title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/44/EÜ, 6. mai 2009 , millega muudetakse direktiivi 98/26/EÜ arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemides ja direktiivi 2002/47/EÜ finantstagatiskokkulepete kohta seoses omavahel ühendatud süsteemide ja krediidinõuetega (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               10.6.2009

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 146/37

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/44/EÜ,

   6. mai 2009,
   millega muudetakse direktiivi 98/26/EÜ arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemides ja direktiivi 2002/47/EÜ finantstagatiskokkulepete kohta seoses omavahel ühendatud süsteemide ja krediidinõuetega
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 98/26/EÜ (4) kehtestati kord, mis tagab makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide kodumaistele ja välisosalejatele maksejuhiste ja tasaarvelduste lõplikkuse ning tagatiste täitmisele pööratavuse.

               (2)

               Komisjoni 7. aprilli 2006. aasta hindamisaruandes arvelduse lõplikkuse direktiivi 98/26/EÜ kohta järeldati, et üldiselt toimib direktiiv 98/26/EÜ hästi. Aruandes rõhutati, et makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide valdkonnas võib toimuda olulisi muutusi ja seetõttu on vaja direktiivi 98/26/EÜ lihtsustada ja selgemaks muuta.

               (3)

               Peamine muutus seisneb siiski selles, et kui direktiivi 98/26/EÜ eelnõu koostamise ajal toimisid süsteemid tavaliselt üksnes liikmesriigi tasandil ja iseseisvalt, siis nüüd ühendatakse neid omavahel üha rohkem. Taoline muutus on aset leidnud tänu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta) (5) ning Euroopa kliiringu ja arvelduse tegevusjuhendile. Et kohaneda kirjeldatud arenguga, tuleks täpsustada koostalitleva süsteemi mõistet ja süsteemikorraldaja vastutust.

               (4)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/47/EÜ (6) loodi ühenduses finantstagatiste (piiriülese) kasutamise ühtne õigusraamistik ja kaotati enamik tagatiskokkulepete suhtes traditsiooniliselt kehtinud vorminõuetest.

               (5)

               Euroopa Keskpank otsustas muuta krediidinõuded eurosüsteemi krediiditehingute jaoks kõlblikuks tagatiseks alates 1. jaanuarist 2007. Krediidinõuete kasutamise majandusliku mõju suurendamiseks soovitas Euroopa Keskpank laiendada direktiivi 2002/47/EÜ reguleerimisala. Komisjoni 20. detsembri 2006. aasta hindamisaruandes finantstagatiskokkulepete direktiivi 2002/47/EÜ kohta käsitleti seda küsimust ja nõustuti Euroopa Keskpanga arvamusega. Krediidinõuete kasutamine suurendab kasutatavate tagatiste hulka. Täiendav harmoneerimine maksete ja tagatiste valdkonnas aitab veelgi kaasa kõikidele liikmesriikide krediidiasutustele võrdsete võimaluste tagamisele. Krediidinõuete tagatisena kasutamise edasine lihtsustamine oleks kasulik ka tarbijatele ja võlgnikele, sest see võib lõpptulemusena suurendada konkurentsi ja muuta krediidid kättesaadavamaks.

               (6)

               Krediidinõuete kasutamise hõlbustamiseks on vaja kaotada või keelata krediidinõuete loovutamist raskendavad haldusnormid, näiteks teavitamis- ja registreerimiskohustused. Samuti peaks võlgnikel olema võimalus õiguspäraselt loobuda oma tasaarveldamisõiguse kasutamisest võlausaldajate suhtes, et mitte seada ohtu tagatisesaajate positsiooni. Sama loogikat tuleks kohaldada ka vajaduse suhtes anda võlgnikule võimalus loobuda pangasaladuse eeskirjade järgimise nõudest, sest vastasel juhul ei pruugi tagatisesaajal olla piisavalt teavet, et vajaliku kindlusega hinnata kõnealuste krediidinõuete väärtust. Need sätted ei piira Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ (mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid) (7) kohaldamist.

               (7)

               Liikmesriigid ei ole kasutanud direktiivi 2002/47/EÜ artikli 4 lõikes 3 ette nähtud võimalust mitte lubada tagatisesaajatel kasutada omandamise õigust. Nimetatud säte tuleks seetõttu välja jätta.

               (8)

               Direktiive 98/26/EÜ ja 2002/47/EÜ tuleks seega vastavalt muuta.

               (9)

               Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (8) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja selle ülevõtmismeetmete vahel, ning need tabelid avalikustama,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 98/26/EÜ muutmine
   Direktiivi 98/26/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Põhjendus 8 jäetakse välja.

               2)

               Lisatakse järgmine põhjendus:

                           „(14a)

                           Pädevad siseriiklikud asutused või järelevalve teostajad peaksid tagama, et koostalitlevate süsteemide korraldajad on jõudnud võimalikult laiaulatusliku kokkuleppeni ühistes eeskirjades koostalitlevasse süsteemi sisestamise aja kohta. Pädevad asutused või järelevalve teostajad peaksid tagama, et koostalitlevasse süsteemi sisestamise aega käsitlevaid eeskirju kooskõlastatakse nii palju kui võimalik ja vajalik, et vältida õiguskindlusetust osaleva süsteemi kohustuste täitmata jätmise korral.”

               3.

               Lisatakse järgmine põhjendus:

                           „(22a)

                           Kui koostalitlevate süsteemide puhul ei ole kooskõlastatud, milliseid reegleid kohaldada sisestamise ja tühistamatuks muutumise aja suhtes, võib ühe süsteemi osalejaid või isegi süsteemikorraldajat ennast mõjutada mõni puudujääk teises süsteemis. Süsteemiriski piiramiseks on soovitav sätestada, et koostalitlevate süsteemide korraldajad kooskõlastavad süsteemi sisestamise ja tühistamatuks muutumise aja suhtes nende poolt korraldatavates süsteemides kehtivad reeglid.”

               4)

               Artiklit 1 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punktis a asendatakse sõna „eküüdes” sõnaga „eurodes”;

                           b)

                           punkti c teine taane asendatakse järgmisega:

                                       „—

                                       keskpanga ülesandeid täitvate liikmesriikide keskpankade või keskpanga ülesandeid täitva Euroopa Keskpanga toimingutega.”

               5)

               Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkti a muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       esimene taane asendatakse järgmisega:

                                                   „—

                                                   kolme või enama osaleja vahel, välja arvatud süsteemikorraldaja, võimalik arveldusagent, võimalik keskne osaleja, võimalik arvelduskoda või võimalik kaudne osaleja, kusjuures on olemas ühised reeglid ja ühtne kord maksejuhiste kliiringuks, kas keskse osaleja vahendusel või mitte, või nende täitmiseks osalejate vahel,”;

                                       ii)

                                       lisatakse järgmine lõik:
                                       „Koostalitlevate süsteemide vahel kehtestatud kord ei ole süsteem.”;

                           b)

                           punktis b asendatakse esimene ja teine taane järgmisega:

                                       „—

                                       krediidiasutus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (uuestisõnastamine)) (9) artikli 4 lõike 1 tähenduses, sealhulgas kõnealuse direktiivi artiklis 2 loetletud asutused,

                                       —

                                       investeerimisühing 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta) (10) artikli 4 lõike 1 punkti 1 tähenduses, välja arvatud kõnealuse direktiivi artikli 2 lõikes 1 sätestatud asutused,

                           c)

                           punkti f muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       esimene lõik asendatakse järgmisega:

                                                   „f)

                                                   osaleja – asutus, keskne osaleja, arveldusagent, arvelduskoda või süsteemikorraldaja.”;

                                       ii)

                                       kolmas lõik asendatakse järgmisega:
                                       „Liikmesriik võib otsustada, et käesoleva direktiivi kohaldamisel käsitatakse kaudset osalejat osalejana, kui see on põhjendatud süsteemiriski seisukohast. Olukorras, kus kaudset osalejat käsitatakse osalejana süsteemiriski tõttu, ei piira see selle osaleja vastutust, kelle kaudu kaudne osaleja annab süsteemile maksejuhiseid.”;

                           d)

                           punkt g asendatakse järgmisega:

                                       „g)

                                       kaudne osaleja – asutus, keskne osaleja, arveldusagent, arvelduskoda või süsteemikorraldaja, kellel on lepinguline suhe sellises süsteemis osalejaga, kus täidetakse maksejuhiseid, mis võimaldab kaudsel osalejal suunata maksejuhiseid läbi süsteemi, tingimusel, et kaudne osaleja on süsteemikorraldajale teada.”;

                           e)

                           punkt h asendatakse järgmisega:

                                       „h)

                                       väärtpaberid – kõik direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jaos nimetatud instrumendid;”

                           f)

                           punkti i esimene taane asendatakse järgmisega:

                                       „—

                                       osaleja mis tahes korraldus anda saaja käsutusse teatav hulk raha, tehes kande krediidiasutuse, keskpanga, keskse osaleja või arveldusagendi kontol, või mis tahes korraldus, millest tuleneb maksekohustuse võtmine või selle täitmine, nagu on kindlaks määratud süsteemi reeglites, või”;

                           g)

                           punkt l asendatakse järgmisega:

                                       „l)

                                       arvelduskonto – konto keskpangas, arveldusagendi või keskse osaleja juures, mida kasutatakse rahaliste vahendite või väärtpaberite hoidmiseks ning süsteemis osalejate vaheliste tehingute arveldamiseks;”

                           h)

                           punkt m asendatakse järgmisega:

                                       „m)

                                       tagatis – igasugune likviidne vara, sealhulgas piiranguteta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. juuni 2002. aasta direktiivi 2002/47/EÜ (finantstagatiskokkulepete kohta) (11) artikli 1 lõike 4 punktis a nimetatud finantstagatised, mis on antud pandi-, tagasiostu- või samalaadse lepinguga (sealhulgas panditud raha) või muul viisil seoses süsteemiga tekkida võivate õiguste ja kohustuste tagamiseks või mis on antud liikmesriikide keskpankadele või Euroopa Keskpangale;

                           i)

                           lisatakse järgmised punktid:

                                       „n)

                                       pangapäev – nii päevased kui öised arveldusteenused, mis hõlmavad kõiki süsteemi tegevustsükli jooksul toimuvaid sündmusi;

                                       o)

                                       koostalitlevad süsteemid – kaks või enam süsteemi, mille korraldajad on omavahel kokku leppinud maksejuhiste süsteemideüleses täitmises;

                                       p)

                                       süsteemikorraldaja – üksus või üksused, mis vastutavad õiguslikult süsteemi korraldamise eest. Süsteemikorraldaja võib toimida ka arveldusagendi, keskse osaleja või arvelduskojana.”

