title: Nõukogu direktiiv 2008/73/EÜ, 15. juuli 2008 , millega lihtsustatakse nimekirjade koostamise ja andmete avaldamise korda veterinaar- ja zootehnika valdkonnas ning muudetakse direktiive 64/432/EMÜ, 77/504/EMÜ, 88/407/EMÜ, 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 89/556/EMÜ, 90/426/EMÜ, 90/427/EMÜ, 90/428/EMÜ, 90/429/EMÜ, 90/539/EMÜ, 91/68/EMÜ, 91/496/EMÜ, 92/35/EMÜ, 92/65/EMÜ, 92/66/EMÜ, 92/119/EMÜ, 94/28/EÜ, 2000/75/EÜ, otsust 2000/258/EÜ ja direktiive 2001/89/EÜ, 2002/60/EÜ ja 2005/94/EÜ (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               14.8.2008

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 219/40

      NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/73/EÜ,
   15. juuli 2008,
   millega lihtsustatakse nimekirjade koostamise ja andmete avaldamise korda veterinaar- ja zootehnika valdkonnas ning muudetakse direktiive 64/432/EMÜ, 77/504/EMÜ, 88/407/EMÜ, 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 89/556/EMÜ, 90/426/EMÜ, 90/427/EMÜ, 90/428/EMÜ, 90/429/EMÜ, 90/539/EMÜ, 91/68/EMÜ, 91/496/EMÜ, 92/35/EMÜ, 92/65/EMÜ, 92/66/EMÜ, 92/119/EMÜ, 94/28/EÜ, 2000/75/EÜ, otsust 2000/258/EÜ ja direktiive 2001/89/EÜ, 2002/60/EÜ ja 2005/94/EÜ
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Ühenduse veterinaarvaldkonna õigusaktides sätestatakse, et veiste, sigade, kitsede, lammaste ja hobuslaste kogumiskeskused, nende loomade vahendajad, linnukasvatusettevõtted, seemendusjaamad ja sperma säilitamise keskused ning embrüokogumis- ja -tootmisrühmad ning teatavad asutused, instituudid ja keskused („loomapidamisettevõtted”) peavad vastama teatavatele tingimustele ning seepärast peavad liikmesriigid need teatavate elusloomade ja loomsete saadustega ning eelkõige loomse geneetilise materjaliga, nagu sperma ja munarakud ning embrüod, toimuvaks ühendusesiseseks kaubanduseks ametlikult heaks kiitma.

               (2)

               Ühenduse õigusaktides nähakse nimetatud loomapidamisettevõtete registreerimise, nimekirjade koostamise, ajakohastamise, edastamise ja avaldamise kohta ette erinevad menetlused. Menetluste erinevused teevad nimekirjade koostamise ja ajakohastamise aga keeruliseks ning nende nimekirjade praktilise kasutamise pädevate kontrolliasutuste ja asjaomaste ettevõtjate jaoks üliraskeks.

               (3)

               Seepärast tuleks menetlused ühtlustada ning näha ette süstemaatilisemad, sidusamad ja ühtsemad eeskirjad menetluste viie põhielemendi, täpsemalt registreerimise, nimekirjade koostamise, ajakohastamise, edastamise ja avaldamise kohta.

               (4)

               Lisaks, kuna liikmesriikide ülesanne on kontrollida tingimusi, mida eri loomapidamisettevõtted peavad täitma selleks, et neid nimekirja kantaks, peaksid nimekirjade koostamise eest vastutama liikmesriigid ja mitte komisjon.

               (5)

               Seepärast peaksid liikmesriigid koostama ja ajakohastama asjaomaseid loomapidamisettevõtete nimekirju ning tegema need kättesaadavaks teistele liikmesriikidele ja üldsusele. Et ühtlustada nende nimekirjade ülesehitust ja võimaldada ühendusele lihtne juurdepääs ajakohastatud nimekirjadele, tuleb komiteemenetluse abil kehtestada ühtsed kriteeriumid.

               (6)

               Ühenduse eeskirjade selguse ja järjepidevuse huvides tuleks seda uut korda kohaldada ka zootehnika valdkonnas, eelkõige tõuaretusühingute suhtes, kellel on volitused pidada või sisse seada liikmesriikides tõuraamatuid, ja teabe suhtes, mida liikmesriigid peavad esitama vastavalt nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiivile 90/428/EMÜ (võistlushobustega kauplemise ja võistlustel osalemise tingimuste kohta) (1) seoses hobuste võistlustega.

               (7)

               Nii nagu ühendusesisese kaubanduse suhtes kohaldatavates eeskirjades, reguleeritakse sperma, munarakkude ja embrüote importi selliselt, et kolmandates riikides loomapidamisega tegelevad päritoluasutused peavad loomade terviseriskide minimeerimiseks täitma teatavaid tingimusi. Vastavalt sellele tuleks lubada ühendusse importida ainult sellist geneetilist materjali, mis on pärit seemendusjaamadest või sperma säilitamise keskustest ning embrüokogumis- või -tootmisrühmadelt, mille asjaomase kolmanda riigi pädevad asutused on ühendusse eksportimiseks ametlikult heaks kiitnud vastavalt ühenduse nõuetele ning vajaduse korral pärast ühenduse veterinaarkontrolli.

               (8)

               Olenevalt geneetilise materjali tüübist ja asjaomasest liigist on loomapidamisettevõtete nimekirja kandmise ja asjaomaste nimekirjade ajakohastamise praegused toimingud erinevad, ulatudes komiteemenetluse alusel kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused) (2) vastu võetud otsustest kuni lihtsa konsulteerimiseni liikmesriikidega.

               (9)

               Erinevate menetluste kooseksisteerimine võib tekitada kolmandate riikide haldusametnike, põllumajandusettevõtete ja kaubandusega tegelevate ettevõtjate seas segadust ja ebakindlust. Kuna kolmandate riikide ülesanne on kontrollida tingimusi, mida eri loomapidamisettevõtted peavad täitma selleks, et neid vastavalt ühenduse nõuetele kantaks ühendusse eksportimiseks heaks kiidetud ettevõtete nimekirja, tuleks nende ettevõtete heakskiitmise suhtes kehtivat õigusraamistikku ühtlustada ja lihtsustada nii, et nimekirjade koostamise ja ajakohastamise eest vastutaksid kolmandad riigid ja mitte komisjon. Oluline on tagada, et asjaomase kolmanda riigi antud loomatervishoiualaste tagatiste tase ei halveneks. Lihtsustamismeetmeid võetakse ilma, et see piiraks komisjoni õigust võtta vajaduse korral kaitsemeetmeid.

               (10)

               Praeguste erinevate menetluste asemel tuleks seega kehtestada kord, mille kohaselt ühendusse importimist tuleks lubada ainult nendest kolmandatest riikidest, kus pädevad asutused koostavad nimekirjad, ajakohastavad neid ja edastavad need komisjonile. Komisjon peaks teatama nendest nimekirjadest liikmesriikidele ning tegema need teavitamise eesmärgil üldsusele kättesaadavaks. Kui kolmandate riikide poolt edastatud nimekirjadega seoses tekib probleeme, tuleb võtta kaitsemeetmeid vastavalt nõukogu 18. detsembri 1997. aasta direktiivile 97/78/EÜ (milles sätestatakse kolmandatest riikidest ühendusse toodavate toodete veterinaarkontrolli põhimõtted). (3)

               (11)

               Ühenduse õigusaktide selguse ja järjepidevuse huvides tuleks seda korda kohaldada ka kolmandate riikide ametiasutuste suhtes, keda on vastavalt ühenduse zootehnilistele õigusaktidele volitatud pidama tõuraamatut.

               (12)

               Nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivis 91/496/EMÜ (millega nähakse ette ühendusse saabuvate loomade veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtted) (4) on sätestatud, et kui kolmandatest riikidest imporditud loomad paigutatakse ühenduse territooriumil asuvasse karantiinikeskusse, peab see karantiinikeskus olema heaks kiidetud ja karantiinikeskuste nimekiri peab olema avaldatud Euroopa Liidu Teatajas. Ühenduse eeskirjade selguse ja järjepidevuse huvides tuleks lihtsustatud menetlust kohaldada ka liikmesriikide karantiinikeskuste nimekirja ajakohastamise suhtes.

               (13)

               Veterinaarvaldkonnas vastutab komisjon heakskiidetud riiklike referentlaborite ja teiste heakskiidetud laborite nimekirjade sisseseadmise ja ajakohastamise eest liikmesriikide esitatud andmete alusel.

               (14)

               Kooskõlas ühenduse õigusaktidega tehakse neis nimekirjades muudatusi liikmesriigi taotlusel ja pärast otsuse tegemist komiteemenetluse kohaselt kooskõlas otsusega 1999/468/EÜ või nõukogu poolt komisjoni ettepanekul.

               (15)

               Kuid selliseid nimekirju muudetakse sageli vaid vormiliselt, näiteks muudetakse riigi referentlaborite või muude asjaomaste heakskiidetud laborite kontaktandmeid.

               (16)

               Siiamaani on nende laborite nimekirju ajakohastatud tavaliselt ainult teatud ajavahemiku järel, et vähendada vastu võetavate komisjoni otsuste arvu. Ent selline tava ei taga nimekirjade kiiret ajakohastamist. See võib kahjustada riigi referentlaborite ja teiste heakskiidetud laborite õiguslikku seisundit.

               (17)

               Kuna liikmesriigid määravad riigi referentlaborid ning esitavad kõik vajalikud üksikasjad ja ajakohastatud andmed, peaksid selliste laborite nimekirjade koostamise eest vastutama liikmesriigid ja mitte komisjon. Samamoodi peaksid muude heakskiidetud laborite nimekirjade koostamise eest vastutama liikmesriigid.

               (18)

               Liikmesriigid peaksid seepärast koostama ja ajakohastama riigi referentlaborite ja teiste asjaomaste heakskiidetud laborite nimekirju ning tegema need kättesaadavaks teistele liikmesriikidele ja üldsusele. Et ühtlustada nende nimekirjade ülesehitust ja võimaldada ühendusele lihtne juurdepääs ajakohastatud nimekirjadele, tuleb komiteemenetluse abil kehtestada ühtsed kriteeriumid.

               (19)

               Kui aga nimekirjad sisaldavad kolmandates riikides asuvaid heakskiidetud laboreid, peaks selliste laborite nimekirjade koostamise ja avaldamise eest vastutama jätkuvalt komisjon.

               (20)

               Et vältida häireid seoses laborite heakskiitmise taotlustega, mille liikmesriigid esitavad vastavalt nõukogu 20. märtsi 2000. aasta otsusele 2000/258/EÜ (millega määratakse eriinstituut, kes vastutab marutaudivastaste vaktsiinide tõhusust kontrollivate seroloogiliste testide standardiseerimiseks vajalike kriteeriumide kehtestamise eest), (5) tuleks käesoleva direktiiviga ette näha üleminekumeetmed.

               (21)

               Nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivi 64/432/EMÜ (ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta) (6) artikli 6 lõike 2 punktis a on sätestatud, et aretamiseks ja tootmiseks ette nähtud veised, keda kasutatakse ühendusesiseseks kauplemiseks, peavad olema pärit ametlikult tuberkuloosivabast karjast ning üle kuue nädala vanuste loomade puhul peab neile 30 päeva jooksul enne päritolukarjast lahkumist tehtud nahasisese tuberkuliiniproovi tulemus olema olnud negatiivne. Mõnedel liikmesriikidel on traditsiooniliste põllumajandus- ja kaubandustavade tõttu esinenud raskusi enne transporti tehtava proovi nõude järgimisel. Seetõttu on vaja komiteemenetluse abil sätestada võimalus nahasisese tuberkuliiniproovi tegemiseks mujal kui päritoluettevõttes.

               (22)

               Lisaks tuleks direktiivi 64/432/EMÜ teatavaid läbinisti tehnilist laadi lisasid, mis käsitlevad näiteks loomatervise-alaseid teste, nimekirja haigustest, mille suhtes kehtib teavitamiskohustus, või veterinaarsertifikaate, muuta komiteemenetluse abil, et uusi teaduslikke arenguid oleks võimalik kiiresti arvesse võtta. Lisasid, milles on kehtestatud haigusevaba staatuse üksikasjalikud tingimused ja mille muutmine võib mõjutada ühendusesisest kaubandust, peaks aga saama muuta üksnes nõukogu.

