title: Komisjoni direktiiv (EL) 2015/1139, 13. juuli 2015, millega muudetakse direktiivi 2012/9/EL seoses selle ülevõtmise kuupäeva ja üleminekuperioodi lõppemise tähtajaga (EMPs kohaldatav tekst)

text:
               14.7.2015

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 185/15

         KOMISJONI DIREKTIIV (EL) 2015/1139,
   13. juuli 2015,
   millega muudetakse direktiivi 2012/9/EL seoses selle ülevõtmise kuupäeva ja üleminekuperioodi lõppemise tähtajaga
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/37/EÜ tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni direktiiviga 2012/9/EL (2) asendati direktiivi 2001/37/EÜ I lisa, milles on sätestatud loetelu lisahoiatustest, mida tuleb kasutada tubakatoodete tarbijapakenditel kooskõlas nimetatud direktiivi artikli 5 lõike 2 punktiga b. Direktiivi 2012/9/EL (muudetud direktiiviga 2014/39/EL) (3) artiklis 2 on sätestatud, et liikmesriigid peavad selle direktiivi üle võtma 28. märtsiks 2016 ja et direktiivi artiklis 3 sätestatud üleminekuperiood kestab kuni 28. märtsini 2018.

               (2)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2014/40/EL, (4) millega tunnistatakse alates 20. maist 2016 kehtetuks direktiiv 2001/37/EÜ, on sätestatud, et suitsetatava tubakatoote igale tarbijapakendile ja igale välispakendile kantakse terviseohu ühendhoiatus, mis sisaldab ühte direktiivi 2014/40/EL I lisas loetletud teksthoiatustest ja selle direktiivi II lisa pildikogus esitatud vastavat värvifotot. Direktiivi 2014/40/EL I lisas esitatud teksthoiatused on samad kui direktiivi 2001/37/EÜ (muudetud direktiiviga 2012/9/EL) I lisa teksthoiatused. Direktiivi 2014/40/EL artiklis 29 on sätestatud, et liikmesriigid peavad selle direktiivi üle võtma 20. maiks 2016 ja et direktiivi 2014/40/EL artiklis 30 sätestatud üleminekuperiood kestab kuni 20. maini 2017.

               (3)

               On asjakohane pikendada direktiivi 2012/9/EL ülevõtmistähtaega 28. märtsilt 2016 kuni 20. maini 2016, et viia kõnealuses direktiivis sätestatud uute teksthoiatuste ülevõtmistähtajad kooskõlla direktiivis 2014/40/EL sätestatud uute ühendhoiatuste ülevõtmistähtaegadega. Samuti on vaja viia kooskõlla direktiivis 2012/9/EL sätestatud ülevõtmistähtaeg direktiivis 2014/40/EL sätestatud ülevõtmistähtajaga.

               (4)

               Käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2001/37/EÜ artikli 10 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Direktiivi 2012/9/EL muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 2 lõikes 1 asendatakse kuupäev „28. märtsiks 2016” kuupäevaga „20. maiks 2016”.

               2)

               Artiklis 3 asendatakse kuupäev „28. märtsini 2018” kuupäevaga „20. maini 2017”.

         Artikkel 2
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 3
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Brüssel, 13. juuli 2015

            Komisjoni nimel

            komisjoni liige

         Vytenis ANDRIUKAITIS

      (1)  EÜT L 194, 18.7.2001, lk 26.

      (2)  Komisjoni direktiiv 2012/9/EL, 7. märts 2012, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/37/EÜ (tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) I lisa (ELT L 69, 8.3.2012, lk 15).

      (3)  Komisjoni direktiiv 2014/39/EL, 12. märts 2014, millega muudetakse direktiivi 2012/9/EL seoses selle ülevõtmise kuupäeva ja üleminekuperioodi lõppemise tähtajaga (ELT L 73, 13.3.2014, lk 3).

      (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/40/EL, 3. aprill 2014, tubaka- ja seonduvate toodete tootmist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2001/37/EÜ (ELT L 127, 29.4.2014, lk 1).