               6)

               Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõige 1 asendatakse järgmisega:
                           „1.   Maksejuhised ja tasaarveldused on õiguslikult täitmisele pööratavad ja kolmandatele isikutele õiguslikult siduvad isegi siis, kui osaleja vastu on agatatud maksejõuetusmenetlus, tingimusel et maksejuhised sisestati süsteemi enne maksejõuetusmenetluse algatamist artikli 6 lõike 1 tähenduses. Seda kohaldatakse ka maksejõuetusmenetluse korral osaleja vastu (asjaomases süsteemis või koostalitlevas süsteemis) või koostalitleva süsteemi korraldaja vastu, kes ei ole osaleja.
                           Kui maksejuhised on sisestatud süsteemi pärast maksejõuetusmenetluse algatamist ja täidetud süsteemi reeglite kohaselt pangapäeval, mil menetlus algatati, on need õiguslikult täitmisele pööratavad ja kolmandatele isikutele siduvad üksnes siis, kui süsteemikorraldaja suudab tõendada, et ajal, kui kõnealused maksejuhised muutusid tühistamatuks, ei olnud ta ega oleks pidanud olema sellise menetluse algatamisest teadlik.”;

                           b)

                           lisatakse järgmine lõige:
                           „4.   Koostalitlevate süsteemide puhul määrab iga süsteem oma reeglites kindlaks sellesse sisestamise aja, et tagada, et kõikide koostalitlevate süsteemide reeglid oleksid selles osas võimalikult kooskõlastatud. Kui kõigi koostalitlevates süsteemides osalevate süsteemide reeglites ei ole sõnaselgelt sätestatud teisiti, ei tohi ühe süsteemi reegleid sellesse sisestamise aja kohta mõjutada ühegi teise sellega koostalitleva süsteemi mis tahes reeglid.”

               7)

               Artikkel 4 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 4
               Liikmesriigid võivad ette näha, et maksejõuetusmenetluse algatamine osaleja või koostalitleva süsteemi korraldaja vastu ei takista kõnealuse osaleja arvelduskontol olevate rahaliste vahendite või väärpaberite kasutamist tema kohustuste täitmiseks süsteemis (või koostalitlevas süsteemis) maksejõuetusmenetluse algatamise pangapäeval. Liikmesriigid võivad samuti ette näha, et olemasoleva tagatise vastu kasutatakse kõnealuse osaleja süsteemiga seotud krediidivõimalusi, et täita selle osaleja kohustused süsteemis (või koostalitlevas süsteemis).”

               8)

               Artiklisse 5 lisatakse järgmine lõik:
               „Koostalitlevate süsteemide puhul määrab iga süsteem oma reeglites kindlaks tühistamatuks muutumise aja viisil, mis tagab, et kõikide asjaomaste koostalitlevate süsteemide reeglid oleksid selles osas võimalikult kooskõlastatud. Kui koostalitlevates süsteemides osalevate süsteemide reeglites ei ole sõnaselgelt sätestatud teisiti, ei tohi ühe süsteemi reegleid tühistamatuks muutumise aja kohta mõjutada ühegi teise sellega koostalitleva süsteemi mis tahes reeglid.”

               9)

               Artikkel 7 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 7
               Maksejõuetusmenetlusel ei ole tagasiulatuvat jõudu osaleja selliste õiguste ja kohustuste suhtes, mis tulenevad tema osalemisest süsteemis või on sellega seotud ning mis on tekkinud enne menetluse algatamist artikli 6 lõike 1 tähenduses. Seda kohaldatakse muu hulgas koostalitlevas süsteemis osaleja või koostalitlevas süsteemis mitteosaleva korraldaja õiguste ja kohustuste suhtes.”

               10)

               Artikkel 9 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 9
               1.   Maksejõuetusmenetlus, mis on algatatud

                           a)

                           asjaomases süsteemis või koostalitlevas süsteemis osaleja vastu,

                           b)

                           koostalitleva süsteemi korraldaja vastu, kes ei ole osaleja,

                           c)

                           liikmesriikide keskpankade või Euroopa Keskpanga lepingupartneri vastu või

                           d)

                           tagatise andnud mis tahes kolmanda isiku vastu,

                     ei mõjuta süsteemikorraldaja ega osaleja õigusi seoses süsteemiga või õigusi mis tahes koostalitleva süsteemiga neile antud tagatisele ega liikmesriikide keskpankade või Euroopa Keskpanga õigusi nendele antud tagatisele.
               Sellise tagatise võib nende õiguste tagamiseks müüa.
               2.   Kui väärtpaberid (sealhulgas väärtpaberitest tulenevad õigused) antakse tagatisena osalejatele, süsteemikorraldajatele või liikmesriikide keskpankadele või Euroopa Keskpangale, nagu on kirjeldatud lõikes 1, ja nende või kõikide nende nimel tegutsevate volitatud isikute, esindajate või kolmandate isikute õigus väärtpaberitele on seaduslikult registreeritud liikmesriigis asuvas registris, kontol või keskdepositooriumis, määratakse selliste üksuste kui tagatise valdajate õigused nendele väärtpaberitele kindlaks kõnealuse liikmesriigi õiguse kohaselt.”

               11)

               Artikkel 10 asendatakse järgmisega:
               „Artikkel 10
               1.   Liikmesriigid täpsustavad käesoleva direktiiviga hõlmatud süsteemid ja nende korraldajad ning teavitavad neist komisjoni, teatades komisjonile ka ametiasutused, kelle nad on valinud vastavalt artikli 6 lõikele 2.
               Süsteemikorraldaja teatab süsteemis osalejad, sealhulgas võimalikud kaudsed osalejad ja nendega seotud muudatused sellele liikmesriigile, kelle õigust kohaldatakse.
               Lisaks teises lõigus sätestatud teavitamisele võivad liikmesriigid nende jurisdiktsiooni jäävatele süsteemidele kehtestada järelevalve- või loanõudeid.
               Asutus annab iga õigustatud huvi omavale isikule tema nõudmisel teavet nende süsteemide kohta, milles asutus osaleb, ja nende süsteemide toimimise põhireeglite kohta.
               2.   Süsteem, mis on määratud enne Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta direktiivi 2009/44/EÜ (millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/26/EÜ arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemides ja direktiivi 2002/47/EÜ finantstagatiskokkulepete kohta) (12) rakendamiseks vastu võetud siseriiklike sätete jõustumist, jääb määratuks ka käesoleva direktiivi tähenduses.
               Maksejuhist, mis sisestati süsteemi enne direktiivi 2009/44/EÜ rakendamiseks vastu võetud siseriiklike sätete jõustumist, kuid millega seonduvad arveldused toimuvad pärast seda, käsitatakse maksejuhisena käesoleva direktiivi tähenduses.

         Artikkel 2
   Direktiivi 2002/47/EÜ muutmine
   Direktiivi 2002/47/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1)

               Põhjendus 9 asendatakse järgmisega:

                           „(9)

                           Et piirata käesoleva direktiivi reguleerimisalasse jäävat finantstagatist kasutava osaleja halduskoormust, peaks ainus osalejaid puudutav kehtivustingimus, mida siseriikliku õigusega võib finantstagatise suhtes ette näha, olema kohustus hoida finantstagatist tagatisesaaja või tema huvides tegutseva isiku valduses, jätmata välja tagatise andmise meetodeid, mille puhul tagatiseandjal lubatakse tagatis asendada või ülemäärane tagatis tagasi võtta. Käesolev direktiiv ei tohiks takistada liikmesriike nõudmast, et krediidinõue esitatakse selle sisestamisega esitatud nõuete loendisse.”

               2)

               Põhjendus 20 asendatakse järgmisega:

                           „(11)

                           Käesolev direktiiv ei piira finantstagatiseks antud finantsinstrumentide või krediidinõuete lepingutingimuste kohaldamist ega mõju, näiteks õigused ja kohustused ja muud tingimused, mis sisalduvad selliste instrumentide väljalasketingimustes, ja mis tahes muud õigused, kohustused ja tingimused, mis kehtivad selliste instrumentide väljalaskjate ja omanike vahel või selliste krediidinõuetega seotud võlgniku ja võlausaldaja vahel.”

               3)

               Lisatakse järgmine põhjendus:

                           „(23)

                           Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigust kehtestada õigusnorme, mis tagavad krediidinõuetega seotud finantstagatiskokkulepete tõhususe suhetes kolmandate isikutega.”

               4)

               Artiklit 1 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõike 2 punkt b asendatakse järgmisega:

                                       „b)

                                       keskpank, Euroopa Keskpank, Rahvusvaheliste Arvelduste Pank, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (uuestisõnastamine)) (13) VI lisa 1. osa 4. jaos osutatud mitmepoolne arengupank, Rahvusvaheline Valuutafond ja Euroopa Investeerimispank;

                           b)

                           lõike 2 punkti c alapunktid i–iv asendatakse järgmisega:

                                       „i)

                                       krediidiasutus direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 esimese lõigu punkti 1 tähenduses, sealhulgas nimetatud direktiivi artiklis 2 loetletud asutused;

                                       ii)

                                       investeerimisühing Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta) (14) artikli 4 lõike 1 punkti 1 tähenduses;

                                       iii)

                                       finantseerimisasutus direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 esimese lõigu punkti 5 tähenduses;

                                       iv)

                                       kindlustusselts nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/49/EMÜ (otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (kolmas kahjukindlustuse direktiiv)) (15) artikli 1 punkti a tähenduses ning elukindlustusselts Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiivi 2002/83/EÜ (elukindlustuse kohta) (16) artikli 1 lõike 1 punkti a tähenduses;

                           c)

                           lõike 4 punkt a asendatakse järgmisega:

                                       „a)

                                       Esitatava finantstagatise peavad moodustama sularaha, finantsinstrumendid või krediidinõuded.”;

                           d)

                           lõikele 4 lisatakse järgmine punkt:

                                       „c)

                                       Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta krediidinõuded, mille puhul võlgnik on tarbija Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ (mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid) (17) artikli 3 punkti a tähenduses, või mikro- või väikeettevõte komisjoni 6. mai 2003. aasta soovituse 2003/361/EÜ (mis käsitleb mikroettevõtete ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete määratlust) (18) lisa artikli 1 ja artikli 2 lõigete 2 ning 3 tähenduses, välja arvatud juhul, kui niisuguste krediidinõuete tagatise saaja või tagatise pakkuja on käesoleva direktiivi artikli 1 lõike 2 punktis b osutatud institutsioon.

                           e)

                           lõiget 5 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       teise lõiku lisatakse järgmine lause:
                                       „Krediidinõuete puhul on nende lisamine nõuete loendisse, mis esitatakse tagatisesaajale kirjalikult või õiguslikult samaväärsel viisil, piisav krediidinõude tuvastamiseks ja esitatud nõude kui pooltevahelise finantstagatise seadmise tõendamiseks.”;

                                       ii)

                                       teise lõigu järele lisatakse järgmine lõik:
                                       „Ilma et see mõjutaks teise lõigu kohaldamist, võivad liikmesriigid sätestada, et krediidinõude lisamine nõuete loendisse, mis esitatakse tagatisesaajale kirjalikult või õiguslikult samaväärsel viisil, on piisav krediidinõude tuvastamiseks ja nõude finantstagatisena seadmise tõendamiseks ka suhetes võlgniku või kolmanda isikuga.”