               (23)

               Geneetilise materjali kogumises ja tootmises on üheksakümnendate aastate algusest saadik toimunud tehnoloogiline ja teaduslik areng. Nõukogu 13. juuli 1992. aasta direktiivi 92/65/EMÜ (milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks kauplemiseks loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 90/425/EMÜ A lisa punktis I osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud loomatervishoiu nõudeid, ning nende impordiks ühendusse) (7) ei ole ajakohastatud, et võtta arvesse toimunud arengut ning uusi Rahvusvahelise Episootiaameti (OIE) standardeid. Seetõttu on asjakohane nimetatud direktiivi muuta ja lisada selle reguleerimisalasse sätted, mis käsitlevad muudelt loomadelt kui lammastelt, kitsedelt, hobuslastelt ja sigadelt pärit geneetilise materjaliga kauplemist ja selle importi. Lisaks lubatakse liikmesriikidel kuni üksikasjalike ühtlustatud eeskirjade kehtestamiseni kõnealuses valdkonnas kohaldada siseriiklikke eeskirju. Samuti lubatakse liikmesriikidel kohaldada siseriiklikke eeskirju kuni üksikasjalike ühtlustatud eeskirjade kehtestamiseni seoses käesoleva direktiiviga hõlmatud loomade impordiga.

               (24)

               Nõukogu peaks kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (8) punktiga 34 julgustama liikmesriike koostama endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabelid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

               (25)

               Nõukogu direktiive 64/432/EMÜ, 77/504/EMÜ, (9) 88/407/EMÜ, (10) 88/661/EMÜ, (11) 89/361/EMÜ, (12) 89/556/EMÜ, (13) 90/426/EMÜ, (14) 90/427/EMÜ, (15) 90/428/EMÜ, 90/429/EMÜ, (16) 90/539/EMÜ, (17) 91/68/EMÜ, (18) 91/496/EMÜ, 92/35/EMÜ, (19) 92/65/EMÜ, 92/66/EMÜ, (20) 92/119/EMÜ, (21) 94/28/EÜ (22) ja 2000/75/EÜ, (23) otsust 2000/258/EÜ ning direktiive 2001/89/EÜ, (24) 2002/60/EÜ (25) ja 2005/94/EÜ (26) tuleks seepärast vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 64/432/EMÜ muutmine
   Direktiivi 64/432/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 6 lõike 2 punkti a esimene lõik asendatakse järgmisega:
               „peavad olema pärit ametlikult tuberkuloosivabast veisekarjast ning üle kuue nädala vanuste loomade puhul peab kas 30 päeva jooksul enne päritolukarjast lahkumist või artiklis 17 osutatud korras kindlaks määratavas kohas ja kindlaks määratavatel tingimustel B lisa punkti 2.2 sätete kohaselt tehtud nahasisese tuberkuliiniproovi tulemus olema olnud negatiivne.”.

               2)

               Lisatakse järgmine artikkel 6a:
               „Artikkel 6a
               Liikmesriigid määravad riiklikud asutused, riigi tugilaborid või asutused, kes vastutavad käesoleva direktiivi A–D lisas osutatud diagnoosistandardite ja -meetodite kooskõlastamise eest. Nad peavad asutuste ajakohastatud nimekirju ning teevad need teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Nende riiklike asutuste, riigi tugilaborite ja asutuste ülesanded ning kohustused on sätestatud B ja C lisas ning D lisa II peatükis.
               Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 17 lõikes 2 osutatud korras.”.

               3)

               Artikli 11 lõige 3 asendatakse järgmisega:
               „3.   Pädev asutus väljastab igale heakskiidetud kogumiskeskusele loanumbri. Selline luba võib piirduda teatavate liikide või aretamiseks ja tootmiseks ette nähtud loomade või tapaloomadega.
               Pädev asutus koostab heakskiidetud kogumiskeskuste ja nende loanumbrite nimekirja ja ajakohastab seda ning teeb nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.”.

               4)

               Artiklisse 13 lisatakse järgmised lõiked:
               „5.   Liikmesriigid koostavad heakskiidetud vahendajate ja vahendajate poolt seoses nende äritegevusega kasutatavate registreeritud territooriumide ja nende loanumbrite nimekirja ja ajakohastavad seda ning teevad nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               6.   Artikli 5 ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 17 lõikes 2 osutatud korras.”.

               5)

               Artikkel 16 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 16
               A ja D lisa (I peatükk) muudab nõukogu komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega, pidades eelkõige silmas nende kohandamist vastavalt teaduse ja tehnoloogia arengule.
               B, C, D (II peatükk), E ja F lisa muudab komisjon artiklis 17 osutatud korras.”.

               6)

               B lisa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkt 4.1 asendatakse järgmisega:
                           „4.1.   Ülesanded ja vastutus
                           Artikli 6a kohaselt määratud riiklikud asutused, riigi tugilaborid ja asutused vastutavad vastavalt lõigetes 2 ja 3 nimetatud tuberkuliinide ja reaktiivide ametliku kontrollimise eest oma liikmesriigis, et tagada kõikide kõnealuste tuberkuliinide ja reaktiivide vastavus punktis 2.1 ja lõikes 3 osutatud standarditele.”;

                           b)

                           punkt 4.2 jäetakse välja.

               7)

               C lisa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punktis 4.1 asendatakse sissejuhatav fraas järgmisega:
                           „Artikli 6a kohaselt määratud riigi tugilaborid vastutavad:”;

                           b)

                           punkt 4.2 jäetakse välja.

               8)

               D lisa II peatüki punkti A alapunktid 2 ja 3 asendatakse järgmistega:

                           „2.

                           Artikli 6a kohaselt veiste ensootilise leukoosi diagnoosimise standardite ja meetodite kooskõlastamiseks määratud riiklikud asutused, riigi tugilaborid ja asutused peavad vastutama laboris kasutatava standardantigeeni kalibreerimise eest ametliku EÜ standardseerumi (EI-seerum) suhtes, mida saadakse Taani Tehnikaülikooli Riiklikust Veterinaariainstituudist.

                           3.

                           Laboris kasutatavad standardantigeenid tuleb esitada vähemalt kord aastas ametliku EÜ standardseerumi suhtes kontrollimiseks riiklikele asutustele, riigi tugilaboritele või asutustele, mis on määratud vastavalt artiklile 6a. Lisaks nimetatud standardimisele võib kasutatavat antigeeni kalibreerida vastavalt punktis B kirjeldatud meetodile.”.

         Artikkel 2
   Direktiivi 77/504/EMÜ muutmine
   Direktiivi 77/504/EMÜ lisatakse järgmine artikkel:

      „Artikkel 4a
      1.   Liikmesriigid koostavad nimekirja artikli 1 punkti b esimeses taandes nimetatud asutustest, mis on ametlikult tunnustatud, et pidada või sisse seada tõuraamatuid, ajakohastavad seda ning teevad nimekirja liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
      2.   Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 8 lõikes 2 osutatud korras.”.

   Artikkel 3
   Direktiivi 88/407/EMÜ muutmine
   Direktiivi 88/407/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 5 lõige 2 asendatakse järgmisega:
               „2.   Kõik seemendusjaamad või sperma säilitamise keskused registreeritakse ning igale jaamale või keskusele antakse veterinaarloa number. Iga liikmesriik koostab seemendusjaamade ja sperma säilitamise keskuste ning nende loanumbrite nimekirja ja ajakohastab seda ning teeb nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               3.   Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 18 lõikes 2 osutatud korras.”.

               2)

               Artikkel 9 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 9
               1.   Liikmesriigid lubavad importida üksnes spermat, mis on saadetud seemendusjaamast või sperma säilitamise keskusest, mis asub ühes kolmandas riigis, mis on kantud artiklis 8 osutatud loetellu ja mille kohta asjaomase kolmanda riigi pädev asutus suudab anda tagatise, et on täidetud järgmised tingimused:

                           a)

                           jaam või keskus vastab järgmistele tingimustele:

                                       i)

                                       seemendusjaamade ja sperma säilitamise keskuste heakskiitmise tingimused, mis on sätestatud A lisa I peatükis;

                                       ii)

                                       selliste jaamade ja keskuste järelevalve tingimused, mis on sätestatud sama lisa II peatükis;

                           b)

                           kolmanda riigi pädev asutus on jaama või keskuse ühendusse ekspordi eesmärgil ametlikult heaks kiitnud;

                           c)

                           jaam või keskus on jaama või keskuse veterinaararsti järelevalve all;

                           d)

                           kolmanda riigi riiklik veterinaararst kontrollib jaama või keskust vähemalt kaks korda aastas.

                     2.   Komisjonile edastatakse seemendusjaamade või sperma säilitamise keskuste nimekiri, mille artiklis 8 osutatud loetelus oleva kolmanda riigi pädev asutus on vastavalt käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud tingimustele heaks kiitnud ning millesse kantud jaamadest või keskustest võib spermat ühendusse saata.
               Kolmanda riigi pädev asutus peab heakskiidetud seemendusjaama või sperma säilitamise keskusele antud heakskiidu viivitamata peatama või tühistama, kui jaam või keskus ei vasta enam lõikes 1 osutatud tingimustele, ning komisjonile tuleb sellest viivitamata teatada.
               Komisjon esitab liikmesriikidele kõik kolmanda riigi pädevalt asutuselt käesoleva lõike kohaselt saadud uued ja ajakohastatud nimekirjad ning teeb need teavitamise eesmärgil üldsusele kättesaadavaks.
               3.   Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 18 lõikes 2 osutatud korras.”.

               3)

               Artikkel 12 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 12
               Direktiivis 97/78/EÜ sätestatud eeskirju kohaldatakse eelkõige liikmesriikides tehtavate kontrollide korraldamise ja järelmeetmete suhtes ning kaitsemeetmete suhtes, mida kohaldatakse kooskõlas kõnealuse direktiivi artiklis 22 nimetatud menetlusega.”

         Artikkel 4
   Direktiivi 88/661/EMÜ muutmine
   Direktiivi 88/661/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 4a
               Liikmesriigid koostavad nimekirja artikli 1 punkti c esimeses taandes nimetatud asutustest ja ajakohastavad seda ning teevad nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 11 lõikes 2 osutatud korras.”.

               2)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 7a
               Liikmesriigid koostavad nimekirja artikli 1 punkti d esimeses taandes nimetatud asutustest ja ajakohastavad seda ning teevad nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 11 lõikes 2 osutatud korras.”.

         Artikkel 5
   Direktiivi 89/361/EMÜ muutmine
   Direktiivi 89/361/EMÜ artikkel 5 asendatakse järgmisega:

      „Artikkel 5
      Liikmesriigid koostavad nimekirja artikli 2 punkti b esimeses taandes nimetatud asutustest, mis on ametlikult heaks kiidetud tõuraamatute pidamiseks või sisseseadmiseks ja mis vastavad artikli 4 esimese taande kohaselt kindlaks määratud kriteeriumidele, ajakohastavad seda nimekirja ja teevad selle teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
      Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 8 osutatud korras.”.

   Artikkel 6
   Direktiivi 89/556/EMÜ muutmine
   Direktiivi 89/556/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 5 lõikes 2 asendatakse esimene lõik järgmisega:
               „2.   Iga liikmesriigi pädev asutus registreerib embrüokogumisrühmad ja annab igale rühmale veterinaarloa numbri.
               Iga liikmesriik koostab loetelu embrüokogumisrühmadest ja nende veterinaarloa numbritest, ajakohastab seda ning teeb loetelu teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.”.

               2)

               Artikkel 8 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 8
               1.   Liikmesriigid lubavad importida üksnes embrüoid, mis on saadetud embrüokogumis- või -tootmisrühmast, mis asub ühes kolmandas riigis, mis on kantud artiklis 7 osutatud loetellu ja mille kohta asjaomase kolmanda riigi pädev asutus saab anda tagatise, et on täidetud järgmised tingimused:

                           a)

                           rühm vastab järgmistele tingimustele:

                                       i)

                                       embrüokogumis- ja embrüotootmisrühmade tunnustamise tingimused, mis on sätestatud A lisa I peatükis;

                                       ii)

                                       sellistele rühmadele embrüote kogumise, töötlemise, ladustamise ja transpordiga seoses kehtestatud tingimused, mis on sätestatud kõnealuse lisa II peatükis;

                           b)

                           kolmanda riigi pädev asutus on jaama ühendusse eksportimise eesmärgil ametlikult heaks kiitnud;

                           c)

                           kolmanda riigi riiklik veterinaararst kontrollib rühma vähemalt kaks korda aastas.

