenduse geograafilisel territooriumil tarbimist terviseohutuse kontrolli ning riikliku veterinaararsti läbiviidava veterinaarkontrolli.Liikmesriigid tagavad, et importijad kohustuvad teatama vähemalt kaks tööpäeva varem liha koguse ja laadi ning aja, millest alates võib kontrolli läbi viia, kohalikule teenistusele, kes vastutab impordikontrolli eest kohas, kus värske liha tuleb kontrollimiseks esitada.2. Lõikega 1 ette nähtud terviseohutuse kontroll viiakse läbi pisteliste proovide võtmise teel, kui importimine toimub vastavalt artiklile 17 ning artikli 18 lõigetele 1 ja 2. Kõnealuse kontrolli eesmärk on eelkõige kontrollida vastavalt lõikele 3:a) terviseohutuse sertifikaati, värske liha vastavust kõnealusele sertifikaadile ning tervisemärki;b) säilitusseisundit ning mustuse või patogeensete organismide olemasolu;c) artiklis 20 osutatud ainete jääkide olemasolu;d) kas tapmine ja tükeldamine on leidnud aset selleks tunnustatud ettevõtetes;e) transporditingimusi.3. Artiklis 29 sätestatud korras võetakse vastu rakenduseeskirjad, mida on vaja lõikes 1 osutatud kontrolli ühtseks läbiviimiseks, eelkõige artikli 20 kohaldamise ning eriti analüüsimeetodite ning proovivõtmise sageduse ja standardite suhtes.4. Liikmesriigid keelavad värske liha turustamise, kui lõikega 1 ette nähtud kontroll on näidanud, et:- kõnealune värske liha ei ole toidukõlblik,- käesolevas direktiivis ja direktiivi 64/433/EMÜ I lisas sätestatud tingimusi ei ole täidetud,- üks artiklis 22 osutatud iga kaubasaadetisega kaasasolevatest sertifikaatidest ei vasta kõnealuses artiklis sätestatud tingimustele.5. Kui värsket liha ei ole võimalik importida, tuleb kõnealune liha tagasi saata, kui see on loomatervishoiu või terviseohutuse seisukohast aktsepteeritav.Kui kõnealust liha ei ole võimalik tagasi saata, tuleb see hävitada selle liikmesriigi territooriumil, kus kõnealune kontroll on läbi viidud.Erandina sellest sättest, ning kui importija või tema esindaja seda taotleb, võib veterinaar- ja terviseohutuse kontrolli läbi viiv liikmesriik lubada kõnealuse liha sisenemist riiki muul otstarbel kui inimtoiduks, tingimusel et kõnealune liha ei ohusta inimesi ega loomi, et see on pärit vastavalt artikli 3 lõikele 1 koostatud loetelus loetletud kolmandast riigist ning et selline import ei ole keelatud vastavalt artiklile 28. Selline liha ei tohi väljuda kõnealuse liikmesriigi territooriumilt, kes peab kontrollima kõnealuse liha lõplikku sihtkohta.6. Pärast lõikes 1 osutatud kontrolli peab asjakohastel sertifikaatidel olema igal juhul näidatud kõnealuse liha lubatud kasutusviis.Artikkel 25Kõikidel värske liha kaubasaadetistel, mille liikmesriik on ühenduses ringlusse lubanud artikli 24 lõikes 1 osutatud kontrolli alusel, peab sihtriiki saatmisel kaasas olema sertifikaat, mis vastab nii esitusviisi kui ka sisu poolest B lisas antud näidisele.See sertifikaat peab olema:a) koostatud pädeva riikliku veterinaararsti poolt kontrolli läbiviimise või ladustamise kohas;b) väljastatud päeval, mil värske liha on laaditud sihtriiki saatmiseks;c) koostatud vähemalt ühes sihtriigi ametlikus keeles;d) originaalkujul kaasas kõnealuse värske liha kaubasaadetisega.Artikkel 26Kõik artiklite 24 ja 25 kohaldamisega, eriti värske liha kontrolli, liha ladustamise ja liha hävitamisega seotud kulud kannab kaubasaatja, kaubasaaja või nende esindaja, ilma asjaomase riigi hüvituseta.IV PEATÜKKÜldsättedArtikkel 271. Liikmesriigid koostavad ning saadavad komisjonile järgmised loetelud:a) veiste ja sigade impordi kontrollimise kohad piiril;b) värske liha kontrollimise kohad.Need kontrollimise kohad peavad olema tunnustatud artiklis 29 sätestatud korras.2. Et piiril asuvad lõike 1 punktis a osutatud kontrollimise kohad saaksid tunnustuse, peab seal eelkõige olema varustus, mida on vaja artikli 12 lõikes 1 osutatud kontrolli läbiviimiseks, desinfitseerimiseks ning kuivsöödajäätmete, aluspõhu, sõnniku, uriini ja kõigi muude jäätmete kõrvaldamiseks.3. Et lõike 1 punktis b osutatud kontrollimise kohad saaksid tunnustuse, peavad seal olema vähemalt:a) kontrollimise ruumid, mis on piisavalt suured normaalseks kontrolli läbiviimiseks;b) piisavad jahutus- ja külmutusruumid;c) piisav sulatusruum;d) labor.4. Kontrolli eest vastutab riiklik veterinaararst. Praktiliste ülesannete täitmisel võivad riiklikku veterinaararsti abistada spetsiaalse väljaõppe saanud abilised.