               5)

               Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõiget 1 muudetakse järgmiselt:

                                       i)

                                       punktid b ja c asendatakse järgmisega:

                                                   „b)

                                                   omandiõiguse üleminekul põhinev finantstagatiskokkulepe – kokkulepe, sealhulgas tagasiostulepingud, mille alusel tagatiseandja annab finantstagatise omandiõiguse või finantstagatisega seotud õigused täielikult üle tagatisesaajale eesmärgiga tagada või muul viisil võimaldada asjakohaste rahaliste kohustuste täitmine;

                                                   c)

                                                   pandiõigusel põhinev finantstagatiskokkulepe – kokkulepe, mille alusel tagatiseandja esitab finantstagatise tagatisesaajale või tema kasuks pandina ja mille puhul finantstagatise täielik või kvalifitseeritud omandiõigus või finantstagatisega seotud õigused jäävad pandiõiguse tekkimisel täielikult tagatiseandjale;”

                                       ii)

                                       lisatakse järgmine punkt:

                                                   „o)

                                                   krediidinõuded – rahalised nõuded, mis tulenevad kokkuleppest, mille kohaselt direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punktis 1 määratletud krediidiasutus (sealhulgas ka selle direktiivi artiklis 2 loetletud institutsioonid) annab krediiti laenu vormis.”;

                           b)

                           lõike 2 teine lause asendatakse järgmisega:
                           „Õigus finantstagatis asendada, õigus ülemäärane finantstagatis tagasi võtta või krediidinõuete puhul õigus nendest saadav tulu kuni edaspidise teatamiseni sisse nõuda ei mõjuta käesoleva direktiivi kohaselt tagatisesaaja kasuks seatud finantstagatist.”

               6)

               Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõikele 1 lisatakse järgmised lõigud:
                           „Ilma et see piiraks artikli 1 lõike 5 kohaldamist, ei nõua liikmesriigid krediidinõuete finantstagatistena esitamise korral, et nende seadmine, kehtivus, sõlmimine, prioriteetsus, täitmisele pööratavus või tõenduskõlbulikkus sõltuksid mis tahes vorminõude täitmisest, näiteks tagatisena seatud krediidinõude registreerimine või võlgniku teavitamine. Küll aga võivad liikmesriigid nõuda mõne vorminõude (näiteks registreerimise või teavitamise) täitmist seoses kehtivuse, prioriteetsuse, täitmisele pööratavuse või tõenduskõlbulikkusega võlgnike ja/või kolmandate isikute vastu.
                           30. juuniks 2014 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva lõike jätkuva asjakohasuse kohta.”;

                           b)

                           lisatakse järgmine lõige:
                           „3.   Ilma et see piiraks nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ (ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes) (19) ja ebaõiglasi lepingutingimusi käsitlevate siseriiklike sätete kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et krediidinõuete võlgnikud võivad kirjalikult või õiguslikult samaväärsel viisil õiguspäraselt loobuda:

                                       i)

                                       oma tasaarveldamise õiguse kasutamisest krediidinõude võlausaldajate ja nende isikute vastu, kellele võlausaldaja on krediidinõude loovutanud, pantinud või muul viisil tagatiseks andnud, ja

                                       ii)

                                       pangasaladuse hoidmise eeskirjadest tulenevatest õigustest, mis takistavad või piiravad krediidinõude võlausaldaja võimalusi hankida krediidinõude või võlgniku kohta teavet seoses krediidinõude tagatiseks andmisega.

               7)

               Artiklit 4 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           lõikele 1 lisatakse järgmine punkt:

                                       „c)

                                       krediidinõuete puhul neid müüa või omandada ja teha nendega asjakohaste rahaliste kohustuste tasaarvestuse või kasutada neid selliste kohustuste täitmiseks.”;

                           b)

                           lõike 2 punkt b asendatakse järgmisega:

                                       „b)

                                       osalised on pandiõigusel põhinevas finantstagatiskokkuleppes kokku leppinud finantsinstrumentide ja krediidinõuete hindamises.”;

                           c)

                           lõige 3 jäetakse välja.

               8)

               Artiklile 5 lisatakse järgmine lõige:
               „6.   Käesolevat artiklit ei kohaldata krediidinõuetele.”

               9)

               Artikli 9 järele lisatakse järgmine artikkel:
               „Artikkel 9a
               Direktiiv 2008/48/EÜ
               Käesoleva direktiivi sätted ei piira direktiivi 2008/48/EÜ kohaldamist.”

         Artikkel 3
   Ülevõtmine
   1.   Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. detsembril 2010. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
   Nad kohaldavad nimetatud meetmeid alates 30. juunist 2011.
   Kui liikmesriigid kõnealused meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud peamiste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 4
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 5
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 6. mai 2009

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         H.-G. PÖTTERING

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         J. KOHOUT

      (1)  ELT C 216, 23.8.2008, lk 1.

      (2)  3. detsembri 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

      (3)  Euroopa Parlamendi 18. detsembri 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 27. aprilli 2009. aasta otsus.

      (4)  EÜT L 166, 11.6.1998, lk 45.

      (5)  ELT L 145, 30.4.2004, lk 1.

      (6)  EÜT L 168, 27.6.2002, lk 43.

      (7)  ELT L 133, 22.5.2008, lk 66.

      (8)  ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

      (9)  ELT L 177, 30.6.2006, lk 1.

      (10)  ELT L 145, 30.4.2004, lk 1.”;

      (11)  EÜT L 168, 27.6.2002, lk 43.”;

      (12)  ELT L 146, 10.6.2009, lk 37.”.

      (13)  ELT L 177, 30.6.2006, lk 1.”;

      (14)  ELT L 145, 30.4.2004, lk 1.

      (15)  EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1.

      (16)  EÜT L 345, 19.12.2002, lk 1.”;

      (17)  ELT L 133, 22.5.2008, lk 66.

      (18)  ELT L 124, 20.5.2003, lk 36.”;

      (19)  EÜT L 95, 21.4.1993, lk 29.”


title: Komisjoni direktiiv, 26. oktoober 1990, millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/663/EMÜ, millega nähakse ette toiduainetes kasutatavate emulgaatorite, stabilisaatorite, paksendite ja tarretusainete puhtuse erikriteeriumid

text:
Avis juridique important

|

31990L0612

Official Journal L 326 , 24/11/1990 P. 0058 - 0059 Finnish special edition: Chapter 13 Volume 19 P. 0255  Swedish special edition: Chapter 13 Volume 19 P. 0255

KOMISJONI DIREKTIIV,26. oktoober 1990,millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/663/EMÜ, millega nähakse ette toiduainetes kasutatavate emulgaatorite, stabilisaatorite, paksendite ja tarretusainete puhtuse erikriteeriumid(90/612/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/107/EMÜ toiduainetes lubatud lisaaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,[1] eriti selle artikli 3 lõiget 3,ning arvestades, et:on vaja arvesse võtta Codex Alimentarius'e täpsustatud spetsifikatsioone ainetele E 407 ja E 466, lubada uusi tehnikaid E 473 valmistamiseks ja teha vahet nõukogu direktiivi 78/663/EMÜ,[2] muudetud direktiiviga 82/504/EMÜ,[3] lisas kirjeldatud aine E 407 ja samalaadsete, selle lisaga hõlmamata toodete vahel;nende sätete osas, mis rahva tervisele tõenäoliselt mõju avaldavad, on direktiivi 89/107/EMÜ artikli 6 kohaselt konsulteeritud toidu teaduskomiteega;käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toidukomitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 78/663/EMÜ lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 12 kuud pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 26. oktoober 1990Komisjoni nimelasepresidentMartin BANGEMANNLISA1. E 407 - Karrageeni all asendatakse 1 %lises (mahuprotsent) väävelhappes lahustumatut tuhka käsitlev punkt järgmisega:"happes lahustumatu tuhk (10 %lises (massi-/mahuprotsent) soolhappes lahustumatu) kuni 1 % kuivainethappes lahustumatud ained (1 %lises (mahuprotsent) väävelhappes lahustumatu) kuni 2 % kuivainet."2. E 466 - Karboksümetüültselluloosi all asendatakse molekulmassi käsitlev punkt järgmisega:"üle 17 000 (polümerisatsiooniaste ligikaudu 100)".3. E 473 - Sahharoosi estrite all:a) keemilist kirjeldust käsitleva punkti viimane lause asendatakse järgmise lausega:"Nende valmistamisel ei tohi kasutada muid orgaanilisi lahusteid peale dimetüülsulfoksiidi, dimetüülformamiidi, etüülatsetaadi, isopropanooli ja isobutanooli";b) sulfaattuhka käsitleva punkti järele lisatakse järgmine punkt:"dimetüülsulfoksiidisisaldus kuni 2 mg/kg";c) metanoolisisaldust käsitleva punkti järele lisatakse järgmine punkt:"isobutanoolisisaldus kuni 10 mg/kg".[1] EÜT L 40, 11.2.1989, lk 27.[2] EÜT L 223, 14.8.1978, lk 7.[3] EÜT L 230, 5.8.1982, lk 35.


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/14/EÜ, 11. mai 2005, millega muudetakse nõukogu direktiive 72/166/EMÜ, 84/5/EMÜ, 88/357/EMÜ ja 90/232/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/26/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse kohta   (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               11.6.2005

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 149/14

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2005/14/EÜ,
   11. mai 2005,
   millega muudetakse nõukogu direktiive 72/166/EMÜ, 84/5/EMÜ, 88/357/EMÜ ja 90/232/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/26/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse kohta
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõike 2 esimest ja kolmandat lauset, artiklit 55 ja artikli 95 lõiget 1,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (1)

   võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2)

   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustus (liikluskindlustus) on Euroopa kodanike jaoks erilise tähtsusega olenemata sellest, kas nad on kindlustusvõtjad või õnnetuses kannatanud. Liikluskindlustus on oluline ka kindlustusseltsidele, kuna see moodustab olulise osa ühendusesisesest kahjukindlustustegevusest. Liikluskindlustus mõjutab ka isikute ja sõidukite vaba liikumist. Seega peaks ühtse liikluskindlustusturu tugevdamine ja konsolideerimine olema ühenduse tegevuse põhieesmärgiks finantsteenuste valdkonnas.