                     2.   Komisjonile saadetakse embrüokogumis- ja embrüotootmisrühmade loetelu, mille artiklis 7 osutatud loetellu kantud kolmanda riigi pädev asutus on vastavalt käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud tingimustele heaks kiitnud ning millesse kantud rühmadest võib embrüoid ühendusse saata.
               Kolmanda riigi pädev asutus peab embrüokogumis- või embrüotootmisrühmade heakskiidu viivitamata peatama või tühistama, kui rühm ei vasta enam lõikes 1 osutatud tingimustele, ning komisjonile tuleb sellest viivitamata teatada.
               Komisjon esitab liikmesriikidele kõik asjaomase kolmanda riigi pädevalt asutuselt käesoleva lõike kohaselt saadud uued ja ajakohastatud loetelud ning teeb need teavitamise eesmärgil üldsusele kättesaadavaks.
               3.   Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 18 lõikes 2 osutatud korras.”.

               3)

               Artikkel 11 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 11
               Direktiivis 97/78/EÜ sätestatud eeskirju kohaldatakse eelkõige liikmesriikides tehtavate kontrollide korraldamise ja järelmeetmete suhtes ning kaitsemeetmete suhtes, mida kohaldatakse kooskõlas kõnealuse direktiivi artiklis 22 nimetatud menetlusega.”.

         Artikkel 7
   Direktiivi 90/426/EMÜ muutmine
   Direktiivi 90/426/EMÜ artikli 7 lõige 1 asendatakse järgmisega:

      „1.   Hobuslased tuleb niipea kui võimalik transportida päritoluettevõttest sihtkohta kas otse või heakskiidetud turu või direktiivi 64/432/EMÜ artikli 2 lõike 2 punktis o kindlaks määratud kogumiskeskuse kaudu sõidukites või konteinerites, mida lähteliikmesriigi kindlaksmääratud ajavahemike järel on korrapäraselt puhastatud ja desinfitseeritud desinfektsioonivahendiga. Sõidukid peavad olema konstrueeritud nii, et hobuslaste väljaheited, allapanu ega sööt ei pääseks veo ajal sõidukist välja. Vedu tuleb korraldada viisil, mis võimaldab hobuslaste tervise ja heaolu tõhusat kaitset.”.

   Artikkel 8
   Direktiivi 90/427/EMÜ muutmine
   Direktiivi 90/427/EMÜ artikkel 5 asendatakse järgmisega:

      „Artikkel 5
      Liikmesriigid koostavad nimekirja artikli 2 punkti c esimeses taandes osutatud tõuraamatuid pidavatest või neid sisse seadvatest asutustest, mis on heaks kiidetud või tunnustatud vastavalt artikli 4 lõike 2 punktile a kindlaks määratud kriteeriumidele, ajakohastavad seda nimekirja ja teevad selle teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
      Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 10 osutatud korras.”.

   Artikkel 9
   Direktiivi 90/428/EMÜ muutmine
   Direktiivi 90/428/EMÜ artikli 4 lõige 2 asendatakse järgmisega:

      „2.   Siiski:

                  —

                  artiklis 3 nimetatud kohustused ei mõjuta

                              a)

                              võistlusi, mida korraldatakse teatavas tõuraamatus registreeritud hobustele tõu parandamiseks;

                              b)

                              piirkondlikke võistlusi, mida korraldatakse hobuste valimiseks;

                              c)

                              ajalooliste või traditsiooniliste sündmuste korraldamist.

                        Liikmesriigid, kes soovivad kõnealuseid võimalusi kasutada, annavad sellest kavatsusest ja selle põhjendustest eelnevalt teistele liikmesriikidele ja üldsusele teada;

                  —

                  iga võistluse või võistluse liigi puhul on liikmesriigil lubatud eraldada selleks ametlikult heaks kiidetud või tunnustatud asutuste vahendusel lõike 1 punktis c nimetatud auhinnarahast või tuludest teatav osa tõuaretuse tagamiseks, arendamiseks ja parandamiseks.
                  1993. aastast alates ei või see olla üle 20 %.
                  Kõnealuste summade asjaomases liikmesriigis jaotamise kriteeriumid tehakse teatavaks teistele liikmesriikidele ja üldsusele.”.

   Artikkel 10
   Direktiivi 90/429/EMÜ muutmine
   Direktiivi 90/429/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 5 lõige 2 asendatakse järgmisega:
               „2.   Kõik seemendusjaamad registreeritakse ja igale jaamale antakse veterinaarloa number.
               Iga liikmesriik koostab loetelu seemendusjaamadest ja nende veterinaarloa numbritest, ajakohastab seda ning teeb loetelu teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.”.

               2)

               Artikkel 8 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 8
               1.   Liikmesriigid lubavad importida üksnes spermat, mis on saadetud seemendusjaamast, mis asub ühes kolmandas riigis, mis on kantud artiklis 7 osutatud loetellu, ja mille kohta asjaomase kolmanda riigi pädev asutus saab anda tagatise, et on täidetud järgmised tingimused:

                           a)

                           jaam vastab järgmistele tingimustele:

                                       i)

                                       seemendusjaamade heakskiitmise tingimused, mis on sätestatud A lisa I peatükis;

                                       ii)

                                       selliste jaamade järelevalve tingimused, mis on sätestatud sama lisa II peatükis;

                           b)

                           kolmanda riigi pädev asutus on jaama ühendusse eksportimise eesmärgil ametlikult heaks kiitnud;

                           c)

                           jaam on jaama veterinaararsti järelevalve all;

                           d)

                           asjaomase kolmanda riigi riiklik veterinaararst kontrollib jaama vähemalt kaks korda aastas.

                     2.   Komisjonile saadetakse loetelu seemendusjaamadest, mille artiklis 7 osutatud loetellu kantud kolmanda riigi pädev asutus on vastavalt käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud tingimustele heaks kiitnud ning millesse kantud jaamadest võib spermat ühendusse saata.
               Kolmanda riigi pädev asutus peab seemendusjaamale antud heakskiidu viivitamata peatama või tühistama, kui jaam ei vasta enam lõikes 1 sätestatud tingimustele, ning komisjonile tuleb sellest viivitamata teatada.
               Komisjon esitab liikmesriikidele kõik kolmanda riigi pädevalt asutuselt käesoleva lõike kohaselt saadud uued ja ajakohastatud loetelud ning teeb need teavitamise eesmärgil üldsusele kättesaadavaks.
               3.   Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 18 lõikes 2 osutatud korras.”.

               3)

               Artikli 15 lõige 2 asendatakse järgmisega:
               „2.   Direktiivis 97/78/EÜ sätestatud eeskirju kohaldatakse eelkõige liikmesriikides tehtavate kontrollide korraldamise ja järelmeetmete suhtes ning kaitsemeetmete suhtes, mida kohaldatakse kooskõlas kõnealuse direktiivi artiklis 22 nimetatud menetlusega.”.

         Artikkel 11
   Direktiivi 90/539/EMÜ muutmine
   Direktiivi 90/539/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikkel 4 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 4
               Iga liikmesriik määrab riikliku referentlabori, kes vastutab käesolevas direktiivis sätestatud diagnostikameetodite kooskõlastamise ja nende kasutamise eest oma territooriumil asuvates heakskiidetud laborites.
               Iga liikmesriik teeb oma riikliku referentlabori üksikasjalikud andmed ja kõik nende andmete hilisemad muudatused teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 32 lõikes 2 osutatud korras.”.

               2)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 6a
               Iga liikmesriik koostab nimekirja artikli 6 punkti 1 alapunkti a kohaselt heaks kiidetud asutustest ja nende eraldusnumbritest, ajakohastab seda ning teeb nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 32 osutatud korras.”.

               3)

               I lisa muudetakse järgmiselt:

                           i)

                           punkt 1 jäetakse välja;

                           ii)

                           punkt 2 asendatakse järgmisega:

                                       „2.

                                       Vastavalt artiklile 4 määratud riiklikud lindude haiguste referentlaborid vastutavad igas liikmesriigis käesolevas direktiivis sätestatud diagnostikameetodite kooskõlastamise eest. Selleks

                                                   a)

                                                   võivad nad varustada heakskiidetud laboreid diagnostiliste testide jaoks vajalike reaktiividega;

                                                   b)

                                                   jälgivad nad käesoleva direktiiviga ette nähtud diagnostiliste testide tegemiseks heaks kiidetud laborites kasutatavate reaktiivide kvaliteeti;

                                                   c)

                                                   organiseerivad nad korrapäraselt võrdlusteste.”.

         Artikkel 12
   Direktiivi 91/68/EMÜ muutmine
   Direktiivi 91/68/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 8a lõige 3 asendatakse järgmisega:
               „3.   Pädev asutus väljastab igale heakskiidetud kogumiskeskusele loanumbri. Kõnealune luba võib piirduda ühe või mitme käesoleva direktiiviga hõlmatud liigi, aretus- või nuumloomade või tapaloomadega.
               Pädev asutus koostab nimekirja heakskiidetud kogumiskeskustest ja nende kordumatutest loanumbritest, ajakohastab seda ning teeb nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.”.

               2)

               Artiklisse 8b lisatakse järgmine lõige:
               „5.   Liikmesriigid koostavad nimekirja heakskiidetud vahendajatest ja vahendajate poolt seoses nende äritegevusega kasutatavatest registreeritud ruumidest ja nende loanumbritest, ajakohastavad seda ning teevad nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva lõike ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 15 lõikes 2 osutatud korras.”.

         Artikkel 13
   Direktiivi 91/496/EMÜ muutmine
   Direktiivi 91/496/EMÜ artikli 10 lõige 4 asendatakse järgmisega:

                  „4.

                              a)

                              Lõike 1 esimeses taandes osutatud karantiinikeskuste nimekirja heakskiitmisel ja edasisel ajakohastamisel tuleb järgida artiklis 22 sätestatud korda. Komisjon avaldab nimetatud karantiinikeskuste nimekirja ja selle edasised ajakohastused Euroopa Liidu Teatajas.

                              b)

                              Liikmesriigid kiidavad heaks lõike 1 teises taandes ja lõike 2 esimeses taandes osutatud karantiinikeskused, mis vastavad B lisas sätestatud tingimustele, ning igale keskusele antakse loanumber. Iga liikmesriik koostab nimekirja heakskiidetud karantiinikeskustest ja nende loanumbritest, ajakohastab seda ning teeb nimekirja teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks. Karantiinikeskused kuuluvad artiklis 19 ette nähtud inspekteerimisele.
                              Käesoleva lõigu ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 22 osutatud korras.”.

   Artikkel 14
   Direktiivi 92/35/EMÜ muutmine
   Direktiivi 92/35/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikkel 14 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 14
               1.   Liikmesriigid määravad käesoleva direktiiviga ette nähtud laboriuuringute tegemiseks riikliku labori ning teevad nimetatud labori üksikasjalikud andmed ja kõik nende andmete hilisemad muudatused teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva lõike ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 19 osutatud korras.
               2.   Vastavalt lõikele 1 määratud riiklike laborite ülesanded ja kohustused on sätestatud I lisas.
               3.   Vastavalt lõikele 1 määratud riiklikud laborid teevad koostööd artiklis 15 nimetatud ühenduse tugilaboriga.”.

               2)

               I lisa punkt A jäetakse välja.