Tähtis õiguslik teade

|

31992L0097

Nõukogu direktiiv 92/97/EMÜ, 10. november 1992, millega muudetakse direktiivi 70/157/EMÜ mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

Euroopa Liidu Teataja L 371 , 19/12/1992 Lk 0001 - 0031 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 23 Lk 0204  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 23 Lk 0204  CS.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 ET.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 HU.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 LT.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 LV.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 MT.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 PL.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 SK.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255 SL.ES Peatükk 13 Köide 011 Lk 225  - 255

		Nõukogu direktiiv 92/97/EMÜ,10. november 1992,millega muudetakse direktiivi 70/157/EMÜ mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:tuleks vastu võtta meetmed siseturu järkjärguliseks väljakujundamiseks ajavahemikul kuni 31. detsembrini 1992; siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine;Euroopa Parlament on juba palunud komisjonil esitada 1992. aasta jooksul ettepanek, millega sätestatakse lubatud mürataseme piirmäärad, võttes arvesse Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) määratletud mürahäire künnisväärtusi;nõukogu direktiiviga 70/157/EMÜ [4] sätestatakse mootorsõidukite mürataseme piirväärtused; neid piirväärtusi vähendati esimest korda direktiiviga 77/212/EMÜ [5] ja teist korda direktiiviga 84/424/EMÜ [6]; kõnealused vähendamised olid eriti ulatuslikud busside ja veoautode puhul, küündides umbes 10 detsibellini (dB(A));nõukogu direktiiv 70/157/EMÜ on üks mitmest üksikdirektiivist tüübikinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiiviga 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [7];direktiivi 70/157/EMÜ muutva direktiivi 84/424/EMÜ vastuvõtmisel otsustas nõukogu, et direktiivi sätted vaadatakse hiljem komisjoni ettepaneku põhjal läbi; komisjoni ettepanek tugines uurimustele ja teadustööle, mis käsitlesid võimalikke täiendavaid seadusandlikke meetmeid, mille puhul võetakse üheaegselt arvesse mootorsõidukisektoriga seotud ühenduse eeskirjade kõiki olulisi aspekte, eriti neid, mis on seotud turvalisuse, keskkonnakaitse ja energia säästmisega;elanikkonna kaitsmiseks mürasaaste eest on vaja võtta täiendavaid sobilikke meetmeid mootorsõidukite mürataseme edasiseks vähendamiseks; kõnealuste meetmete puhul tuleb arvesse võtta rakendatavaid tehnoloogilisi edusamme; sellest tulenevalt tuleb pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist jätta nende meetmete rakendamiseks piisavalt aega, võimaldamaks praegu prototüübi järgus olevate tehnoloogiliste edusammude rakendamist seeriatoodangus; hetkel raskeveokite suhtes kohaldatavad piirväärtused jõustusid alles 1. oktoobrist 1989;sellise saaste olulise ja tõhusa vähendamise saavutamiseks on vajalik, et praegu kasutatavate mõõtmistehnikate ja tegelike liiklusolude vahelisi erinevusi võimalikult suures ulatuses vähendatakse; teatavat tüüpi tehnoloogiaid ei ole veel võimalik kontrollida ega võrrelda mootorsõidukite tüübikinnitusmenetluse puhul siiani kasutatud tehnoloogiatega;praegused mõõtmistingimused, eriti katseraja pinna ning teatavate katse vältel valitsevate keskkonnatingimuste, näiteks temperatuuri, õhurõhu, niiskuse, tuulekiiruse ja taustaheli määratlus vajab üksikasjalikumat kirjeldust; kõnealused täpsemad üksikasjad nähakse direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 