               (2)

               Märkimisväärseid edusamme selles suunas on juba tehtud nõukogu 24. aprilli 1972. aasta direktiiviga 72/166/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (4) teise nõukogu 30. detsembri 1983. aasta direktiiviga 84/5/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (5) kolmanda nõukogu 14. mai 1990. aasta direktiiviga 90/232/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (6) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. mai 2000. aasta direktiiviga 2000/26/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (Neljas liikluskindlustuse direktiiv). (7)

               (3)

               Ühenduse liikluskindlustussüsteemi tuleks kaasajastada ja täiendada. Seda vajadust on kinnitanud tööstuse, tarbijate ja kannatanute ühendustega konsulteerimine.

               (4)

               Direktiivi 72/166/EMÜ sätete võimaliku väärtõlgendamise välistamiseks ja ajutise registreerimismärgiga sõidukitele kindlustuskaitse saamise kergendamiseks peaks sõiduki põhiasukoha territooriumi määratlus viitama selle riigi territooriumile, mille registreerimismärki sõiduk kannab, sõltumata sellest, kas selline registreerimismärk on alaline või ajutine.

               (5)

               Direktiivi 72/166/EMÜ kohaselt käsitletakse võltsitud või ebaseaduslike registreerimismärkidega sõidukeid sõidukitena, mille põhiasukoht on selle liikmesriigi territooriumil, kes andis välja algsed registreerimismärgid. Nimetatud reegel tähendab sageli, et liikluskindlustuse rahvuslikud bürood on kohustatud tegelema selliste õnnetuste majanduslike tagajärgedega, millel ei ole mingit sidet liikmesriigiga, kus büroo asub. Muutmata üldist kriteeriumi, mille kohaselt registreerimismärk määrab sõiduki põhiasukoha territooriumi, tuleks kehtestada erireegel olukorra kohta, kus registreerimismärgita või sõidukile mitte vastava või enam mitte vastava registreerimismärgiga sõiduk põhjustab õnnetuse. Sel juhul ja ainuüksi vaidluse lahendamise eesmärgil peaks territooriumiks, kus on sõiduki põhiasukoht, lugema territooriumit, kus õnnetus aset leidis.

               (6)

               Direktiivis 72/166/EMÜ sisalduva mõiste “pisteline kontroll” tõlgendamise ja kohaldamise hõlbustamiseks tuleks asjakohast sätet selgitada. Liikluskindlustuse süstemaatiliste kontrollide keeldu peaks kohaldatama sõidukitele, mille põhiasukoht on mõne teise liikmesriigi territooriumil ning sõidukitele, mille põhiasukoht on kolmanda riigi territooriumil, kuid mis sisenevad mõne teise liikmesriigi territooriumilt. Lubada tuleks ainult mittesüstemaatilisi kontrolle, mis ei ole diskrimineerivad ning mis viiakse läbi kontrolli käigus, mille eesmärgiks ei ole üksnes kindlustuse kontrollimine.

               (7)

               Direktiivi 72/166/EMÜ artikli 4 punkt a lubab liikmesriigil teha erand üldisest kindlustuskohustusest sõidukite suhtes, mis kuuluvad teatavatele avalik-õiguslikele või eraõiguslikele juriidilistele või füüsilistele isikutele. Nimetatud sõidukite põhjustatud õnnetuse korral peab erandit kasutav liikmesriik määrama asutuse või organi hüvitise maksmiseks mõnes teises liikmesriigis põhjustatud õnnetustes kannatanutele. Eespool nimetatud artiklit tuleb muuta, et tagada nõuetekohane hüvitise maksmine mitte ainult nimetatud sõidukite välismaal põhjustatud õnnetuses kannatanutele, vaid ka nendes õnnetustes kannatanutele, mis toimusid samas liikmesriigis, kus on sõiduki põhiasukoht, vaatamata sellele, kas kannatanud elavad selle riigi territooriumil. Lisaks peaks liikmesriik tagama, et kohustuslikust kindlustusest vabastatud isikute ning nende sõidukite põhjustatud õnnetustes kannatanutele hüvitise maksmise eest vastutavate asutuste või organite loetelu edastatakse avaldamiseks komisjonile.

               (8)

               Direktiivi 72/166/EMÜ artikli 4 punkt b lubab liikmesriigil teha erand üldisest kindlustuskohustusest teatavat liiki või teatavat erimärki kandvate sõidukite suhtes. Sellisel juhul on teistel liikmesriikidel lubatud nõuda nende territooriumile sisenemisel kehtivat rohelist kaarti või piirikindlustuslepingut, et tagada nende territooriumil nimetatud sõidukite põhjustatud võimalikes õnnetustes kannatanutele hüvitise maksmine. Kuna aga ühendusesiseste piirikontrollide kaotamine tähendab, et ei ole võimalik tagada, et piiri ületavad sõidukid on kindlustatud, ei saa enam tagada välismaal põhjustatud õnnetustes kannatanutele hüvitise maksmist. Lisaks sellele tuleb nõuetekohane hüvitise maksmine tagada mitte ainult nimetatud sõidukite välismaal põhjustatud õnnetuses kannatanutele, vaid ka nendes õnnetustes kannatanutele, mis toimusid samas liikmesriigis, kus on sõiduki põhiasukoht. Selleks peaksid liikmesriigid kohtlema nende sõidukite põhjustatud õnnetustes kannatanuid samal viisil kui kindlustamata sõidukite põhjustatud õnnetustes kannatanuid. Direktiivi 84/5/EMÜ kohaselt peaks kindlustamata sõidukite põhjustatud õnnetustes kannatanutele hüvitist maksma selle liikmesriigi hüvitusorgan, kus õnnetus aset leidis. Erandit kasutavate sõidukite põhjustatud õnnetustes kannatanutele hüvitise maksmise korral peaks hüvitusorgan esitama nõude selle liikmesriigi asutusele, kus on sõiduki põhiasukoht. Viie aasta jooksul alates käesoleva direktiivi jõustumise kuupäevast peaks komisjon vajadusel esitama ettepanekud käesoleva erandi asendamise või kehtetuks tunnistamise kohta, pidades silmas erandi rakendamise ja kohaldamise kogemust. Direktiivi 2000/26/EÜ vastav säte tuleks samuti välja jätta.

               (9)

               Liikluskindlustuse direktiivide kohaldamisala selgitamiseks kooskõlas asutamislepingu artikliga 299 tuleks välja jätta viide liikmesriigi väljaspool Euroopat asuvale territooriumile direktiivi 72/166/EMÜ artiklis 6 ja artikli 7 lõikes 1.

               (10)

               Liikmesriikide kohustus tagada kindlustuskaitse vähemalt teatavate minimaalsete hüvitamise piirmäärade osas on oluliseks teguriks kannatanute kaitse tagamisel. Direktiivis 84/5/EMÜ sätestatud minimaalsed hüvitamise piirmäärasid peaks ajakohastama mitte ainult inflatsiooni arvessevõtmiseks, vaid neid tuleks ka tegelikkuses suurendada, et parandada kannatanute kaitset. Isikukahju puhul tuleb minimaalne hüvitamise piirmäär arvestada nii, et see kataks täielikult ja õiglaselt kõigi väga raskelt vigastada saanud kannatanute kahjud, arvestades samas, et mitme kannatanuga õnnetusi esineb harva ning selliste õnnetuste arv, kus üheaegselt saab väga raskelt vigastada mitu kannatanut, on väike. Minimaalne hüvitamise piirmäär 1 000 000 eurot kannatanu kohta või 5 000 000 eurot kindlustusjuhtumi kohta, olenemata kannatanute arvust, on põhjendatud ja asjakohane. Nimetatud minimaalsete hüvitamise piirmäärade kehtestamise hõlbustamiseks tuleks kehtestada viieaastane üleminekuperiood alates käesoleva direktiivi rakendamise kuupäevast. Liikmesriigid peaksid summasid suurendama rakendamise kuupäevale järgneva 30 kuu jooksul vähemalt pooleni lõplikust tasemest.

               (11)

               Selleks, et vältida minimaalse hüvitamise piirmäära vähenemist aja jooksul tuleks sätestada perioodilise läbivaatamise klausel, kasutades võrdlusalusena vastavalt nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta määrusele (EÜ) nr 2494/95 (tarbijahindade harmoneeritud indeksite kohta) (8) Eurostati avaldatavat Euroopa tarbijahinnaindeksit (ELTHI). Tuleb sätestada sellist läbivaatamist reguleeriv kord.

               (12)

               Direktiiv 84/5/EMÜ, mille kohaselt liikmesriigid võivad pettuse vältimiseks piirata või välistada tuvastamata sõiduki põhjustatud varakahju korral hüvitusorgani makseid, võib mõningatel juhtudel takistada kannatanutele õiguspärase hüvitise maksmist. Võimalus piirata või välistada hüvitist põhjusel, et sõiduk on tundmatu, ei peaks kohalduma, kui organ on maksnud hüvitist tõsiste isikukahjude eest mõnele samas õnnetuses kannatanule, milles varakahju tekitati. Liikmesriigid võivad ette näha omavastutuse, mille eest varakahju kannatanu võib vastutav olla, nimetatud direktiivis sätestatud piirini. Tingimused, mille alusel saab isikukahju tõsiseks pidada, tuleks määratleda selle liikmesriigi siseriiklike õigusaktide või haldusnormidega, kus õnnetus aset leidis. Nende tingimuste kehtestamisel võib liikmesriik muu hulgas arvesse võtta, kas vigastus nõudis haiglaravi.

               (13)

               Praegu võimaldab direktiivis 84/5/EMÜ sisalduv võimalus liikmesriikidel sätestada ettenähtud ülemmäära piires kannatanu omavastutuse kindlustamata sõidukite poolt varale tekitatud kahjude korral. See võimalus vähendab ebaõiglaselt kannatanute kaitset ning teeb vahet nendes ja muudes õnnetustes kannatanute vahel. Järelikult ei tohiks seda enam lubada.

               (14)

               Teist nõukogu 22. juuni 1988. aasta direktiivi 88/357/EMÜ (otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega nähakse ette sätted teenuste osutamise vabaduse tegeliku kasutamise hõlbustamiseks) (9) tuleks muuta, et võimaldada kindlustusseltside filiaalidel muutuda liikluskindlustusega seotud tegevusi hõlmavateks esindusteks, mis juba toimub muude kindlustusteenuste kui liikluskindlustuse valdkonnas.

               (15)

               Kehtivate õigusaktide oluliseks saavutuseks on kindlustuskaitse laienemine igale kaassõitjale sõidukis. See eesmärk oleks ohustatud, kui siseriiklik õigusakt või kindlustuslepingus sisalduv lepingutingimus jätaks kindlustuskaitse alt välja kaassõitjad põhjusel, et nad teadsid või oleksid pidanud teadma, et sõidukijuht oli õnnetuse ajal alkoholi või mõne muu joovastava aine mõju all. Kaassõitja ei ole tavaliselt võimeline õigesti hindama juhi joobeastet. Eesmärk takistada inimesi joovastavate ainete mõju all sõitmast ei ole saavutatav, jättes mootorsõidukiõnnetustes kannatanud kaassõitjad kindlustuskaitse alt välja. Asjaolu, et kohustuslik liikluskindlustus hõlmab neid kaassõitjaid, ei piira nende võimalikku kohaldatavate siseriiklike õigusaktide järgset vastutust ega kahjusumma suurust konkreetse õnnetuse korral.