         Artikkel 15
   Direktiivi 92/65/EMÜ muutmine
   Direktiivi 92/65/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikkel 11 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 11
               1.   Liikmesriigid tagavad, et kaubeldakse üksnes lõigetes 2, 3, 4 ja 5 sätestatud tingimustele vastavate sperma, munarakkude ja embrüotega, ilma et see piiraks otsuste tegemist artiklite 21 ja 23 rakendamisel.
               2.   Ilma et see piiraks teatavate hobuste tõugude puhul hobuste tõuraamatusse kandmiseks ette nähtud kriteeriumide järgimist, peab lammaste, kitsede ja hobuslaste sperma

                           —

                           olema kogutud, töödeldud ja ladustatud kunstlikuks seemendamiseks jaamas või keskuses, mis on tervishoiu seisukohast heaks kiidetud vastavalt D lisa I peatükile, või lammaste ja kitsede puhul erandina eespool nimetatust ettevõttes, mis vastab direktiivi 91/68/EMÜ nõuetele;

                           —

                           olema kogutud D lisa II peatükis ette nähtud nõuetele vastavatelt loomadelt;

                           —

                           olema kogutud, töödeldud, säilitatud, ladustatud ja transporditud D lisa III peatüki kohaselt;

                           —

                           veol teise liikmesriiki olema varustatud veterinaarsertifikaadiga, mis vastab artiklis 26 osutatud korras kindlaks määratavale näidisele.

                     3.   Lammaste, kitsede, hobuslaste ja sigade munarakud ja embrüod

                           —

                           peab D lisa IV peatükis ette nähtud nõuetele vastavatelt emastelt doonorloomadelt võtma kogumisrühm või tootma tootmisrühm, kelle liikmesriigi pädev asutus on heaks kiitnud ja kes vastab D lisa I peatüki tingimustele, mis kehtestatakse artiklis 26 osutatud korras;

                           —

                           peavad olema kogutud, töödeldud ja säilitatud asjakohases laboratooriumis ning ladustatud ja transporditud kooskõlas D lisa III peatükiga;

                           —

                           tuleb veol teise liikmesriiki varustada veterinaarsertifikaadiga, mis vastab artiklis 26 osutatud korras kindlaks määratavale näidisele.

                     Emaste doonorloomade seemendamiseks kasutatav sperma peab lammaste, kitsede ja hobuslaste puhul vastama lõike 2 sätetele ning sigade puhul direktiivi 90/429/EMÜ sätetele.
               Mis tahes täiendavad tagatised võib kindlaks määrata artiklis 26 osutatud korras.
               4.   Asjaomase liikmesriigi pädev asutus registreerib lõike 2 esimeses taandes osutatud heakskiidetud jaamad või keskused ja lõike 3 esimeses taandes osutatud heakskiidetud rühmad, kusjuures igale jaamale või keskusele ja rühmale antakse veterinaarloa number.
               Iga liikmesriik koostab loetelu kõnealustest heakskiidetud jaamadest või keskustest ja rühmadest ja nende loanumbritest, ajakohastab seda ning teeb loetelu teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva lõike ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 26 osutatud korras.
               5.   Lõigetes 2 ja 3 nimetamata liikide sperma, munarakkude ja embrüote suhtes kehtivad loomatervishoiu nõuded ja veterinaarsertifikaadid kehtestatakse artiklis 26 osutatud korras.
               Kuni sellise sperma ning selliste munarakkude ja embrüotega kauplemiseks ette nähtud loomatervishoiu nõuete ja veterinaarsertifikaatide kehtestamiseni kohaldatakse siseriiklikke eeskirju.”.

               2)

               Artikli 13 lõike 2 punkt d asendatakse järgmisega:

                           „d)

                           Pädev asutus registreerib kõik heakskiidetud asutused, instituudid ning jaamad või keskused ning väljastab neile loanumbri.
                           Iga liikmesriik koostab loetelu heakskiidetud asutustest, instituutidest ning jaamadest või keskustest ja nende loanumbritest, ajakohastab seda ning teeb loetelu teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
                           Käesoleva punkti ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 26 osutatud korras.”.

               3)

               Artikli 17 lõiked 2 ja 3 asendatakse järgmisega:
               „2.   Ühendusse võib importida üksnes artiklis 1 osutatud loomi, spermat, munarakke ja embrüoid, mis vastavad järgmistele nõuetele:

                           a)

                           need peavad pärit olema kolmandast riigist, mis on kantud lõike 3 punkti a kohaselt koostatavasse loetellu;

                           b)

                           nendega peab kaasas olema artiklis 26 osutatud korras koostatavale näidisele vastav veterinaarsertifikaat, millele on alla kirjutanud ekspordiriigi pädev asutus ja millega tõendatakse, et

                                       i)

                                       loomad

                                                   —

                                                   vastavad lisatingimustele või nende puhul pakutakse lõikes 4 osutatud samaväärseid tagatisi ning

                                                   —

                                                   on pärit C lisas esitatud tingimustega vähemalt samaväärseid tagatisi pakkuvatest heakskiidetud jaamadest või keskustest, asutustest, instituutidest;

                                       ii)

                                       sperma, munarakud ja embrüod on pärit sellistest heakskiidetud seemendusjaamadest või sperma säilitamise keskustest või kogumis- ja tootmisrühmadest, mille tagatised on vähemalt samaväärsed D lisa I peatükis esitatud tingimustega, mis kehtestatakse artiklis 26 osutatud korras.

                     Kuni kolmandate riikide loetelude, punktis b osutatud heakskiidetud asutuse, punktides a ja b osutatud loomatervishoiu nõuete ja veterinaarsertifikaatide kehtestamiseni kohaldatakse siseriiklikke eeskirju tingimusel, et need ei ole soodsamad II peatüki sätetest.
               3.   Sätestatakse, et

                           a)

                           artiklis 26 osutatud korras kehtestatakse loetelu sellistest kolmandatest riikidest või nende piirkondadest, kes suudavad liikmesriikidele ja komisjonile anda tagatised, mis on samaväärsed II peatükis loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega seoses ette nähtud tagatistega;

                           b)

                           vastavalt käesolevale punktile kehtestatakse loetelu artikli 11 lõike 2 esimeses taandes ja sama artikli lõike 3 esimeses taandes osutatud heakskiidetud jaamadest või keskustest ja rühmadest, mis asuvad ühes käesoleva lõike punktis a osutatud loetelusse kuuluvas kolmandas riigis ja mille puhul pädev asutus saab anda artikli 11 lõigetes 2 ja 3 ette nähtud tagatised.
                           Esimeses lõigus osutatud heakskiidetud jaamade või keskuste ja rühmade ning nende veterinaarloa numbrite loetelu edastatakse komisjonile.
                           Kolmanda riigi pädev asutus peab jaamadele või keskustele ning rühmadele antud heakskiidu viivitamata peatama või tühistama, kui see ei vasta enam artikli 11 lõigetes 2 ja 3 osutatud tingimustele, ning komisjonile tuleb sellest viivitamata teatada.
                           Komisjon edastab liikmesriikidele kõik kolmanda riigi pädevalt asutuselt vastavalt teisele ja kolmandale lõigule saadud uued või ajakohastatud loetelud ning teeb need teavitamise eesmärgil üldsusele kättesaadavaks.
                           Käesoleva punkti ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artiklis 26 osutatud korras;

                           c)

                           artiklis 26 osutatud korras määratakse kindlaks loomatervishoiu erinõuded, eelkõige ühenduse kaitsmiseks teatavate eksootiliste haiguste eest, või käesoleva direktiiviga ette nähtud tagatistega samaväärsed tagatised.
                           Kolmandate riikide suhtes kehtestatud erinõuded ja samaväärsed tagatised ei tohi olla soodsamad nendest, mis on ette nähtud II peatükis.”.

               4)

               Artikli 20 esimene lõige asendatakse järgmisega:
               „Direktiivis 97/78/EÜ sätestatud eeskirju kohaldatakse eelkõige liikmesriikides tehtavate kontrollide korraldamise ja järelmeetmete suhtes ning kaitsemeetmete suhtes, mida kohaldatakse kooskõlas kõnealuse direktiivi artiklis 22 nimetatud menetlusega.”.

         Artikkel 16
   Direktiivi 92/66/EMÜ muutmine
   Direktiivi 92/66/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artiklit 14 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõige 2 asendatakse järgmisega:
                           „2.   Lõikes 1 osutatud riiklikud laborid vastutavad diagnostikastandardite ja -meetodite, reaktiivide kasutamise ja vaktsiinide testimise kooskõlastamise eest.”;

                           b)

                           lõike 3 sissejuhatav fraas asendatakse järgmisega:
                           „3.   Lõikes 1 osutatud riiklikud laborid vastutavad iga liikmesriigi Newcastle’i haigusega tegelevas diagnostikalaboris kehtestatud standardite ja diagnostikameetodite kooskõlastamise eest. Sel eesmärgil:”;

                           c)

                           lõige 4 asendatakse järgmisega:
                           „4.   Lõikes 1 osutatud riiklikud laborid teevad koostööd artiklis 15 osutatud ühenduse tugilaboriga.
                           5.   Liikmesriigid peavad lõikes 1 osutatud riiklike laborite ja instituutide ajakohastatud loetelusid ning teevad need teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
                           Käesoleva lõike ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 25 lõikes 2 osutatud korras.”.

               2)

               IV lisa jäetakse välja.

         Artikkel 17
   Direktiivi 92/119/EMÜ muutmine
   Direktiivi 92/119/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 17 lõige 5 asendatakse järgmisega:
               „5.   Liikmesriigid peavad lõikes 1 osutatud riiklike laborite ajakohastatud nimekirju ning teevad need teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.”.

               2)

               II lisa punkt 5 jäetakse välja.

         Artikkel 18
   Direktiivi 94/28/EÜ muutmine
   Direktiivi 94/28/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõige 1 asendatakse järgmisega:
                           „1.   Komisjonile edastatakse asjaomaste liikide ja/või tõugudega seoses loetelu asutustest, mille kolmanda riigi pädev asutus on käesoleva direktiivi rakendamise eesmärgil heaks kiitnud.
                           Kolmanda riigi pädev asutus peab asutusele antud heakskiidu viivitamata peatama või tühistama, kui see ei vasta enam artikli 3 lõike 2 punktis b osutatud tingimustele, ning komisjonile tuleb sellest viivitamata teatada.
                           Komisjon esitab liikmesriikidele kõik asjaomase kolmanda riigi pädevalt asutuselt vastavalt teisele lõigule saadud uued või ajakohastatud loetelud ning teeb need teavitamise eesmärgil üldsusele kättesaadavaks.”;

                           b)

                           lõike 2 punkt a jäetakse välja;

                           c)

                           lõige 3 jäetakse välja.

               2)

               Artiklisse 10 lisatakse järgmine lõik:
               „Kui see on põhjendatud artikli 3 lõike 2 punkti b tõsise rikkumise tõttu, eelkõige pidades silmas käesoleva artikli esimeses lõigus osutatud kohapealsete kontrollide tulemusi, võib võtta meetmeid artikli 1 lõikes 1 osutatud loomade, sperma, munarakkude ja embrüote impordi peatamiseks artiklis 12 osutatud korras.”.

         Artikkel 19
   Direktiivi 2000/75/EÜ muutmine
   Direktiivi 2000/75/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikkel 15 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 15
               1.   Liikmesriigid määravad siseriikliku labori, mis vastutab käesoleva direktiiviga ette nähtud laboriuuringute tegemise eest, ning teevad selle labori üksikasjalikud andmed ja kõik nende andmete hilisemad muudatused teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               Käesoleva lõike ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 20 lõikes 2 osutatud korras.
               2.   Vastavalt lõikele 1 määratud siseriiklike laborite ülesanded on loetletud I lisas.
               3.   Vastavalt käesoleva artikli lõikele 1 määratud siseriiklikud laborid teevad koostööd artiklis 16 osutatud ühenduse referentlaboriga.”.

               2)

               I lisa punkt A jäetakse välja.

         Artikkel 20
   Otsuse 2000/258/EÜ muutmine
   Otsust 2000/258/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikkel 3 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 3
               1.   Liikmesriigi pädev asutus võib anda luba taotlevale laboratooriumile loa teha marutaudivaktsiinide tõhususe jälgimiseks seroloogilisi teste juhul, kui selle laboratooriumi hindamise tulemus on positiivne ja selle hindamistulemuse on dokumenteerinud Nancys asuv AFSSA.
               Liikmesriigid koostavad loetelu nendest laboratooriumitest, kellele nad on loa andnud, ajakohastavad seda ning teevad loetelu teistele liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks.
               2.   Teatavas kolmandas riigis asuvale luba taotlevale laboratooriumile antakse artikli 5 lõikes 2 osutatud korras luba teha marutaudivaktsiinide tõhususe jälgimiseks seroloogilisi teste juhul, kui selle laboratooriumi hindamise tulemus on positiivne, selle hindamistulemuse on dokumenteerinud Nancys asuv AFSSA ning luba taotleva laboratooriumi päritolujärgse kolmanda riigi pädev asutus on esitanud asjakohase heakskiidutaotluse.
               3.   Käesoleva artikli ühetaolise kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad võib vastu võtta artikli 5 lõikes 2 osutatud korras.”.