osutatud korras ette niipea kui võimalik;sõidukite tekitatava müra puhul osutub rehvide põhjustatud müra eriti tugevaks siis, kui sõiduki kiirus ületab 60 km/h; elanikkonna tõhus kaitsmine mürasaaste eest, eriti liiklusmüra eest linnaaladel, nõuab kahe edasise etapi lõpuleviimist; esimene etapp, mida reguleeritakse käesoleva direktiiviga, hõlmab iga sõidukitüübi suhtes hetkel kehtivate mootorsõiduki mehaaniliste osade ja heitgaasisüsteemide müratasemega seonduvate nõuete võimalikult ulatuslikku täiendavat tõhustamist; teise etapi tulemusena – pidades silmas edasisi üksikasjalikumaid uurimusi ja teadustööd rehvide ja teepinna kontaktist tuleneva müraga seotud probleemide ja seda müra piiravate tehniliste lahenduste osas – kehtestatakse realistlikud ja reprodutseeritavad kriteeriumid ja meetodid kõnealust liiki olulise mürasaaste kontrollimiseks ning vastavate järgimist vajavate nõuete sätestamiseks;esimese etapi lõpuleviimine nõuab direktiivi 70/157/EMÜ I lisa muutmist, vähendamaks A-korrigeeritud detsibellides väljendatud mürataseme väärtusi iga mainitud lisas nimetatud sõidukitüübi puhul ja täiustamaks suure võimsusega sõidukite katsemeetodit; nimetatud sõidukitüübi konstrueerimisel seatakse üha enam eesmärgiks suurema mootori võimsuse ja sõiduki massi suhte saavutamine ning muudetakse pöördemomendi ja mootori pöörlemiskiiruse vahelist sõltuvust väljendavat kõverat, et saavutada mootori väikesel pöörlemiskiirusel suurem liikumapanev jõud; need uued konstruktsioonid tingivad seega ülekandearvude sagedasema kasutamise linnaliikluses ja mõjutavad oluliselt mehaaniliste osade tekitatavat müra võrreldes maanteemüraga; nende uute konstruktsioonide arvessevõtmiseks on muudetud kõnealuse sõidukitüübi puhul rakendatavat mõõtmistehnikat, pidades asjakohaselt silmas mürataseme mõõtmiseks kasutatavale kiirenduslõigule lähenemise kiirust;tulenevalt erinevatele geograafilistele ja ilmastikutingimustele vastavate mitmete erinevate rehvi- ja teepinna tüüpide olemasolust on vajalik jätkata uurimusi ja teadustööd, võimaldamaks kehtestada kriteeriumid, millele rehvid peavad vastama, ning määratleda mootorsõidukite tüübikinnitusel kasutatav arvväärtus; selliste uurimuste ja teadustöö tulemused võimaldavad kehtestada teisel etapil lisaks mehaanilisest allikast pärinevat müra käsitlevatele meetmetele uusi täiendavaid nõudeid;rehvide ja teepinna kontaktist tuleneva müra kontrollimisel tuleb lisaks rehvidele võtta aluseks ka asfaldi koostis (müra neelav asfalt); on vaja jätkata uurimusi ja teadustööd, võimaldamaks määrata kindlaks arvulised näitajad maantee nõuetekohasuse objektiivsete kriteeriumide kehtestamiseks;liikmesriikidele tuleks anda võimalus edendada ühenduse standarditele vastavate sõidukite kasutuselevõtmise lubamist maksusoodustuste kaudu; see eeldab seda, et nõukogu võtab 1. oktoobriks 1995 vastu teise etapi nõuded, mille kohta komisjon esitab ettepaneku 31. märtsiks 1994;lubamaks Euroopa keskkonnal kõnealustest sätetest võimalikult suurel määral kasu saada ning tagamaks samal ajal turu ühtsust, on vajalik sätestada täielikul ühtlustamisel põhinevad rangemad Euroopa standardid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga asendatakse direktiivi 70/157/EMÜ lisad käesoleva direktiivi lisadega.Artikkel 21. Alates 1. juulist 1993 ei tohi liikmesriigid lubatud mürataseme ja heitgaasisüsteemiga seotud põhjustel:- keelduda mootorsõiduki tüübile EMÜ tüübikinnituse andmisest, direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes nimetatud dokumendi väljastamisest ega siseriikliku tüübikinnituse andmisestega- keelata