               (16)

               Isiku- ja varakahju, mis on tekitatud jalakäijatele, jalgratturitele ja muudele mootori jõuta liiklejatele, kes on tavaliselt õnnetuse nõrgimaks osapooleks, peaks olema kaetud õnnetusse sattunud sõiduki kohustusliku kindlustusega kui neil on õigus siseriikliku tsiviilõiguse kohasele hüvitisele. Nimetatud säte ei piira siseriiklike õigusaktide järgset tsiviilvastutust ega kahjusumma suurust konkreetse õnnetuse korral.

               (17)

               Mõned kindlustusseltsid lisavad kindlustuspoliisidesse klauslid, mille kohaselt leping öeldakse üles, kui sõiduk asub väljaspool registreerimisriiki ettenähtud ajavahemikust kauem. Nimetatud tegevus on vastuolus direktiivis 90/232/EMÜ sätestatud põhimõttega, mille kohaselt kohustuslik liikluskindlustus peaks ühtse kindlustusmakse põhjal katma kogu ühenduse territooriumi. Seega tuleks täpsustada, et kindlustuskaitse peaks kehtima kogu lepingu kehtivusaja jooksul sõltumata sellest, kas sõiduk asub teatud ajavahemiku vältel teises liikmesriigis, ilma et see piiraks liikmesriikide õigusaktide kohast sõidukite registreerimiskohustust.

               (18)

               Tuleks võtta meetmeid ühest liikmesriigist teise imporditud sõidukitele kindlustuskaitse saamise kergendamiseks, vaatamata sellele, et sõiduk ei ole veel sihtliikmesriigis registreeritud. Võimaldada tuleks ajutine erand üldisest reeglist, mis määrab riski asukohaliikmesriigi. 30päevase ajavahemiku jooksul sõiduki kättetoimetamise, ostjale kättesaadavaks tegemise või lähetamise kuupäevast alates peaks sihtliikmesriiki käsitlema riski asukohaliikmesriigina.

               (19)

               Isik, kes soovib sõlmida uut liikluskindlustuslepingut teise kindlustusandjaga, peaks suutma edastada andmed oma endise lepingu järgsete õnnetuste ja nõuete kohta. Kindlustusvõtjal peaks olema õigus igal ajal taotleda nõudeid või nende puudumist käsitlevat teatist kindlustuslepinguga kaetud sõiduki või sõidukite kohta vähemalt lepingulisele suhtele eelneva viie aasta jooksul. Kindlustusselts või mis tahes organ, mis on liikmesriigi poolt määratud kohustuslikku kindlustust sõlmima või nimetatud teatisi koostama, peaks kindlustusvõtjale sellise teatise väljastama viieteistkümne päeva jooksul pärast taotluse esitamist.

               (20)

               Mootorsõidukiõnnetustes kannatanute kaitse tagamise eesmärgil ei tohiks liikmesriigid lubada kindlustusseltsidel nõuda kannatanutelt omavastutuse kandmist.

               (21)

               Õigus tugineda kindlustuslepingule ja otse kindlustusseltsi vastu nõudeid esitada on mis tahes mootorsõidukiõnnetuses kannatanu kaitse seisukohalt äärmiselt oluline. Direktiiviga 2000/26/EÜ antakse juba sellistes õnnetustes, mis toimuvad liikmesriigis, mis ei ole kannatanu elukohaliikmesriik, ja mille põhjustab mõnes liikmesriigis kindlustatud ja seal põhiasukohta omavate sõidukite kasutamine, kannatanutele vahetu nõudeõigus kindlustusseltsi vastu, kes kindlustab vastutava isiku tsiviilvastutuse. Tõhusa ja kiire nõuete lahendamise hõlbustamiseks ning igal võimalikul juhul kulukate kohtumenetluste vältimiseks tuleks seda õigust laiendada mis tahes mootorsõidukiõnnetuses kannatanutele.

               (22)

               Mootorsõidukiõnnetuses kannatanute kaitse parandamiseks tuleks direktiivis 2000/26/EÜ ettenähtud “põhjendatud pakkumise” menetlust laiendada mis tahes tüüpi mootorsõidukiõnnetustele. Sama menetlust peaks kohaldatama mutatis mutandis, kui õnnetusega seotud nõuded lahendab direktiivis 72/166/EMÜ sätestatud liikluskindlustuse rahvuslike büroode süsteem.

               (23)

               Kannatanul hüvitise nõudmise kergendamiseks ei tohiks kooskõlas direktiiviga 2000/26/EÜ rajatud teabekeskused piirduda ainult nimetatud direktiiviga hõlmatud õnnetuste kohta teabe andmisega, vaid peaksid olema võimelised andma samalaadset teavet mis tahes mootorsõidukiõnnetuste kohta.

               (24)

               Vastavalt artikli 11 lõikele 2 koostoimes nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) (10) artikli 9 lõike 1 punktiga b võivad kannatanud osapooled alustada kohtumenetlust tsiviilvastutuskindlustuse pakkuja vastu liikmesriigis, kus on nende alaline elu- või asukoht.

               (25)

               Kuna direktiiv 2000/26/EÜ võeti vastu enne määruse (EÜ) nr 44/2001 vastuvõtmist, mis asendas mitmete liikmesriikide jaoks 27. septembri 1968. aasta Brüsseli konventsiooni samade küsimuste kohta, tuleks viidet sellele konventsioonile nimetatud direktiivis vastavalt kohandada.

               (26)

               Seetõttu tuleks nõukogu direktiive 72/166/EMÜ, 84/5/EMÜ, 88/357/EMÜ ja 90/232/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/26/EÜ vastavalt muuta,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 72/166/EMÜ muudatused
   Direktiivi 72/166/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1.

               Artikli 1 punkti 4 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           esimene taane asendatakse järgmisega:

                                       “—

                                       selle riigi territoorium, kus sõiduk on registreeritud, sõltumata sellest, kas registreerimismärk on alaline või ajutine või”

                                 ;

                           b)

                           lisatakse järgmine taane:

                                       “—

                                       kui sõidukil ei ole registreerimismärki või tal on sõidukile mitte vastav või enam mitte vastav registreerimismärk ning sõiduk on sattunud õnnetusse, siis selle riigi territoorium, kus õnnetus aset leidis, nõude lahendamise eesmärgil käesoleva direktiivi artikli 2 lõike 2 esimese taandega või teise nõukogu 30. detsembri 1983. aasta direktiivi 84/5/EMÜ (mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (11) artikli 1 lõikega 4 ettenähtud viisil

               2.

               Artikli 2 lõige 1 asendatakse järgmisega:
               “1.   Liikmesriigid hoiduvad tsiviilvastutuskindlustuse kontrollimisest sõidukite puhul, mille põhiasukoht on teise liikmesriigi territooriumil ning sõidukite puhul, mille põhiasukoht on kolmanda riigi territooriumil ja mis sisenevad nende territooriumile teise liikmesriigi territooriumilt. Liikmesriigid võivad siiski läbi viia mittesüstemaatilisi kindlustuse kontrolle tingimusel, et need ei ole diskrimineerivad ning neid viiakse läbi kontrolli käigus, mille eesmärgiks ei ole üksnes kindlustuse kontrollimine.”

               3.

               Artiklit 4 muudetakse järgmiselt:

                           a)

                           punkti a teises lõigus:

                                       i)

                                       esimene lause asendatakse järgmisega:
                                       “Liikmesriik, kes teeb sellise erandi, võtab vajalikud meetmed et tagada tema territooriumil ja teise liikmesriigi territooriumil sellistele isikutele kuuluvate sõidukite tekitatud kahju eest hüvitise maksmine.”;

                                       ii)

                                       viimane lause asendatakse järgmisega:
                                       “Kõnealune riik edastab kohustuslikust kindlustusest vabastatud isikute ning hüvitise maksmise eest vastutavate asutuste või organite loetelu komisjonile. Komisjon avaldab nimetatud loetelu.”;

                           b)

                           punktis b asendatakse teine lõik järgmisega:
                           “Sellisel juhul tagab liikmesriik, et käesoleva punkti esimeses lõigus nimetatud sõidukeid koheldakse samal viisil kui sõidukeid, mille puhul ei ole artikli 3 lõikes 1 sätestatud kindlustuskohustus täidetud. Selle liikmesriigi, kus õnnetus aset leidis, hüvitusorgan esitab seejärel nõude direktiivi 84/5/EMÜ artikli 1 lõikes 4 ettenähtud garantiifondi vastu liikmesriigis, kus on sõiduki põhiasukoht.
                           Viie aasta möödumisel Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/14/EÜ (millega muudetakse nõukogu direktiive 72/166/EMÜ, 84/5/EMÜ, 88/357/EMÜ ja 90/232/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/26/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse kohta) (12), jõustumise kuupäevast esitavad liikmesriigid komisjonile aruande käesoleva punkti rakendamise ja tegeliku kohaldamise kohta. Komisjon esitab pärast nimetatud aruannetega tutvumist vajadusel ettepanekud käesoleva erandi asendamiseks või tühistamiseks.

               4.

               Artiklis 6 ja artikli 7 lõikes 1 jäetakse välja sõnad “või liikmesriigi väljaspool Euroopat asuval territooriumil”.

         Artikkel 2
   Direktiivi 84/5/EMÜ muudatused
   Direktiivi 84/5/EMÜ artikkel 1 asendatakse järgmisega:

      “Artikkel 1
      1.   Direktiivi 72/166/EMÜ artikli 3 lõikes 1 osutatud kindlustus peab kohustuslikult katma nii vara- kui isikukahju.
      2.   Ilma et see piiraks võimalike suuremate tagatiste sätestamist liikmesriikides, nõuab iga liikmesriik, et kindlustus oleks kohustuslik vähemalt järgmiste summade ulatuses:

                  a)

                  isikukahju puhul minimaalne hüvitamise piirmäär 1 000 000 eurot kannatanu kohta või 5 000 000 eurot kindlustusjuhtumi kohta olenemata kannatanute arvust;

                  b)

                  varakahju puhul 1 000 000 eurot kindlustusjuhtumi kohta olenemata kannatanute arvust.