               2)

               Lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 5a
               Liikmesriikide poolt enne 1. jaanuari 2010 vastavalt artiklile 3 ja II lisale esitatud laboratooriumite heakskiitmise taotlusi reguleeritakse käesoleva otsusega sellises sõnastuses, nagu see oli enne 3. septembrit 2008.”.

               3)

               I ja II lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisas esitatud tekstiga.

         Artikkel 21
   Direktiivi 2001/89/EÜ muutmine
   Direktiivi 2001/89/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 17 lõike 1 punkt b asendatakse järgmisega:

                           „b)

                           igas liikmesriigis vastutab diagnostikastandardite ja -meetodite kooskõlastamise eest siseriiklik labor vastavalt III lisa sätetele.
                           Liikmesriigid teevad oma siseriikliku labori üksikasjalikud andmed ja kõik nende andmete hilisemad muudatused teistele liikmesriikidele ning üldsusele kättesaadavaks viisil, mille võib kindlaks määrata artikli 26 lõikes 2 osutatud korras.”.

               2)

               III lisa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           pealkiri asendatakse järgmisega:
                           „Sigade klassikalise katku siseriiklike laborite kohustused”;

                           b)

                           punkt 1 jäetakse välja.

         Artikkel 22
   Direktiivi 2002/60/EÜ muutmine
   Direktiivi 2002/60/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 18 lõike 1 punkt b asendatakse järgmisega:

                           „b)

                           igas liikmesriigis vastutab diagnostikastandardite ja -meetodite kooskõlastamise eest riiklik labor vastavalt IV lisa sätetele.
                           Liikmesriigid teevad oma riikliku labori üksikasjalikud andmed ja kõik nende andmete hilisemad muudatused teistele liikmesriikidele ning üldsusele kättesaadavaks viisil, mille võib kindlaks määrata artikli 23 lõikes 2 osutatud korras.”.

               2)

               IV lisa muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           pealkiri asendatakse järgmisega:
                           „Sigade aafrika katku riiklike laborite kohustused”;

                           b)

                           punkt 1 jäetakse välja.

         Artikkel 23
   Direktiivi 2005/94/EÜ muutmine
   Direktiivi 2005/94/EÜ artikli 51 lõige 2 asendatakse järgmisega:

      „2.   Liikmesriigid määravad riikliku referentlaboratooriumi ning teevad sellega seotud üksikasjalikud andmed ja kõik nende andmete hilisemad muudatused teistele liikmeriikidele ning üldsusele kättesaadavaks viisil, mille võib kindlaks määrata artikli 64 lõikes 2 osutatud korras.”.

   Artikkel 24
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 2010. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste riiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 25
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 26
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 15. juuli 2008

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. BARNIER

      (1)  EÜT L 224, 18.8.1990, lk 60.

      (2)  EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on viimati muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).

      (3)  EÜT L 24, 30.1.1998, lk 9. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/104/EÜ (ELT L 363, 20.12.2006, lk 352)

      (4)  EÜT L 268, 24.9.1991, lk 56. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/104/EÜ.

      (5)  EÜT L 79, 30.3.2000, lk 40. Otsust on viimati muudetud komisjoni otsusega 2003/60/EÜ (EÜT L 23, 28.1.2003, lk 30).

      (6)  EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977/64. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/729/EÜ (ELT L 294, 13.11.2007, lk 26).

      (7)  EÜT L 268, 14.9.1992, lk 54. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/265/EÜ (ELT L 114, 1.5.2007, lk 17).

      (8)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1, parandatud ELT C 4, 8.1.2004, lk 7.

      (9)  EÜT L 206, 12.8.1977, lk 8. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36).

      (10)  EÜT L 194, 22.7.1988, lk 10. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2008/120/EÜ (ELT L 42, 16.2.2008, lk 63).

      (11)  EÜT L 382, 31.12.1988, lk 36. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1).

      (12)  EÜT L 153, 6.6.1989, lk 30.

      (13)  EÜT L 302, 19.10.1989, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2006/60/EÜ (ELT L 31, 3.2.2006, lk 24).

      (14)  EÜT L 224, 18.8.1990, lk 42. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/104/EÜ.

      (15)  EÜT L 224, 18.8.1990, lk 55.

      (16)  EÜT L 224, 18.8.1990, lk 62. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003.

      (17)  EÜT L 303, 31.10.1990, lk 6. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/729/EÜ.

      (18)  EÜT L 46, 19.2.1991, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/104/EÜ.

      (19)  EÜT L 157, 10.6.1992, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/729/EÜ.

      (20)  EÜT L 260, 5.9.1992, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/104/EÜ.

      (21)  EÜT L 62, 15.3.1993, lk 69. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2007/10/EÜ (ELT L 63, 1.3.2007, lk 24).

      (22)  EÜT L 178, 12.7.1994, lk 66.

      (23)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 74. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/729/EÜ.

      (24)  EÜT L 316, 1.12.2001, lk 5. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/729/EÜ.

      (25)  EÜT L 192, 20.7.2002, lk 27. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/729/EÜ.

      (26)  ELT L 10, 14.1.2006, lk 16.

      LISA
      „
            I LISA

                        AFSSA, Nancy

                        Laboratoire d’études sur la rage et la pathologie des animaux sauvages

                        Technopôle Agricole et Vétérinaire

                        BP 40 009

                        54220 Malzéville Cedex

                        Prantsusmaa

            II LISA
            Marutaudivastaste vaktsiinide tõhusust kontrollivate seroloogiliste testide standardiseerimiseks vajalike kriteeriumide kehtestamise eest vastutav eriinstituut

                        —

                        koordineerib marutaudi vastu vaktsineeritud kiskjaliste seroloogilise tiitrimise meetodite koostamist, tõhustamist ja standardiseerimist;

                        —

                        hindab liikmesriikide laboratooriume, kes on esitanud taotluse esimeses taandes osutatud seroloogiliseks tiitrimiseks; selle hindamise tulemus tuleb saata heakskiitu taotlevale laboratooriumile ning liikmesriigi pädevatele asutustele, kui hindamine on heakskiidu andmiseks positiivne;

                        —

                        hindab kolmandate riikide laboratooriume, kes on esitanud taotluse esimeses taandes osutatud seroloogiliseks tiitrimiseks; selle hindamise tulemus tuleb saata heakskiitu taotlevale laboratooriumile ning komisjonile, kui hindamise tulemus on heakskiidu andmiseks positiivne;

                        —

                        annab neile laboratooriumitele kasulikku teavet analüüsimeetodite ja võrdluskatsete kohta ning korraldab nende töötajatele koolitus- ja täienduskoolituskursusi;

                        —

                        korraldab laboritevahelisi sobivuskatseid (tasemekatseid);

                        —

                        annab komisjonile ja asjaomastele pädevatele asutustele teadusalast ja tehnilist abi käesolevas lisas nimetatud küsimustes, eelkõige seroloogilise tiitrimise tulemuste suhtes esinevate eriarvamuste puhul.

                  ”


title: Nõukogu direktiiv, 18. mai 1972, millega laiendatakse 25. veebruari 1964. aasta direktiivi (välisriigi kodanike liikumise ja elukohaga seonduvate avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu seisukohalt õigustatud erimeetmete kooskõlastamise kohta) reguleerimisala töötajatele, kes kasutavad õigust jääda elama liikmesriigi territooriumile pärast selles riigis töötamist

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31972L0194

Euroopa Liidu Teataja L 121 , 26/05/1972 Lk 0032 - 0032 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 1 Lk 0174  Taanikeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1972(II) Lk 0456  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 5 Köide 1 Lk 0174  Ingliskeelne eriväljaanne: Seeria I Peatükk 1972(II) Lk 0474  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 05 Köide 1 Lk 0218  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 05 Köide 2 Lk 0006  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 05 Köide 2 Lk 0006

		Nõukogu direktiiv,18. mai 1972,millega laiendatakse 25. veebruari 1964. aasta direktiivi (välisriigi kodanike liikumise ja elukohaga seonduvate avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu seisukohalt õigustatud erimeetmete kooskõlastamise kohta) reguleerimisala töötajatele, kes kasutavad õigust jääda elama liikmesriigi territooriumile pärast selles riigis töötamist(72/194/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 49 ja artikli 56 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamustning arvestades, et:nõukogu 25. veebruari 1964. aasta direktiiviga [1] on kooskõlastatud välisriigi kodanike liikumise ja elukohaga seonduvad avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu seisukohalt õigustatud erimeetmed; komisjoni 29. juuni 1970. aasta määruses (EMÜ) nr 1251/70 töötajate õiguse kohta jääda elama liikmesriigi territooriumile pärast selles riigis töötamist [2] on sätestatud sellise õiguse kasutamise tingimused;25. veebruari 1964. aasta direktiivi kohaldamist tuleks jätkata isikute suhtes, kelle suhtes kohaldatakse nimetatud määrust,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Nõukogu 25. veebruari 1964. aasta direktiivi välisriigi kodanike liikumise ja elukohaga seonduvate avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu seisukohalt õigustatud erimeetmete kooskõlastamise kohta kohaldatakse liikmesriikide kodanike ja nende pereliikmete suhtes, kes määruse (EMÜ) nr 1251/70 kohaselt kasutavad õigust jääda elama liikmesriigi territooriumile.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed kuue kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 18. mai 1972Nõukogu nimeleesistujaM. Mart[1] EÜT 56, 4.4.1964, lk 850/64.[2] EÜT L 142, 30.6.1970, lk 24.--------------------------------------------------


title: Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/93/EÜ, 13. detsember 1999, elektroonilisi allkirju käsitleva ühenduse raamistiku kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31999L0093