sõidukite kasutuselevõtmist,kui kõnealuse sõidukitüübi või kõnealuste sõidukite müratase ja heitgaasisüsteem vastavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ nõuetele.2. Alates 1. oktoobrist 1995:- ei tohi liikmesriigid enam anda EMÜ tüübikinnitust ega väljastada direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes nimetatud dokumenti ning- peavad keelduma siseriikliku tüübikinnituse andmisest mootorsõiduki tüübile,mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ lisades sätestatud nõuetele.3. Alates 1. oktoobrist 1996 keelavad liikmesriigid selliste mootorsõidukite kasutuselevõtmise, mille müratase ja heitgaasisüsteem ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/157/EMÜ lisades sätestatud nõuetele.Artikkel 3Liikmesriigid võivad näha ette maksusoodustusi ainult selliste mootorsõidukite osas, mis vastavad käesolevale direktiivile. Need soodustused peavad olema kooskõlas asutamislepingu sätetega ning vastama lisaks järgmistele tingimustele:- neid tuleb kohaldada kõigi siseriiklikult toodetud mootorsõidukite ja kõigi imporditud sõidukite suhtes, mida liikmesriigi turul müügiks pakutakse ja mis vastavad ennetähtaegselt käesoleva direktiivi 1995. aastal kehtima hakkavatele nõuetele,- need kaotavad kehtivuse uute mootorsõidukite suhtes artikli 2 lõikes 3 sätestatud mürataseme piirväärtuste kohustusliku kohaldamise hetkest,- nende väärtus peab iga sõidukitüübi puhul olema märkimisväärselt väiksem kui sätestatud piirväärtuste järgimise eesmärgil rakendatavate tehniliste lahenduste ja vastavate seadmete sõidukile paigaldamisega seotud lisakulud.Komisjoni tuleb esimeses lõigus nimetatud maksusoodustuste kehtestamise või muutmise kavadest aegsasti teavitada. Komisjon peab andma enne selliste soodustuste jõustamist omapoolse nõusoleku ning võtma eriti arvesse selliste soodustuste mõju siseturule.Artikkel 41. Mõõtmistingimuste konkreetsed üksikasjad esitatakse direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 osutatud korras niipea kui võimalik.2. Edasiste meetmete osas, mis on ette nähtud eelkõige turvanõuete ühitamiseks rehvide ja teepinna kontaktist tuleneva müra piiramise vajadusega, teeb nõukogu enne 1. oktoobrit 1995 kvalifitseeritud häälteenamusega otsuse komisjoni ettepaneku põhjal, milles võetakse arvesse nimetatud müraallikat käsitlevaid vajalikke uurimusi ja teadustööd ning mis esitatakse 31. märtsiks 1994.3. Liikmesriigid võtavad enne 1. oktoobrit 1994 vajalikud meetmed tüübikinnituse kohaste mürataseme väärtuste avaldamiseks viisil, mis tagab nende laialdase kättesaadavuse. Liikmesriigid teavitavad komisjoni enne nimetatud kuupäeva sammudest, mida selle nõude täitmiseks on astutud.Artikkel 5Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid enne 1. juulit 1993. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide tekstid.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 10. november 1992Nõukogu nimeleesistujaR. Needham[1] EÜT C 193, 24.7.1991, lk 3.[2] EÜT C 125, 18.5.1992, lk 182 ja 28. oktoobri 1992. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] EÜT C 49, 24.2.1992, lk 7.[4] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 16. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 89/491/EMÜ (EÜT L 238, 15.8.1989, lk 43).[5] EÜT L 66, 12.3.1977, lk 33.[6] EÜT L 238, 6.9.1984, lk 31.[7] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 87/403/EMÜ (EÜT L 220, 8.8.1987, lk 44).