            Liikmesriigid võivad vajadusel kehtestada kuni viieaastase üleminekuperioodi alates Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/14/EÜ (millega muudetakse nõukogu direktiive 72/166/EMÜ, 84/5/EMÜ, 88/357/EMÜ ja 90/232/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/26/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse kohta), rakendamise kuupäevast, (13) mille jooksul kohandatakse minimaalsed hüvitamise piirmäärad käesolevas lõikes ette nähtud summadeni.
      Liikmesriigid, kes sellise üleminekuperioodi kehtestavad, teavitavad sellest komisjoni ning märgivad ära üleminekuperioodi kestuse.
      30 kuu jooksul alates direktiivi 2005/14/EÜ rakendamise kuupäevast suurendavad liikmesriigid tagatisi vähemalt pooleni käesolevas lõikes ettenähtud tasemetest.
      3.   Iga viie aasta järel pärast direktiivi 2005/14/EÜ jõustumist või lõikes 2 ette nähtud üleminekuperioodi lõppu vaadatakse nimetatud lõikes osutatud summad üle, tehes seda kooskõlas Euroopa tarbijahinnaindeksiga (ELTHI), mis on sätestatud nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta määruses (EÜ) nr 2494/95 (harmoneeritud tarbijahindade indeksite kohta) (14).
      Summad kohandatakse automaatselt. Selliseid summasid suurendatakse ELTHI protsentuaalse muutuse võrra vastaval ajavahemikul, see tähendab läbivaatamisele vahetult eelneval viiel aastal, ning ümardatakse lähima 10 000 euro kordseni.
      Komisjon teatab kohandatud summad Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning tagab nende avaldamise Euroopa Liidu Teatajas.
      4.   Iga liikmesriik loob organi või annab volitused mõnele organile, kelle ülesandeks on maksta vähemalt kindlustuskohustuse piires hüvitist vara- või isikukahju eest, mille on põhjustanud tundmatu sõiduk või sõiduk, mille puhul ei ole lõikes 1 sätestatud kindlustuskohustus täidetud.
      Esimene lõik ei piira liikmesriikide õigust pidada organi makstavat hüvitist subsidiaarseks või mittesubsidiaarseks ega õigust sätestada nõuete lahendamine organi ja õnnetuse põhjustanud isiku või isikute ja muude kindlustusandjate või sotsiaalkindlustusorganite vahel, kes peavad kannatanule sama õnnetuse osas hüvitist maksma. Liikmesriigid ei või organil siiski lubada, et hüvitise maksmise tingimus oleks see, kas kannatanu suudab kuidagi tõendada, et vastutav isik ei suuda hüvitist maksta või keeldub seda tegemast.
      5.   Kannatanu võib igal juhul pöörduda otse kõnealuse organi poole, kes on pärast seda, kui ta on kannatanult nõutud teabe saanud, kohustatud andma talle põhjendatud vastuse võimaliku hüvitise maksmise kohta.
      Liikmesriigid võivad kõnealuse organi siiski hüvitise maksmisest vabastada, kui tegemist on isikutega, kes sisenesid kahju tekitanud sõidukisse vabatahtlikult ja organ suudab tõestada, et need isikud teadsid, et sõiduk oli kindlustamata.
      6.   Liikmesriigid võivad piirata organi poolt makstavat hüvitist või ta selle maksmisest vabastada, kui varakahju on tekitanud tundmatu sõiduk.
      Kui organ on maksnud hüvitist tõsise isikukahju eest samas õnnetuses kannatanule, milles tundmatu sõiduk tekitas varakahju, ei või liikmesriigid siiski välistada varakahju eest hüvitise maksmist põhjusel, et sõiduk on tundmatu. Sellest olenemata võivad liikmesriigid nimetatud varakahju puhul ette näha kuni 500 euro suuruse kannatanu omavastutuse.
      Tingimused, mille alusel saab isikukahju tõsiseks pidada, määratletakse kooskõlas selle liikmesriigi õigusaktide või haldusnormidega, kus õnnetus aset leidis. Sellega seoses võib liikmesriik muu hulgas arvesse võtta, kas vigastus nõudis haiglaravi.
      7.   Iga liikmesriik kohaldab organi poolse hüvitise maksmise suhtes oma õigus- ja haldusnorme, ilma et see piiraks ühtegi teist kannatanule soodsamat tava.

   Artikkel 3
   Direktiivi 88/357/EMÜ muudatus
   Direktiivi 88/357/EMÜ artikli 12a lõike 4 neljanda lõigu teine lause jäetakse välja.
   Artikkel 4
   Direktiivi 90/232/EMÜ muudatused
   Direktiivi 90/232/EMÜ muudetakse järgmiselt.

               1.

               Artiklis 1 lisatakse esimese ja teise lõigu vahele järgmine lõik:
               “Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed et tagada, et iga kindlustuspoliisis sisalduv seadus- või lepingujärgne tingimus, mis jätaks kaassõitja kindlustuskaitse alt välja põhjendusel, et ta teadis või oleks pidanud teadma, et sõidukijuht oli õnnetuse ajal alkoholi või mingi muu joovastava aine mõju all, loetakse sellise kaassõitja nõude suhtes kehtetuks.”

               2.

               Lisatakse järgmine artikkel:
               “Artikkel 1a
               Direktiivi 72/166/EMÜ artikli 3 lõikes 1 osutatud kindlustus katab isiku- ja varakahju, mis on tekitatud jalakäijatele, jalgratturitele ja muudele mootori jõuta liiklejatele, kellel on mootorsõiduki osalusega õnnetuse tulemusel õigus hüvitisele vastavalt siseriiklikule tsiviilõigusele. Käesolev artikkel ei piira tsiviilvastutust ega kahjusumma suurust.”

               3.

               Artiklis 2 asendatakse esimene taane järgmisega:

                           “—

                           katavad ühtse kindlustusmakse põhjal ja kogu lepingu kehtivusaja vältel kogu ühenduse territooriumi, kaasa arvatud ajavahemikul, kui sõiduk asub lepingu kehtivusaja vältel teises liikmesriigis; ja”

                     .

               4.

               Lisatakse järgmised artiklid:
               “Artikkel 4a
               1.   Erandina direktiivi 88/357/EMÜ (15) artikli 2 punkti d teisest taandest, kui sõiduk on lähetatud ühest liikmesriigist teise, käsitletakse sihtliikmesriiki 30 päeva jooksul riski asukohaliikmesriigina kohe kui ostja on sõiduki tarne vastu võtnud, olenemata sellest, et sõiduk ei ole veel ametlikult sihtliikmesriigis registreeritud.
               2.   Juhul kui sõiduk satub õnnetusse käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud ajavahemiku jooksul, ja kui ta pole veel kindlustatud, vastutab sihtliikmesriigi direktiivi 84/5/EMÜ artikli 1 lõikes 4 osutatud organ nimetatud direktiivi artiklis 1 ette nähtud hüvitise eest.
               Artikkel 4b
               Liikmesriigid tagavad, et kindlustusvõtjal on õigus igal ajal taotleda teatist kolmandate osapoolte hüvitisnõuete või nende puudumise kohta kindlustuslepinguga kaetud sõiduki või sõidukite kohta vähemalt lepingulisele suhtele eelneva viie aasta jooksul. Kindlustusselts või organ, mis on liikmesriigi poolt määratud kohustuslikku kindlustust sõlmima või nimetatud teatisi koostama, väljastab kindlustusandjale sellise teatise viieteistkümne päeva jooksul pärast taotluse esitamist.
               Artikkel 4c
               Kindlustusseltsid ei või nõuda direktiivi 72/166/EMÜ artikli 3 lõikes 1 osutatud kindlustuse osas kannatanutelt omavastutuse kandmist.
               Artikkel 4d
               Liikmesriigid tagavad, et direktiivi 72/166/EMÜ artikli 3 lõikes 1 osutatud kindlustusega kaetud sõidukite põhjustatud õnnetustes kannatanutel on kindlustusseltsi vastu vahetu nõudeõigus, mis katab vastutava isiku tsiviilvastutuse.
               Artikkel 4e
               Liikmesriigid kehtestavad direktiivi 2000/26/EÜ (16) artikli 4 lõikes 6 sätestatud korra nõuete lahendamiseks, mis tulenevad direktiivi 72/166/EMÜ artikli 3 lõikes 1 osutatud kindlustusega kaetud sõiduki põhjustatud õnnetusest.
               Õnnetuste puhul, millega seotud nõuded võib lahendada direktiivi 72/166/EMÜ artikli 2 lõikes 2 sätestatud liikluskindlustuse rahvuslike büroode süsteem, kehtestavad liikmesriigid sama korra, mis on sätestatud direktiivi 2000/26/EÜ artikli 4 lõikes 6. Käesoleva korra kohaldamisel mõistetakse viidet kindlustusseltsile kui viidet direktiivi 72/166/EMÜ artikli 1 punktis 3 määratletud liikluskindlustuse rahvuslikele büroodele.

               5.

               Artikli 5 lõige 1 asendatakse järgmisega:
               “1.   Liikmesriigid tagavad, ilma et see piiraks nende direktiivist 2000/26/EÜ tulenevaid kohustusi, et kooskõlas direktiivi 2000/26/EÜ artikliga 5 rajatud või heaks kiidetud teabekeskused annavad nimetatud artiklis täpsustatud teavet direktiivi 72/166/EMÜ artikli 3 lõikes 1 osutatud kindlustusega kaetud sõiduki põhjustatud õnnetuses osalejatele.”

         Artikkel 5
   Direktiivi 2000/26/EÜ muudatused
   Direktiivi 2000/26/EÜ muudetakse järgmiselt.

               1.

               Lisatakse järgmine põhjendus:

                           “(16a)

                           Vastavalt artikli 11 lõike 2 koostoimele nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) (17) artikli 9 lõike 1 punktiga b võivad kannatanud osapooled alustada kohtumenetlust tsiviilvastutustkindlustuse pakkuja vastu liikmesriigis, kus on nende alaline elu- või asukoht.

               2.

               Artikli 4 lõige 8 asendatakse järgmisega:
               “8.   Nõuete lahendamise eest vastutava esindaja määramine ei tähenda iseenesest filiaali avamist direktiivi 92/49/EMÜ artikli 1 punkti b tähenduses, ja nõuete lahendamise eest vastutavat esindajat ei loeta üksuseks direktiivi 88/357/EMÜ artikli 2 punkti c tähenduses või

                           —

                           üksuseks 27. septembri 1968. aasta Brüsseli konventsioonile kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (18) — Taani puhul,

                           —

                           üksuseks määruse (EÜ) nr 44/2001 — teiste liikmesriikide puhul.

               3.

               Artikli 5 lõike 1 punkti a alapunkti 2 alapunkt ii) jäetakse välja.

               4.

               Lisatakse järgmine artikkel:
               “Artikkel 6a
               Keskasutus
               Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et lihtsustada nõuete lahendamiseks vajalike lähteandmete õigeaegset kättesaadavust kannatanutele, nende kindlustusandjatele või nende seaduslikele esindajatele.
               Vajadusel tehakse igas liikmesriigis nimetatud lähteandmed elektrooniliselt kättesaadavaks keskses andmepangas ja nõudega seotud osapooltel on sinna juurdepääs nende selgesõnalisel nõudmisel.”