Euroopa Liidu Teataja L 013 , 19/01/2000 Lk 0012 - 0020

		Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/93/EÜ,13. detsember 1999,elektroonilisi allkirju käsitleva ühenduse raamistiku kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2 ja artikleid 55 ja 95,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust, [3]toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [4]ning arvestades, et:(1) 16. aprillil 1997 esitas komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ja regioonide komiteele teatise "Euroopa algatus elektroonilises kaubanduses";(2) 8. oktoobril 1997 esitas komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ja regioonide komiteele teatise "Turvalisuse ja usalduse tagamine elektroonilises sides — digitaalallkirju ja krüpteerimist käsitleva Euroopa raamistiku poole";(3) 1. detsembril 1997 palus nõukogu komisjonil esitada esimesel võimalusel ettepanek digitaalallkirju käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi vastuvõtmiseks;(4) elektroonilises sides ja kaubanduses on vaja elektroonilisi allkirju ja nendega seotud teenuseid, mis võimaldavad tõendada andmete ehtsust; erinevused liikmesriikide eeskirjades, mis käsitlevad elektrooniliste allkirjade õiguslikku tunnustamist ja sertifitseerimisteenuste osutajate akrediteerimist, võivad endast kujutada olulist takistust elektroonilisele sidele ja kaubandusele; teisalt suurendab elektrooniliste allkirjade suhtes kehtivaid tingimusi käsitlev selge ühenduse raamistik usaldust uue tehnoloogia vastu ja selle üldist heakskiitmist; liikmesriikide õigusnormid ei tohiks takistada kaupade ja teenuste vaba liikumist siseturul;(5) tuleks edendada elektrooniliste allkirjadega seotud toodete koostoimivust; kooskõlas asutamislepingu artikliga 14 käsitatakse siseturuna sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade vaba liikumine; elektrooniliste allkirjadega seotud tooteid käsitlevaid olulisi nõudeid tuleb täita, et tagada vaba liikumine siseturul ja suurendada usaldust elektrooniliste allkirjade vastu, ilma et see takistaks kohaldamast nõukogu 19. detsembri 1994. aasta määrust (EÜ) nr 3381/94, millega kehtestatakse ühenduse kord kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi kontrollimiseks, [5] ja nõukogu 19. detsembri 1994. aasta otsust 94/942/ÜVJP nõukogu vastuvõetud, kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi järelevalvet käsitleva ühismeetme kohta [6];(6) käesoleva direktiiviga ei ühtlustata teabe konfidentsiaalsusega seotud teenuste osutamist, kuivõrd nende teenuste suhtes kehtivad avalikku korda ja julgeolekut käsitlevad siseriiklikud sätted;(7) siseturg tagab isikute vaba liikumise, mille tagajärjel on Euroopa Liidu kodanikel ja residentidel vaja üha rohkem suhelda selliste liikmesriikide ametiasutustega, kus nad ei ela; selles suhtes võib elektrooniline side olla suureks abiks;(8) tehnoloogia kiire areng ja Interneti ülemaailmne ulatus eeldavad lähenemisviisi, mis on avatud erinevatele andmete ehtsuse elektroonilise tõendamise tehnikatele ja teenustele;(9) elektroonilisi allkirju kasutatakse paljudes olukordades ja rakendustes, mille tagajärjeks on suur hulk uusi teenuseid ja tooteid, mis on seotud elektrooniliste allkirjadega või milles neid kasutatakse; selliste toodete ja teenuste määratlus ei tohiks piirduda sertifikaatide väljastamise ja haldamisega, vaid peaks hõlmama ka kõiki muid teenuseid ja tooteid, milles kasutatakse elektroonilisi allkirju või mis on nendega seotud, nagu näiteks registreerimisteenused, ajatempliga varustamine, kataloogiteenused, arvutiteenused ja elektrooniliste allkirjadega seotud nõustamisteenused;(10) siseturg võimaldab sertifitseerimisteenuste osutajatel arendada oma piiriülest tegevust, et suurendada oma konkurentsivõimet ja seega pakkuda tarbijatele ja ettevõtjatele uusi võimalusi vahetada teavet ja elektrooniliselt kaubelda turvalisel viisil, olenemata piiridest; soodustamaks sertifitseerimisteenuste osutamist avatud võrkudes kogu ühenduse piires peaks sertifitseerimisteenuste osutajatel olema võimalus osutada oma teenuseid eelneva loata; eelnev luba ei tähenda üksnes luba, mille sertifitseerimisteenuste osutaja peab siseriiklike ametiasutuste otsusega saama, enne kui ta võib oma teenuseid osutada, vaid ka muid samasuguse toimega meetmeid;(11) vabatahtlikkusel põhinevad akrediteerimissüsteemid, millega püütakse teenuste taset parandada, võivad anda sertifitseerimisteenuste osutajatele sobiva raamistiku oma teenuste edasiarendamiseks, et need vastaksid areneva turu seatavatele usaldus-, turvalisus- ja kvaliteedinõuetele; sellised süsteemid peaksid soodustama parimate tavade väljatöötamist sertifitseerimisteenuste osutajate hulgas; sertifitseerimisteenuste osutajatel peaks olema võimalus selliste akrediteerimissüsteemidega liituda ja nendest kasu saada;(12) sertifitseerimisteenuseid võib osutada kas avalik-õiguslik üksus või füüsiline või juriidiline isik, kes on vastavalt kas registreeritud või asutatud siseriikliku õiguse kohaselt; liikmesriigid ei tohiks keelata sertifitseerimisteenuste osutajatel tegutseda väljaspool vabatahtlikkusel põhinevaid akrediteerimissüsteeme; tuleks tagada, et selliste akrediteerimissüsteemidega ei vähendata konkurentsi sertifitseerimisteenuste alal;(13) liikmesriigid võivad otsustada, kuidas nad korraldavad käesoleva direktiivi sätete täitmise järelevalve; käesolev direktiiv ei välista erajärelevalvesüsteemide loomist; käesolev direktiiv ei kohusta sertifitseerimisteenuste osutajaid taotlema enda järele valvamist mõne kehtiva akrediteerimissüsteemi raames;(14) on oluline saavutada tasakaal tarbijate ja ettevõtjate vajaduste vahel;(15) III lisa sisaldab nõudeid turvalistele allkirja andmise vahenditele, et tagada täiustatud elektrooniliste allkirjade toimivus; see ei hõlma kogu süsteemi keskkonda, milles sellised vahendid toimivad; siseturu toimimiseks on vaja, et komisjon ja liikmesriigid tegutseksid kiiresti, et oleks võimalik määrata III lisa kohaste turvaliste allkirja andmise vahendite vastavushindamisega tegelevad asutused; turu vajaduste rahuldamiseks peab vastavushindamine olema õigeaegne ja tõhus;(16) käesoleva direktiiviga edendatakse elektrooniliste allkirjade kasutamist ja õiguslikku tunnustamist ühenduses; õiguslikku raamistikku ei ole vaja elektrooniliste allkirjade jaoks, mida kasutatakse ainuüksi süsteemide piires, mis põhinevad vabatahtlikel eraõiguslikel kokkulepetel, mis on sõlmitud kindlaksmääratud arvu osaliste vahel; osaliste vabadust leppida omavahel kokku tingimused, mille alusel nad kiidavad heaks elektrooniliselt allkirjastatud andmed, tuleks austada niivõrd, kuivõrd siseriiklik õigus seda võimaldab; tuleks tunnustada sellistes süsteemides kasutatavate elektrooniliste allkirjade õiguslikku kehtivust ja nende tõenduskõlblikkust kohtumenetlustes;(17) käesoleva direktiivi eesmärk ei ole ühtlustada siseriiklikke lepinguõiguse norme, pidades silmas eeskätt lepingute sõlmimist ja täitmist käsitlevaid norme, ega muid lepingutega sidumata vorminõudeid, mis käsitlevad allkirju; seepärast ei tohiks elektrooniliste allkirjade õiguslikku toimet käsitlevad sätted piirata siseriiklikke vorminõudeid lepingute sõlmimisel ega eeskirju, millega määratakse kindlaks lepingu sõlmimise koht;(18) allkirja andmiseks vajalike andmete säilitamine ja paljundamine võib ohustada elektrooniliste allkirjade õiguslikku kehtivust;(19) elektroonilisi allkirju kasutatakse avalikus sektoris riiklikes ja ühenduse ametiasutustes ning selliste asutuste ja kodanike ja ettevõtjate vahelises suhtluses, näiteks riigihangete, maksustamise, sotsiaalkindlustuse, tervishoiu ja õigusemõistmise alal;(20) elektrooniliste allkirjade õiguslikku toimet käsitlevate ühtlustatud aluste abil säilitatakse ühtne õiguslik raamistik kogu ühenduses; siseriiklikus õiguses esitatakse käsitsi kirjutatud allkirjade õiguslikule kehtivusele erinevaid nõudeid; elektrooniliselt alla kirjutava isiku samasuse tuvastamiseks võib kasutada sertifikaate; nõuetekohastel sertifikaatidel põhinevate täiustatud elektrooniliste allkirjadega püütakse saavutada kõrgem turvalisuse tase; nõuetekohasel sertifikaadil põhinevaid täiustatud elektroonilisi allkirju, mis on loodud turvalise allkirja andmise vahendiga, võib käsitada õiguslikult samaväärsena käsitsi kirjutatud allkirjadega üksnes siis, kui on täidetud käsitsi kirjutatud allkirju käsitlevad nõuded;(21) elektrooniliste ehtsuse tõendamise menetluste üldise tunnustamise edendamiseks tuleb tagada, et elektroonilisi allkirju saab kasutada kohtumenetlustes tõenditena kõikides liikmesriikides; elektrooniliste allkirjade õiguslik tunnustamine peaks põhinema erapooletutel alustel ega tohiks olla seotud asjaomasele sertifitseerimisteenuste osutajale loa andmisega; siseriiklikus õiguses kinnitatakse õigusvaldkonnad, kus võib kasutada elektroonilisi dokumente ja elektroonilisi allkirju; käesolev direktiiv ei piira siseriikliku kohtu õigust teha käesoleva direktiivi nõuete täitmist käsitlev otsus ega mõjuta siseriiklikke sätteid, mis käsitlevad tõendite vaba hindamist õigusemõistmisel;(22) nende suhtes, kes osutavad sertifitseerimisteenuseid üldsusele, kehtivad siseriiklikud vastutust käsitlevad normid;(23) rahvusvahelise elektroonilise kaubanduse areng eeldab rahvusvahelisi kokkuleppeid, milles osalevad kolmandad riigid; ülemaailmse koostoimivuse tagamisel võib olla kasu sertifitseerimisteenuste vastastikust tunnustamist käsitlevatest kokkulepetest kolmandate riikidega;(24) suurendamaks kasutajate usaldust elektroonilise side ja kaubanduse vastu peavad sertifitseerimisteenuste osutajad täitma andmekaitsenorme ja austama eraelu puutumatust;(25) sätted, mis käsitlevad varjunimede kasutamist sertifikaatidel, ei tohiks takistada liikmesriike nõudmast isikute tuvastamist ühenduse või siseriikliku õiguse kohaselt;(26) käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleb vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused [7];(27) kahe aasta möödudes käesoleva direktiivi rakendamise algusest vaatab komisjon selle läbi, et muu hulgas uurida, kas tehnoloogia areng või õigusliku keskkonna muutumine ei ole loonud takistusi käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkide saavutamisele; komisjon peaks uurima seonduvate tehnikavaldkondade mõju ja esitama asjakohase aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule;(28) kuna liikmesriigid ei suuda täielikult saavutada eesmärki luua ühtne õiguslik raamistik elektrooniliste allkirjade andmisele ja seonduvatele teenustele, saab seda asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsus- ja proportsionaalsuspõhimõtte kohaselt paremini saavutada ühenduse tasandil; käesolev direktiiv piirdub üksnes selle eesmärgi saavutamiseks vajalikuga,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1KohaldamisalaKäesoleva direktiivi eesmärk on hõlbustada elektrooniliste allkirjade kasutamist ja aidata kaasa nende õiguslikule tunnustamisele. Sellega kehtestatakse õiguslik raamistik elektroonilistele allkirjadele ja teatavatele sertifitseerimisteenustele, et tagada siseturu nõuetekohane toimimine.See ei hõlma lepingute sõlmimise ja kehtivusega seotud küsimusi ega muid õiguslikke kohustusi, millega on seotud siseriikliku või ühenduse õigusega ettenähtud vorminõuded, ega mõjuta siseriiklikus või ühenduses õiguses sisalduvaid eeskirju ja piiranguid, mis käsitlevad dokumentide kasutamist.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1. elektrooniline allkiri — elektroonilised andmed, mis on lisatud muudele elektroonilistele andmetele või on nendega loogiliselt seotud ja mida kasutatakse ehtsuse tõendamiseks;2. täiustatud elektrooniline allkiri — elektrooniline allkiri, mis vastab järgmistele nõuetele:a) see on seotud ainuüksi allakirjutajaga;b) selle abil on võimalik allakirjutajat tuvastada;c) see luuakse vahendite abil, mis on ainuüksi allakirjutaja käsutuses, jad) see on liidetud nende andmetega, millele see viitab, nii et kõik hilisemad andmete muudatused on täheldatavad;3. allakirjutaja — isik, kelle valduses on allkirja andmise vahend ja kes tegutseb enda huvides või enda esindatava füüsilise või juriidilise isiku või üksuse huvides;4. allkirja andmiseks vajalikud andmed — ainulaadsed andmed, nagu koodid või isiklikud krüptograafilised võtmed, mida allakirjutaja kasutab elektroonilise allkirja andmiseks;5. allkirja andmise vahend — seadistatud tark- või riistvara, mida kasutatakse allkirja andmiseks vajalike andmete rakendamiseks;6. turvaline allkirja andmise vahend — allkirja andmise vahend, mis vastab III lisas sätestatud nõuetele;7. allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikud andmed — andmed, nagu koodid või avalikud krüptograafilised võtmed, mida kasutatakse elektroonilise allkirja ehtsuse tõendamiseks;8. allkirja ehtsuse tõendamise vahend — seadistatud tark- või riistvara, mida kasutatakse allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalike andmete rakendamiseks;9. sertifikaat — elektrooniline tõend, mis seob allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikud andmed isikuga ja kinnitab selle isiku samasust;10. nõuetekohane sertifikaat — sertifikaat, mis vastab I lisas sätestatud nõuetele ja mille väljastab sertifitseerimisteenuste osutaja, kes vastab II lisa sätestatud nõuetele;11. sertifitseerimisteenuste osutaja — üksus või juriidiline või füüsiline isik, kes väljastab sertifikaate või osutab muid elektrooniliste allkirjadega seotud teenuseid;12. elektrooniliste allkirjadega seotud tooted — riist- või tarkvara või nende asjakohased osad, mis on mõeldud kasutamiseks sertifitseerimisteenuste osutajale elektrooniliste allkirjadega seotud teenuste osutamiseks või mis on mõeldud elektrooniliste allkirjade andmiseks või nende ehtsuse tõendamiseks;13. vabatahtlikkusel põhinev akrediteerimine — luba, milles sätestatakse sertifitseerimisteenuste osutamisega seotud õigused ja kohustused ja mille annab asjaomase sertifitseerimisteenuste osutaja taotlusel avalik-õiguslik või eraõiguslik organ, kes vastutab selliste õiguste ja kohustuste määratlemise ja nende täitmise järelevalve eest, ja millest tulenevaid õigusi ei või sertifitseerimisteenuste osutaja kasutada enne, kui ta on saanud kõnealuse organi otsuse.Artikkel 3Turulepääs1. Liikmesriigid ei nõua sertifitseerimisteenuste osutamiseks eelnevat luba.2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, võivad liikmesriigid luua või säilitada vabatahtlikkusel põhinevaid akrediteerimissüsteeme, mille eesmärk on parandada sertifitseerimisteenuste kvaliteeti. Kõik selliste süsteemidega seotud tingimused peavad olema erapooletud, läbipaistvad, proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad. Liikmesriigid ei või piirata akrediteeritud sertifitseerimisteenuste osutajate arvu põhjustel, mis jäävad käesoleva direktiivi kohaldamisalasse.3. Iga liikmesriik hoolitseb selle eest, et loodaks sobiv süsteem, mis võimaldab valvata tema territooriumil asuvate ja üldsusele nõuetekohaseid sertifikaate väljastavate sertifitseerimisteenuste osutajate järele.4. Turvaliste allkirja andmise vahendite vastavuse III lisa nõuetele teevad kindlaks liikmesriikide määratud sobivad avalik-õiguslikud või eraõiguslikud organid. Komisjon kehtestab artiklis 9 sätestatud korras tingimused, mille põhjal liikmesriigid otsustavad, kas teatava organi võib määrata või mitte.Kõik liikmesriigid tunnustavad esimeses lõigus osutatud organite sooritatud III lisa nõuetele vastavuse hindamist.5. Komisjon võib artiklis 9 sätestatud korras kindlaks määrata ja Euroopa Ühenduste Teatajas avaldada elektrooniliste allkirjadega seotud toodete üldtunnustatud standardite