Üksikasjalikud eeskirjad kõnealuse abistamise kohta võetakse vastu artiklis 29 sätestatud korras.5. Veterinaareksperdid kontrollivad, kas tunnustatud kontrollimise kohtade varustus vastab käesoleva artikli tingimustele ning kas kontrolli viiakse läbi vastavalt käesolevale direktiivile.Kõnealused eksperdid peavad olema sellise liikmesriigi kodanikud, kus ei asu kontrollitav koht.Käesoleva lõike kohaldamise tingimused, eriti veterinaarekspertide määramine ja kontrolliprotseduurid, määratakse kindlaks artiklis 29 sätestatud korras.6. Kõik lõike 5 esimese lõigu kohaldamisega seotud kulud kannab ühendus.Artikkel 281. Kui kolmandas riigis puhkeb või levib nakkav loomahaigus, mis võib ohustada ühe liikmesriigi eluskarja tervist, või kui see on mis tahes muul loomatervishoiuga seotud põhjusel õigustatud, keelab asjaomane liikmesriik käesoleva direktiiviga hõlmatud loomaliikide otsese või teise liikmesriigi kaudu aset leidva kaudse impordi tervest kolmandast riigist või selle territooriumi osast, ilma et see piiraks artikli 6 kohaldamist.2. Kui nakkav loomahaigus, mis võib levida värske liha kaudu ja ohustada ühe liikmesriigi inimeste või eluskarja tervist, puhkeb või levib vastavalt artikli 3 lõikele 1 koostatud loetelus loetletud kolmandas riigis või kui see on mis tahes loomatervishoiuga seotud põhjusel õigustatud, keelab asjaomane liikmesriik kõnealuse liha otsese või teise liikmesriigi kaudu aset leidva kaudse impordi tervest kolmandast riigist või selle territooriumi osast, ilma et see piiraks artikli 14 kohaldamist.3. Liikmesriikide poolt vastavalt lõigetele 1 ja 2 võetud meetmetest ja selliste meetmete tühistamisest tuleb teatada viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile koos asjakohaste põhjendustega.Pärast kõnealust teadet tuleb alaline veterinaarkomitee võimalikult kiiresti kokku ning otsustab artiklis 30 sätestatud korras, kas kõnealuseid meetmeid tuleks muuta, eriti tagamaks, et need on kooskõlas teiste liikmesriikide vastu võetud meetmetega, või kas kõnealused meetmed tuleks tühistada.Kui tekib lõigetes 1 ja 2 kirjeldatud olukord ning ka teistel liikmesriikidel oleks vaja kohaldada vastavalt kõnealustele lõigetele võetud meetmeid, mida on vajaduse korral muudetud vastavalt eelmisele lõigule, võetakse asjakohased meetmed vastu artiklis 30 sätestatud korras.4. Luba impordi jätkamiseks asjaomasest kolmandast riigist antakse samas korras.(1)EÜT L 302, 31.12.1972, lk 24."2. Lisatakse järgmine artikkel:"Artikkel 32a1. Käesolevat direktiivi ei kohaldata artikli 1 lõike 1 kolmandas taandes osutatud loomade liha impordi suhtes kolmandatest riikidest, kuni jõustub/jõustuvad komisjoni otsus(ed), mis on vastu võetud artiklis 29 sätestatud korras ning käsitleb/käsitlevad artiklis 3 osutatud loetelu muutmist.2. Sellise liha impordi suhtes kolmandatest riikidest kohaldatakse terviseohutust käsitlevaid siseriiklikke seadusi, kuni jõustuvad asjakohased ühenduse eeskirjad."3. A–D lisa asendatakse järgmiste lisadega:"A LISANÄIDIS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++B LISANÄIDIS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++"Artikkel 2Nõukogu direktiivi 77/96/EMÜ artikkel 8 asendatakse järgmisega:"Artikkel 8Artiklis 9 sätestatud korras võib vastu võtta otsused käesoleva direktiivi lisade kohandamiseks või täiendamiseks, pidades silmas tehnoloogilisi edusamme; selliste otsustega tuleb tagada terviseohutuse tagatiste olemasoleva taseme säilimine."Artikkel 3Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuaril 1985. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 4Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 7. veebruar 1983Nõukogu nimeleesistujaH.-J. Rohr[1] EÜT C 250, 30.9.1981, lk 3. jaEÜT C 293, 9.11.1982, lk 6.,[2] EÜT C 267, 11.10.1982, lk 54.[3] EÜT C 64, 15.3.1982, lk 18.[4] EÜT L 302, 31.12.1972, lk 28.[5] EÜT L 186, 8.7.1981, lk 20.[6] EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977/64.[7] EÜT 121, 29.7.1964, lk 2012/64.[8] EÜT L 26, 31.7.1977, lk 67.--------------------------------------------------