         Artikkel 6
   Rakendamine
   1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 11 juuniks 2007. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.
   Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile.
   Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
   2.   Liikmesriigid võivad vastavalt asutamislepingule säilitada või kehtestada sätteid, mis on kannatanule soodsamad kui käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud sätted.
   3.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
   Artikkel 7
   Jõustumine
   Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
   Artikkel 8
   Adressaadid
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 11. mai 2005

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         N. SCHMIT

      (1)  EÜT C 227 E, 24.9.2002, lk 387.

      (2)  EÜT C 95, 23.4.2003, lk 45.

      (3)  Euroopa Parlamendi 22. oktoobri 2003. aasta arvamus (ELT C 82 E, 1.4.2004, lk 297), nõukogu 26. aprilli 2004. aasta ühine seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja Euroopa Parlamendi 12. jaanuari 2005. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 18. aprilli 2005. aasta otsus.

      (4)  EÜT L 103, 2.5.1972, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 84/5/EMÜ (EÜT L 8, 11.1.1984, lk 17).

      (5)  EÜT L 8, 11.1.1984, lk 17. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 90/232/EMÜ (EÜT L 129, 19.5.1990, lk 33).

      (6)  EÜT L 129, 19.5.1990, lk 33.

      (7)  EÜT L 181, 20.7.2000, lk 65.

      (8)  EÜT L 257, 27.10.1995, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      (9)  EÜT L 172, 4.7.1988, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2000/26/EÜ.

      (10)  EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2245/2004 (ELT L 381, 28.12.2004, lk 10).

      (11)  EÜT L 8, 11.1.1984, lk 17.”;

      (12)  ELT L 149, 11.6.2005, lk 14”

      (13)  ELT L 149, 11.6.2005, lk 14.

      (14)  EÜT L 257, 27.10.1995, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).”

      (15)  Teine nõukogu 22. juuni 1988. aasta direktiiv 88/357/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega nähakse ette sätted teenuste osutamise vabaduse tegeliku kasutamise hõlbustamiseks (EÜT L 172, 4.7.1988, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/26/EÜ (EÜT L 181, 20.7.2000, lk 65).

      (16)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. mai 2000. aasta direktiiv 2000/26/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (Neljas liikluskindlustuse direktiiv) (EÜT L 181, 20.7.2000, lk 65).”

      (17)  EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2245/2004 (ELT L 381, 28.12.2004, lk 10).”

      (18)  EÜT C 27, 26.1.1998, lk 1 (konsolideeritud versioon).”


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/84/EÜ, 5. november 2002, millega muudetakse direktiive, mis käsitlevad laevade põhjustatud merereostuse vältimist ja meresõiduohutustEMPs kohaldatav tekst.