viitenumbrid. Liikmesriigid eeldavad, et II lisa punkti f ja III lisa nõuded on täidetud, kui elektrooniliste allkirjadega seotud toode on kooskõlas nende standarditega.6. Liikmesriigid ja komisjon teevad koostööd, et edendada allkirjade ehtsuse tõendamise vahendite arendamist ja kasutamist, pidades silmas IV lisas sätestatud soovitusi allkirjade ehtsuse turvalise tõendamise kohta ja tarbijate huve.7. Liikmesriigid võivad seada lisanõudeid elektrooniliste allkirjade kasutamisele avalikus sektoris. Sellised nõuded on erapooletud, läbipaistvad, proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad ja need on seotud üksnes asjakohase rakenduse iseärasustega. Sellised nõuded ei või takistada teenuste piiriülest osutamist kodanikele.Artikkel 4Siseturu põhimõtted1. Iga liikmesriik kohaldab käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud siseriiklikke sätteid oma territooriumil asuvate sertifitseerimisteenuste osutajate ja nende osutatavate teenuste suhtes. Liikmesriigid ei või piirata mõnest muust liikmesriigist osutatavate sertifitseerimisteenuste osutamist käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkondades.2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga kooskõlas olevatel elektrooniliste allkirjadega seotud toodetel lubatakse siseturul vabalt ringelda.Artikkel 5Elektrooniliste allkirjade õiguslik toime1. Liikmesriigid tagavad, et täiustatud elektroonilised allkirjad, mis põhinevad nõuetekohasel sertifikaadil ja mis on antud turvalise allkirja andmise vahendiga:a) vastavad elektrooniliste andmete puhul allkirjale esitatavatele õiguslikele nõuetele samamoodi, kui käsitsi kirjutatud allkiri vastab nendele nõuetele paberkandjal olevate andmete puhul, jab) on kohtumenetlustes tõenduskõlblikud.2. Liikmesriigid tagavad, et elektroonilist allkirja ei tunnistata õiguslikult kehtetuks ega kohtumenetlustes tõenduskõlbmatuks üksnes seetõttu, et:- allkiri on elektroonilisel kujul või- see ei põhine nõuetekohasel sertifikaadil või- see ei põhine heakskiidetud sertifitseerimisteenuste osutaja väljastatud nõuetekohasel sertifikaadil või- see ei ole antud turvalise allkirja andmise vahendiga.Artikkel 6Vastutus1. Liikmesriigid tagavad vähemalt, et sertifitseerimisteenuste osutaja, kes väljastab üldsusele sertifikaadi nõuetekohase sertifikaadina või annab üldsusele sellise sertifikaadi kohta tagatise, vastutab üksusele või juriidilisele või füüsilisele isikule, kes põhjendatult tugineb sellele sertifikaadile, põhjustatud kahju eest seoses järgmiste asjaoludega:a) nõuetekohases sertifikaadis selle väljastamise ajal sisalduva teabe õigsus ja see, et sertifikaat sisaldab kõiki nõuetekohasele sertifikaadile ettenähtud andmeid;b) kindlus selles, et sertifikaadi väljastamise ajal olid nõuetekohases sertifikaadis määratletud allakirjutaja valduses allkirja andmiseks vajalikud andmed, mis vastavad sertifikaadis esitatud või määratletud allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikele andmetele;c) kindlus selles, et allkirja andmiseks ja selle ehtsuse tõendamiseks vajalikke andmeid saab kasutada teineteist täiendaval viisil juhtudel, kui sertifitseerimisteenuste osutaja on loonud need mõlemad,välja arvatud juhul, kui sertifitseerimisteenuste osutaja tõestab, et ta ei ole tegutsenud ettevaatamatult.2. Liikmesriigid tagavad vähemalt, et sertifitseerimisteenuste osutaja, kes on väljastanud üldsusele sertifikaadi nõuetekohase sertifikaadina, vastutab sertifikaadi kehtetuks tunnistamise registreerimata jätmisest tuleneva kahju eest, mis on põhjustatud mõnele üksusele või juriidilisele või füüsilisele isikule, kes põhjendatult tugineb sellele sertifikaadile, välja arvatud juhul, kui sertifitseerimisteenuste osutaja tõestab, et ta ei ole tegutsenud ettevaatamatult.3. Liikmesriigid tagavad, et sertifitseerimisteenuste osutaja võib märkida nõuetekohasele sertifikaadile selle sertifikaadi kasutamise piirangud, tingimusel et need piirangud on kolmandatele isikutele arusaadavad. Sertifitseerimisteenuste osutaja ei vastuta kahju eest, mis tuleneb nõuetekohase sertifikaadi kasutamise piirangute rikkumisest.4. Liikmesriigid tagavad, et sertifitseerimisteenuste osutaja võib märkida nõuetekohasele sertifikaadile nende tehingute väärtuse ülemmäära, milleks sertifikaati saab kasutada, tingimusel et see ülemmäär on kolmandatele isikutele arusaadav.Sertifitseerimisteenuste osutaja ei vastuta kahju eest, mis tuleneb selle ülemmäära ületamisest.5. Lõiked 1—4 ei piira tarbijalepingute ebaõiglasi tingimusi käsitleva nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ [8] kohaldamist.Artikkel 7Rahvusvahelised aspektid1. Liikmesriigid tagavad, et sertifikaate, mille kolmandas riigis asuv sertifitseerimisteenuste osutaja on üldsusele väljastanud nõuetekohaste sertifikaatidena, peetakse õiguslikult samaväärseks ühenduses asuva sertifitseerimisteenuste osutaja väljastatud sertifikaatidega, kui:a) sertifitseerimisteenuste osutaja täidab käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid ja ta on akrediteeritud mõnes liikmesriigis kehtestatud vabatahtlikkusel põhineva akrediteerimissüsteemi raames võib) ühenduses asuv sertifitseerimisteenuste osutaja, kes täidab käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid, tagab sertifikaati võic) sertifitseerimisteenuste osutaja sertifikaati tunnustatakse kahe- või mitmepoolse lepingu alusel, mis ühendus on sõlminud kolmandate riikide või rahvusvaheliste organisatsioonidega.2. Hõlbustamaks sertifitseerimisteenuste piiriülest osutamist liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel ja kolmandatest riikidest pärinevate täiustatud elektrooniliste allkirjade õiguslikku tunnustamist, teeb komisjon vajaduse korral ettepanekuid sertifitseerimisteenuste suhtes kohaldatavate standardite ja rahvusvaheliste lepingute tõhusaks rakendamiseks. Eelkõige esitab ta vajaduse korral nõukogule ettepanekuid anda vajalikud läbirääkimisvolitused kahe- ja mitmepoolsete lepingute sõlmimiseks kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.3. Kui komisjonile teatatakse raskustest, mis ühenduse ettevõtjatel on ette tulnud kolmandate riikide turule pääsemisel, võib ta vajaduse korral teha nõukogule ettepanekuid anda vajalikud läbirääkimisvolitused, selleks et saada ühenduse ettevõtjatele võrreldavad õigused kõnealustes kolmandates riikides. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.Käesoleva lõike kohaselt võetud meetmed ei piira ühenduse ja liikmesriikide kohustusi, mis tulenevad asjakohastest rahvusvahelistest lepingutest.Artikkel 8Andmekaitse1. Liikmesriigid tagavad, et sertifitseerimisteenuste osutajad ja akrediteerimise või järelevalve eest vastutavad siseriiklikud organid täidavad nõudeid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta. [9]2. Liikmesriigid tagavad, et üldsusele sertifikaate väljastav sertifitseerimisteenuste osutaja võib koguda isikuandmeid üksnes otse isikult, keda andmed käsitlevad, või selle isiku selgesõnalisel nõusolekul ja üksnes niivõrd, kuivõrd see on vajalik sertifikaadi väljastamiseks ja haldamiseks. Andmeid ei või nendega hõlmatud isiku selgesõnalise nõusolekuta koguda ega töödelda ühelgi muul eesmärgil.3. Ilma et see piiraks siseriikliku õiguse kohast varjunimede õiguslikku toimet, ei takista liikmesriigid sertifitseerimisteenuste osutajaid märkimast sertifikaadile allakirjutaja nime asemel varjunime.Artikkel 9Komitee1. Komisjoni abistab elektrooniliste allkirjade komitee, edaspidi "komitee".2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra.Artikkel 10Komitee ülesandedArtikli 9 lõikes 2 sätestatud korras täpsustab komitee käesoleva direktiivi lisades sätestatud nõudeid, artikli 3 lõikes 4 osutatud tingimusi ja artikli 3 lõike 5 kohasel kehtestatud ja avaldatud üldtunnustatud standardeid, mis käsitlevad elektrooniliste allkirjadega seotud tooteid.Artikkel 11Teatamine1. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja muudele liikmesriikidele:a) siseriiklikke vabatahtlikkusel põhinevaid akrediteerimissüsteeme käsitlevad andmed, sealhulgas artikli 3 lõike 7 kohased lisanõuded;b) akrediteerimise ja järelevalve eest vastutavate siseriiklike organite ja artikli 3 lõikes 4 osutatud organite nimed ja aadressid;c) kõigi heakskiidetud kodumaiste sertifitseerimisteenuste osutajate nimed ja aadressid.2. Liikmesriigid teatavad lõike 1 kohased andmed ja nende muudatused võimalikult kiiresti.Artikkel 12Läbivaatamine1. Komisjon vaatab käesoleva direktiivi toimimise läbi ja annab sellest Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru hiljemalt 19. juulil 2003.2. Läbivaatamise käigus tehakse muu hulgas kindlaks, kas käesoleva direktiivi kohaldamisala tuleks tehnoloogia, turu ja õiguse arengu tõttu muuta. Eelkõige sisaldab aruanne omandatud kogemustel põhinevat hinnangut ühtlustamisele. Vajaduse korral lisatakse aruandele asjakohased seadusandlikud ettepanekud.Artikkel 13Rakendamine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 19. juulit 2001. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 14JõustumineKäesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 15AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 13. detsember 1999Euroopa Parlamendi nimelpresidentN. FontaineNõukogu nimeleesistujaS. Hassi[1] EÜT C 325, 23.10.1998, lk 5.[2] EÜT C 40, 15.2.1999, lk 29.[3] EÜT C 93, 6.4.1999, lk 33.[4] Euroopa Parlamendi 13. jaanuari 1999. aasta arvamus (EÜT C 104, 14.4.1999, lk 49), nõukogu 28. juuni 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 243, 27.8.1999, lk 33) ja Euroopa Parlamendi 27. oktoobri 1999. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 30. novembri 1998. aasta otsus.[5] EÜT L 367, 31.12.1994, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 837/95 (EÜT L 90, 21.4.1995, lk 1).[6] EÜT L 367, 31.12.1994, lk 8. Otsust on viimati muudetud otsusega 99/193/ÜVJP (EÜT L 73, 19.3.1999, lk 1).[7] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[8] EÜT L 95, 21.4.1993, lk 29.[9] EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.--------------------------------------------------I LISANõuetekohaseid sertifikaate käsitlevad nõudedNõuetekohastel sertifikaatidel on:a) märge, et sertifikaat on väljastatud nõuetekohase sertifikaadina;b) sertifitseerimisteenuste osutaja ja tema asukohariigi tunnusandmed;c) allakirjutaja nimi või varjunimi, mille puhul märgitakse, et see on varjunimi;d) vajaduse korral võimalus lisada allakirjutaja eritunnus, olenevalt sertifikaadi ettenähtud otstarbest;e) allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikud andmed, mis vastavad allakirjutaja valduses olevatele allkirja andmiseks vajalikele andmetele;f) märge sertifikaadi kehtivusaja alguse ja lõpu kohta;g) sertifikaadi tunnuskood;h) sertifikaadi väljastanud sertifitseerimisteenuste osutaja täiustatud elektrooniline allkiri;i) vajaduse korral sertifikaadi kasutamise piirangud jaj) vajaduse korral nende tehingute väärtuse ülemmäär, milleks sertifikaati saab kasutada.--------------------------------------------------II LISANõuetekohaseid sertifikaate väljastavaid sertifitseerimisteenuste osutajaid käsitlevad nõudedSertifitseerimisteenuste osutajad peavad:a) näitama üles sertifitseerimisteenuste osutamiseks vajalikku usaldusväärsust;b) tagama kiire ja turvalise kataloogiteenuse ning turvalise ja viivitamatu kehtetustamisteenuse;c) tagama, et on võimalik täpselt kindlaks teha kuupäev ja kellaaeg, mil sertifikaat on väljastatud või kehtetustatud;d) tegema sobivate vahenditega siseriikliku õiguse kohaselt kindlaks sertifikaadi saaja isiku ja vajaduse korral tema eritunnused;e) rakendama töötajaid, kellel on teenuste osutamiseks vajalikud erialased teadmised, kogemused ja oskused ning eelkõige juhtimispädevus ja kes tunnevad elektrooniliste allkirjade tehnoloogiat ja asjakohaseid turvamenetlusi; lisaks sellele peavad nad rakendama sobivat ja tunnustatud standarditele vastavat haldus- ja juhtimiskorda;f) kasutama usaldusväärseid süsteeme ja tooteid, mis on kaitstud muutmise eest, ja tagama nende toetatavate menetluste tehnilise ja krüptograafilise turvalisuse;g) võtma meetmeid sertifikaatide võltsimise vastu ja juhtudel, kui sertifitseerimisteenuste osutaja loob allkirja andmiseks vajalikud andmed, tagama konfidentsiaalsuse nende andmete loomisel;h) haldama piisavat hulka rahalisi vahendeid, et tegutseda käesolevas direktiivis sätestatud nõuete kohaselt ja eelkõige kanda vastutust võimalike kahjude eest, näiteks asjakohase kindlustuse saamiseks;i) salvestama sobivaks tähtajaks kõik asjakohased andmed, mis käsitlevad nõuetekohast sertifikaati, eeskätt sertifitseerimise tõendamiseks kohtumenetlustes. Sellised andmed võib salvestada elektrooniliselt;j) mitte säilitama ega paljundama selle isiku allkirja andmiseks vajalikke andmeid, kellele sertifitseerimisteenuste osutaja osutas võtme haldamise teenust;k) enne oma elektroonilise allkirja kohta sertifikaati taotleva isikuga lepingu sõlmimist teavitama seda isikut andmeid säilitavate sidevahendite abil sertifikaadi täpsetest kasutustingimustest, sealhulgas selle kasutamise piirangutest, vabatahtlikkusel põhineva akrediteerimissüsteemi olemasolust ning kaebuste esitamise ja vaidluste lahendamise korrast. Selline teave, mille võib edastada elektrooniliselt, peab olema kirjalik ja kergesti mõistetavas keeles. Selle teabe asjakohased osad tuleb nõudmise korral teha kättesaadavaks ka teistele isikutele, kes tuginevad sertifikaadile;l) kasutama sertifikaatide säilitamiseks ehtsuse tõendamist võimaldavas vormis usaldusväärseid süsteeme nii, et:- üksnes selleks volitatud isikud saavad andmeid sisestada ja muuta,- on võimalik kindlaks teha, kas andmed on ehtsad,- sertifikaadid on otsingutes üldkättesaadavad üksnes siis, kui sertifikaadi omanik on andnud nõusoleku, ja- neid turvanõudeid ohustavad tehnilised muudatused on kasutajale nähtavad.--------------------------------------------------III LISANõuded turvalistele allkirja andmise vahenditele1. Turvalised allkirja andmised vahendid peavad sobivate tehnikavõtete ja menetluste abil tagama vähemalt selle, et:a) allkirja andmiseks vajalikud andmed, mida kasutatakse allkirja loomiseks, võivad tegelikult esineda vaid ühe korra ja nende salajasus on mõistlikkuse piires kindlustatud;b) allkirja andmiseks vajalikke andmeid, mida kasutatakse allkirja loomiseks, ei saa mõistlikkuse piires tuletada ja allkirja ei saa praegu kasutatava tehnoloogia abil võltsida;c) allkirja andmiseks vajalikke andmeid, mida kasutatakse allkirja loomiseks, saab õiguspärane allakirjutaja piisavalt kaitsta, et teised isikud ei saaks neid kasutada.2. Turvalised allkirja andmise vahendid ei tohi muuta allkirjastatavaid andmeid ega takistada selliste andmete esitamist allakirjutajale enne allkirjastamist.--------------------------------------------------IV LISASoovitused allkirjade ehtsuse turvalise tõendamise kohtaAllkirjade ehtsuse tõendamisel tuleks mõistlikkuse piires tagada, et:a) allkirja ehtsuse tõendamiseks kasutatavad andmed vastavad tõendajale nähtavatele andmetele;b) allkirja ehtsus tõendatakse usaldusväärselt ja selle tõendamise tulemust näidatakse õigesti;c) tõendaja saab vajaduse korral usaldusväärselt kindlaks teha allkirjastatud andmete sisu;d) allkirja ehtsuse tõendamise ajal nõutava sertifikaadi ehtsus ja kehtivus tehakse usaldusväärselt kindlaks;e) tõendamise tulemust ja allakirjutaja isikut näidatakse õigesti;f) varjunime kasutamist näidatakse selgesti jag) kõik turvalisusega seotud muudatused on täheldatavad.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 92/79/EMÜ, 19. oktoober 1992, sigarettidelt makstavate maksude ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31992L0079