text:
Tähtis õiguslik teade

|

32002L0084

Euroopa Liidu Teataja L 324 , 29/11/2002 Lk 0053 - 0058

		Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/84/EÜ,5. november 2002,millega muudetakse direktiive, mis käsitlevad laevade põhjustatud merereostuse vältimist ja meresõiduohutust(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust, [3]toimides vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetlusele [4]ning arvestades järgmist:(1) Meresõiduohutuse valdkonnas kehtivates direktiivides viidatakse ühenduse sadamatesse suunduvatele või sealt lahkuvatele ning ohtlikke või saastavaid kaupu vedavatele laevadele esitatavaid miinimumnõudeid käsitleva nõukogu 13. septembri 1993. aasta direktiiviga 93/75/EMÜ [5] asutatud komiteele ning teatavatel juhtudel asjakohase direktiiviga asutatud ajutisele komiteele. Kõnealuste komiteede tegevust reguleeriti eeskirjadega, mis on vastu võetud nõukogu 13. juuli 1987. aasta otsusega 87/373/EMÜ komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetluse kehtestamise kohta. [6](2) Otsus 87/373/EMÜ on asendatud nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetlus. [7] Meresõiduohutuse valdkonnas kehtivate direktiivide rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta nõukogu otsusega 1999/468/EÜ ettenähtud korras.(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 2099/2002 (laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamise kohta) [8] koondatakse meresõiduohutust, laevade põhjustatud merereostuse vältimist ning laevapardal kehtivate elu- ja töötingimuste kaitset käsitlevate asjaomaste ühenduse õigusaktide alusel moodustatud komiteede ülesanded.(4) Seetõttu tuleks meresõiduohutuse valdkonda käsitlevates nõukogu direktiivides 93/75/EMÜ, 94/57/EÜ, [9] 95/21/EÜ, [10] 96/98/EÜ, [11] 97/70/EÜ, [12] 98/18/EÜ, [13] 98/41/EÜ, [14] 1999/35/EÜ [15] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivides 2000/59/EÜ, [16] 2001/25/EÜ [17] ja 2001/96/EÜ [18] teha muudatusi, et asendada olemasolevad komiteed laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komiteega (COSS).(5) Eespool nimetatud direktiivides tuleks samuti teha muudatusi, et kohaldada nende suhtes määrusega (EÜ) nr 2099/2002 ettenähtud muutmismenetlusi ning kõnealuse määruse asjakohased sätted, mille eesmärk on hõlbustada direktiivide kohandamist muudatustega meresõiduohutust käsitlevates ühenduse õigusaktides nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkKäesoleva direktiivi eesmärk on parandada ühenduse õigusaktide rakendamist, mis käsitlevad meresõiduohutust, laevade põhjustatud merereostuse vältimist ning laevapardal kehtivate elu- ja töötingimuste kaitset:a) viidates laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komiteele (COSS);b) kiirendades kõnealuste õigusaktide ajakohastamist ja võimaldades nende muutmist vastavalt rahvusvahelise õiguse aktidele, mida kohaldatakse meresõiduohutuse, laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja laeva pardal kehtivate töö- ja elutingimuste kaitse valdkonnas määruse (EÜ) nr 2099/2002 alusel.Artikkel 2Direktiivi 93/75/EMÜ muutmineDirektiivi 93/75/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 punktid e, f, g, h ja i asendatakse järgmisega:"e) MARPOL 73/78 - 1973. aasta rahvusvaheline konventsioon laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta, muudetud sellele lisatud 1978. aasta protokolliga (ajakohastatud versioonid);f) IMDG koodeks - rahvusvaheline ohtlike kaupade mereveo koodeks (ajakohastatud versioon);g) IBC koodeks - IMO rahvusvaheline koodeks ohtlikke kemikaale mahtlastina vedava laeva ehituse ja seadmete kohta (ajakohastatud versioon);h) IGC koodeks - IMO rahvusvaheline koodeks veeldatud gaasi mahtlastina vedava laeva ehituse ja seadmete kohta (ajakohastatud versioon);i) INF koodeks - IMO koodeks eriveomahutites oleva kasutatud tuumkütuse, plutooniumi ja kõrgradioaktiivsete jäätmete ohutuks veoks laeval (ajakohastatud versioon)."2. Artiklile 11 lisatakse järgmine lõik:"Artiklis 2 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [19] artikli 5 alusel."3. Artikkel 12 asendatakse järgmisega:"Artikkel 121. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikliga 3 asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS).2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetlust kehtestava nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ [20] artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 6 kohaseks tähtajaks kehtestatakse kaks kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra."Artikkel 3Direktiivi 94/57/EÜ muutmineDirektiivi 94/57/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 punktis d asendatakse sõnad "19. detsembril 2001 jõus olevate" sõnadega "ajakohastatud versioon".2. Artikli 7 punkt 1 asendatakse järgmisega:"1. Komisjoni abistab laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS), mis on asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [21] artikliga 3."3. Artikli 8 lõikele 2 lisatakse järgmine lõik:"Artikli 2 lõikes d ning artiklis 6 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikli 5 alusel."Artikkel 4Direktiivi 95/21/EÜ muutmineDirektiivi 95/21/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:a) punktis 1 asendatakse sõnad "19. detsembril 2001 jõus olevate" sõnadega "ajakohastatud versioon";b) punktis 2 asendatakse sõnad "19. detsembri 2001. aasta seisuga" sõnadega "ajakohastatud versioon".2. Artikli 18 punkt 1 asendatakse järgmisega:"1. Komisjoni abistab laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS), mis on asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [22] artikliga 3."3. Käesolevaga muudetakse artiklit 19 järgmiselt:a) punkt c asendatakse järgmisega:"c) artikli 2 lõikes 1 ajakohastatakse käesoleva direktiivi kohaldamisel oluliste rahvusvaheliste konventsioonide loetelu.";b) lisatakse järgmine lõik:"Artiklis 2 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikli 5 alusel."Artikkel 5Direktiivi 96/98/EÜ muutmineDirektiivi 96/98/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 punktides c, d ja n asendatakse sõnad "jõus 1. jaanuaril 2001" sõnadega "ajakohastatud versioon".2. Artikkel 17 asendatakse järgmisega:"Artikkel 17Käesolevat direktiivi võib muuta artikli 18 lõikes 2 sätestatud korras, et:- võtta rahvusvahelise õiguse aktide edasised muudatused üle käesolevasse direktiivi,- ajakohastada A lisa uue varustuse lisamisega ja varustuse ülekandmisega A.2 lisast A.1 lisasse ja vastupidi,- lisada võimalus kasutada B ja C mooduleid ning H moodulit A.1 lisas loetletud varustuses ning muudatuste tegemisel vastavushindamismoodulite veergudes,- hõlmata artiklis 2 sisalduva "katsestandardite" määratlusega muid standardiorganisatsioone.Artikli 2 punktides c, d ja n nimetatud konventsioonid ja katsestandardid ei piira ühegi meetme kohaldamist, mis on võetud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [23] artikli 5 alusel."3. Artikkel 18 asendatakse järgmisega:"Artikkel 181. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikliga 3 asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS).2. Käesolevale lõikele viitamise korral kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetlust kehtestava nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ [24] artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikega 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kaks kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra."Artikkel 6Direktiivi 97/70/EÜ muutmineDirektiivi 97/70/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklile 8 lisatakse järgmine lõik:"Artikli 2 lõikes 4 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [25] artikli 5 alusel."2. Artikkel 9 asendatakse järgmisega:"Artikkel 9Komitee1. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikliga 3 asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS).2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetlust kehtestava nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ [26] artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikega 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kaks kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra."Artikkel 7Direktiivi 98/18/EÜ muutmineDirektiivi 98/18/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 punktid a, b, c, d ja f asendatakse järgmistega:"a) rahvusvahelised konventsioonid - 1974. aasta rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel (1974 SOLAS) ja 1966. aasta rahvusvaheline laadungimärgi konventsioon ning nende protokollid ja muudatused (ajakohastatud versioonid);b) vigastamata laeva püstuvuse koodeks - IMO assamblee 4. novembri 1993. aasta resolutsioonis A.749(18) sisalduvate IMO õigusaktidega hõlmatud mis tahes tüüpi vigastamata laeva püstuvuse koodeks (ajakohastatud versioon);c) rahvusvaheline kiirlaevakoodeks - IMO meresõiduohutuse komitee 20. mai 1994. aasta resolutsioonis MSC 36 (63) sisalduv kiirlaevade ohutuse rahvusvaheline koodeks (ajakohastatud versioon);d) GMDSS - 1974. aasta SOLASe konventsiooni IV peatükis sätestatud ülemaailmne merepääste ja -ohutussüsteem (ajakohastatud versioon);(…)f) kiirreisilaev - 1974. aasta SOLASe konventsiooni (ajakohastatud versioon) määruses X/1 määratletud kiirlaev enam kui 12 reisija vedamiseks; kohalikel rannasõitudel kasutatavaid B-, C- või D-klassi reisilaevu ei loeta kiirreisilaevadeks, kui nende:- veeväljasurve, mis vastab kavandatud veepiirile, on alla 500 m3, ja- rahvusvahelise kiirlaevakoodeksi punktis 1.4.30 määratletud suurim kiirus on alla 20 sõlme;".2. Artikli 6 lõike 1 punktides b ja c, artikli 6 lõike 2 punkti a alapunktis i ning artikli 6 lõike 3 punktis a asendatakse sõnad "nagu on muudetud käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeval" sõnadega "ajakohastatud versiooni".3. Artikkel 8 asendatakse järgmisega:"Artikkel 8KohandusedArtikli 9 lõikes 2 sätestatud korras võib kohandada:a) i) määratlusi artikli 2 punktides a, b, c, d ja t; ningii) artiklis 10 nimetatud vaatluste korra ja juhenditega seotud sätteid;iii) sätteid, mis käsitlevad SOLAS konventsiooni ja kiirlaevade ohutuse rahvusvahelist koodeksit, kaasa arvatud artikli 4 lõikes 3, artikli 6 lõikes 4, artikli 10 lõikes 3 ja artikli 11 lõikes 3 ettenähtud hilisemad muudatused; jaiv) konkreetseid viiteid artikli 2 punktides f, k ja o, artikli 3 lõike 2 punktis a, artikli 6 lõike 1 punktides b ja c, artikli 6 lõike 2 punktis b ja artikli 11 lõikes 3 nimetatud rahvusvahelistele konventsioonidele ja IMO resolutsioonidele,rahvusvahelise ja eriti IMOs toimunud arengu arvesse võtmiseks;b) lisasid võib muuta, et:i) käesoleva direktiivi tähenduses kohaldada rahvusvahelistes konventsioonides tehtud muudatused;ii) kogemustele tuginedes täiustada tehnospetsifikaate.Artiklis 2 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [27] artikli 5 alusel."4. Artikkel 9 asendatakse järgmisega:"Artikkel 9Komitee1. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikliga 3 asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS).2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetlust kehtestava nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ [28] artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikega 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kaks kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra."Artikkel 8Direktiivi 98/41/EÜ muutmineDirektiivi 98/41/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 kolmandas taandes asendatakse sõnad "käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeval jõus olevad" sõnadega "ajakohastatud versioon".2. Artiklile 12 lisatakse järgmine lõik:"Artiklis 2 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [29] artikli 5 alusel."3. Artikkel 13 asendatakse järgmisega:"Artikkel 131. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikliga 3 asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS).2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetlust kehtestava nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ [30] artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikega 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kaks kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra."Artikkel 9Direktiivi 1999/35/EÜ muutmineDirektiivi 1999/35/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 punktid b, d, e ja o asendatakse järgmistega:"b) kiirreisilaev - 1974. aasta SOLASe konventsiooni (ajakohastatud versiooni) määruses X/I määratletud kiirlaev enam kui 12 reisija vedamiseks;(…)d) 1974. aasta SOLASe konventsioon - rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel ning selle protokollid (ajakohastatud versioon);e) rahvusvaheline kiirlaevakoodeks - IMO meresõiduohutuse komitee 20. mai 1994. aasta resolutsioonis MSC 36 (63) sisalduv kiirlaevade ohutuse rahvusvaheline koodeks (ajakohastatud versioon);(…)o) ühing - ühte või mitut ro-ro tüüpi reisiparvlaeva kasutav ühing, kellele on välja antud nõuetele vastavuse tunnistus vastavalt ro-ro tüüpi reisiparvlaevade ohutusmeetmete korraldamist käsitleva nõukogu 8. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 3051/95 artikli 5 lõikele 2, või kiirreisilaevu kasutav ühing, kellele on välja antud nõuetele vastavuse tunnistus vastavalt 1974. aasta SOLASe konventsiooni määrusele IX/4 (ajakohastatud versioon)".2. Artikkel 16 asendatakse järgmisega:"Artikkel 16Komitee1. Komisjoni abistab laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS), mis on asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [31] artikliga 3.2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamismenetlust kehtestava nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ [32] artikleid 5 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikega 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kaks kuud.3. Komitee võtab vastu oma töökorra."3. Artiklile 17 lisatakse järgmine lõik:"Artiklis 2 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikli 5 alusel."4. I lisa muudetakse järgmiselt:punktis 7 asendatakse sõnad "MSC resolutsioon … (70)" sõnadega "IMO assamblee resolutsioon A.893(21)".Artikkel 10Direktiivi 2000/59/EÜ muutmineDirektiivi 2000/59/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 2 punktis b asendatakse sõnad "käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäeval jõus olevad" sõnadega "ajakohastatud versioon".2. Artikli 14 lõige 1 asendatakse järgmisega:"1. Komisjoni abistab laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS), mis on asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [33] artikliga 3."3. Artiklile 15 lisatakse järgmine lõige:"Artiklis 2 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikli 5 alusel."Artikkel 11Direktiivi 2001/25/EÜ muutmineDirektiivi 2001/25/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 1 punktid 16, 17, 18, 21, 22, 23 ja 24 asendatakse järgmistega:"16. kemikaalitanker - laev, mis on ehitatud või kohandatud ja mida kasutatakse rahvusvahelise kemikaalide mahtlastina vedamise koodeksi 17. peatükis loetletud veeldatud toodete veoks mahtlastina (ajakohastatud versioon);17. veeldatud gaasi tanker - laev, mis on ehitatud või kohandatud ja mida kasutatakse rahvusvahelise gaaside mahtlastina vedamise koodeksi 19. peatükis loetletud kõigi veeldatud gaaside või muude toodete veoks mahtlastina (ajakohastatud versioon);18. raadioeeskirjad - ülemaailmse raadiosideadministratsioonide konverentsi poolt mobiiltelefoniteenuste kohta vastuvõetud raadioeeskirjad (ajakohastatud versioon);(…)21. STCW konventsioon - meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvaheline konventsioon, niivõrd kui see on kohaldatav asjaomaste küsimuste suhtes, arvesse võttes konventsiooni VII artikli ja eeskirja I/15 üleminekusätteid ning vajaduse korral STCW koodeksi kohaldatavaid sätteid (ajakohastatud versioon);22. raadioteenistus - hõlmab vajaduse korral vahiteenistust ning tehnohooldust ja remonti vastavalt raadioeeskirjadele, 1974. aasta rahvusvahelisele konventsioonile inimelude ohutusest merel (SOLASe konventsioon) ja, liikmesriikide äranägemisel, Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) asjakohastele soovitustele (ajakohastatud versioonid);23. ro-ro tüüpi reisiparvlaev - reisiparvlaev lasti- või eriruumidega, nagu on määratletud SOLASe konventsiooni ajakohastatud versioonis;24. STCW koodeks - meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse (STCW) koodeks, nagu on vastu võetud STCW osapoolte 1995. aasta konverentsi 2. resolutsiooni ajakohastatud versioonis".2. Artiklile 22 lisatakse järgmine lõige:"4. Artiklis 1 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [*] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1. artikli 5 alusel."3. Artikli 23 punkt 1 asendatakse järgmisega:"1. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikliga 3 asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS)."Artikkel 12Direktiivi 2001/96/EÜ muutmineDirektiivi 2001/96/EÜ muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 lõikes 2 asendatakse sõnad "4. detsembril 2001 jõus olevate" sõnadega "ajakohastatud versioon".2. Artikli 14 punkt 1 asendatakse järgmisega:"1. Komisjoni abistab laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS), mis on asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 [35] artikliga 3."3. Artiklile 15 lisatakse järgmine lõige:"3. Artiklis 3 nimetatud rahvusvahelise õiguse aktides tehtud muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikli 5 alusel."Artikkel 13Rakendamine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 23. novembril 2003. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 14JõustumineDirektiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 15AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 5. november 2002Parlamendi nimelpresidentP. CoxNõukogu nimeleesistujaT. Pedersen[1] EÜT C 365 E, 19.12.2000, lk 280.[2] EÜT C 139, 11.5.2001, lk 21.[3] EÜT C 253, 12.9.2001, lk 1.[4] Euroopa Parlamendi 13. veebruari 2001. aasta arvamus (EÜT C 276, 1.10.2001, lk 44), nõukogu 27. mai 2002. aasta ühine seisukoht (EÜT C 170 E, 16.7.2002, lk 98) ja Euroopa Parlamendi 24. septembri 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[5] EÜT L 247, 5.10.1993, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 98/74/EÜ (EÜT L 276, 13.10.1998, lk 7).[6] EÜT L 197, 18.7.1987, lk 33.[7] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[8] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[9] EÜT L 319, 12.12.1994, lk 20. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/105/EÜ (EÜT L 19, 22.1.2002, lk 9).[10] EÜT L 157, 7.7.1995, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/106/EÜ (EÜT L 19, 22.1.2002, lk 17).[11] EÜT L 46, 17.2.1997, lk 25. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2002/75/EÜ (EÜT L 254, 23.9.2002, lk 1).[12] EÜT L 34, 9.2.1998, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2002/35/EÜ (EÜT L 112, 27.4.2002, lk 4).[13] EÜT L 144, 15.5.1998, lk 1. Direktiivi on muudetud komisjoni direktiiviga 2002/25/EÜ (EÜT L 98, 15.4.2002, lk 1).[14] EÜT L 188, 2.7.1998, lk 35.[15] EÜT L 138, 1.6.1999, lk 1.[16] EÜT L 332, 28.12.2000, lk 81.[17] EÜT L 136, 18.5.2001, lk 17.[18] EÜT L 13, 16.1.2002, lk 9.[19] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[20] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[21] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[22] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[23] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[24] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[25] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[26] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[27] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[28] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[29] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[30] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[31] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[32] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.[33] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.[35] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1.--------------------------------------------------