Euroopa Liidu Teataja L 316 , 31/10/1992 Lk 0008 - 0009 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 2 Lk 0087  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 9 Köide 2 Lk 0087

		Nõukogu direktiiv 92/79/EMÜ,19. oktoober 1992,sigarettidelt makstavate maksude ühtlustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGUvõttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiiviga 72/464/EMÜ [4] nähakse ette üldsätted tubakatoodete aktsiisi kohta ja erisätted, mis käsitlevad sigarettide suhtes kohaldatava aktsiisi struktuuri;direktiivis 79/32/EMÜ [5] on sätestatud tubakatoodete eri rühmade määratlused;piirideta siseturu lõplikuks väljakujundamiseks 1. jaanuaril 1993. aastal on vaja kehtestada üldine sigarettide minimaalne aktsiis;Hispaania Kuningriik vajab selle üldise minimaalse aktsiisini jõudmiseks kahe aasta pikkust üleminekuperioodi;Portugali Vabariigile tuleks anda võimalus kehtestada vähendatud maksumäär väiketootjate valmistatud ning Assooride ja Madeira äärepoolseimates piirkondades tarbitavatele sigarettidele;kehtestada tuleks kord, mis võimaldaks iga kahe aasta järel teha sigarettide aktsiisi üldises tasemes ja struktuuris vajalikke kohandusi, et võtta arvesse siseturu nõuetekohast toimimist ja asutamislepingu üldeesmärke,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Liikmesriigid kohaldavad sigarettide suhtes minimaalset tarbimismaksu vastavalt käesoleva direktiiviga kehtestatud eeskirjadele hiljemalt 1. jaanuarist 1993.2. Lõiget 1 kohaldatakse maksude suhtes, mida arvestatakse sigarettidelt vastavalt direktiivile 72/464/EMÜ ja mis hõlmavad:a) koguselist aktsiisi tooteühiku kohta;b) proportsionaalset aktsiisi, mis arvutatakse kõrgeima tarbijahinna alusel;c) tarbijahinnaga proportsionaalset käibemaksu.Artikkel 2Hiljemalt 1. jaanuarist 1993 kohaldavad liikmesriigid üldist minimaalset aktsiisi (koguseline aktsiis pluss väärtuseline aktsiis, välja arvatud käibemaks), mille tasemeks kehtestatakse 57 % kõige nõutavama hinnakategooria sigarettide tarbijahinnast (koos kõigi maksudega).Sigarettide üldine minimaalne aktsiis määratakse kõige nõutavama hinnakategooria sigarettide alusel vastavalt iga aasta 1. jaanuari andmetele alates 1. jaanuarist 1993.Artikkel 31. Hispaania Kuningriik saab artiklis 2 ettenähtud üldise minimaalse aktsiisi saavutamiseks kahe aasta pikkuse üleminekuperioodi, mis algab 1. jaanuaril 1993.2. Portugali Vabariik võib kohaldada vähendatud maksumäära, mis on kuni 50 % väiksem artiklis 2 sätestatud määrast, Assooride ja Madeira äärepoolseimates piirkondades tarbitavate sigarettide suhtes, mida valmistavad väiketootjad, kellest ühegi aastane toodang ei ületa 500 tonni.Artikkel 4Iga kahe aasta järel ja esimest korda hiljemalt 31. detsembril 1994 vaatab nõukogu komisjoni aruande ning vajaduse korral ettepaneku alusel läbi artiklis 2 sätestatud üldise minimaalse aktsiisi, artikli 3 lõike 2 sätted ja direktiivi 72/464/EMÜ artiklis 10b määratletud aktsiisi struktuuri ning võtab pärast Euroopa Parlamendiga konsulteerimist ühehäälselt vastu vajalikud meetmed. Komisjoni aruandes ja nõukogus läbivaatamisel võetakse arvesse siseturu nõuetekohast toimimist ja asutamislepingu üldeesmärke.Artikkel 51. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 31. detsembril 1992. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 19. oktoober 1992Nõukogu nimeleesistujaJ. Cope[1] EÜT C 12, 18.1.1990, lk 4.[2] EÜT C 94, 13.4.1992, lk 35.[3] EÜT C 225, 10.9.1990, lk 56.[4] EÜT L 303, 31.12.1972, lk 1. Viimati muudetud direktiiviga 92/78/EMÜ (EÜT L 316, 31.10.1992, lk 5).[5] EÜT L 10, 16.1.1979, lk 8.--------------------------------------------------