--------------------------------------------------I LISAEMÜ TÜÜBIKINNITUS SEOSES MOOTORSÕIDUKI TÜÜBI MÜRATASEMEGA1. MÕISTEDKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid.1.1. Sõidukitüüp –sõidukid, mis ei erine oluliselt järgmiste omaduste poolest:1.1.1. kere kuju või materjalid (eriti mootoriruum ja selle helipidavus);1.1.2. sõiduki pikkus ja laius;1.1.3. mootori tüüp (otto- või diiselmootor, kahe- või neljataktiline, kolb- või rootormootor, silindrite arv ja maht, karburaatorite või sissepritsesüsteemide arv ja tüüp, klappide paigutus, nimivõimsus ja sellele vastav(ad) mootori pöörlemiskiirus(ed));1.1.4. jõuülekandesüsteem; ülekandearv, mida kasutatakse katse sooritamisel, ja asjakohane/asjakohased lõplik(ud) jõuülekandearv(ud);1.1.5. heitgaasisüsteemide arv, tüüp ja paigutus;1.1.6. sisselaskesüsteemide arv, tüüp ja paigutus.1.1.7. Olenemata punktide 1.1.2 ja 1.1.4 sätetest, võib sama mootoritüübi ja/või erineva jõuülekandearvuga muid kui M1- ja N1-kategooria [1] sõidukeid käsitleda sama tüüpi sõidukitena.Kui eespool mainitud erinevused tingivad erineva katsemeetodi kasutamise, tuleb neid erinevusi siiski käsitleda tüübimuutusena.1.2. Heitgaasi- ja sisselaskesüsteemid1.2.1. Heitgaasisüsteem –sõiduki mootori väljalaskemüra vähendamiseks vajalike osade terviklik komplekt.1.2.2. Sisselaskesüsteem –sõiduki mootori sisselaskemüra vähendamiseks vajalike osade terviklik komplekt.1.2.3. Käesoleva direktiivi kohaldamisel ei hõlma need süsteemid kollektoreid.1.3. Eri tüüpi heitgaasi- või sisselaskesüsteemid –süsteemid, mida iseloomustavad olulised erinevused, nagu näiteks:1.3.1. erinevate kaubamärkide või kaubanimedega süsteemid;1.3.2. süsteemid, mille mõne osa materjalide omadused on erinevad või mille osad on erineva kuju või suurusega; plakeerimisprotsessi muudatusi (galvaniseerimine, alumiiniumikihiga katmine jms) ei käsitleta tüübierinevusena;1.3.3. süsteemid, milles vähemalt ühe osa tööpõhimõte on erinev;1.3.4. süsteemid, mille osad on erinevalt ühendatud.1.4. Heitgaasi- või sisselaskesüsteemi osa –üks eraldi osadest, mis koos moodustavad heitgaasisüsteemi (nt väljalasketorustik, summuti kitsas tähenduses) või sisselaskesüsteemi (nt õhufilter).1.5. Jõuülekandearv –mootori pöörete arv veorataste iga pöörde kohta.2. EMÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE2.1. EMÜ tüübikinnitustaotluse seoses mootorsõiduki tüübi müratasemega peab esitama sõiduki tootja või tema volitatud esindaja.2.2. Taotlusele tuleb lisada allpool nimetatud dokumendid kolmes eksemplaris koos järgmise teabega:2.2.1. sõidukitüübi kirjeldus vastavalt punktis 1.1 nimetatud punktidele. Tuleb ära tuua mootori- ja sõidukitüübi kindlaksmääramist võimaldavad numbrid ja/või tähised;2.2.2. heitgaasi- ja sisselaskesüsteemide asjakohaselt identifitseeritud koostisosade loetelu;2.2.3. kogu heitgaasisüsteemi joonis koos viitega selle asukohale sõidukis;2.2.4. iga osa üksikasjalik joonis selle hõlpsaks ülesleidmiseks ja tuvastamiseks ning viide kasutatud materjalidele.2.3. Sõiduki tootja või tema volitatud esindaja peab esitama katsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele seda sõidukitüüpi esindava sõiduki, millele tüübikinnitust taotletakse.2.3.1. Punkti 1.1.7 puhul valib tüübikatsetusi teostav tehniline teenistus kooskõlas sõiduki tootjaga välja ühe kõnealust tüüpi esindava sõiduki, mille mass on töökorras olekus väikseim ja mille pikkus on lühim ning mis vastab punktis 5.2.2.4.3.3.1.2 sätestatud nõuetele.2.4. Tehnilise teenistuse nõudel tuleb esitada ka heitgaasisüsteemi näidis ja mootor, mille silindrimaht ja nimivõimsus on vähemalt sama suured kui sellele sõidukile paigaldatud mootoril, mille suhtes tüübikinnitust taotletakse.2.5. Enne tüübikinnituse andmist peab pädev asutus veenduma rahuldava korralduse olemasolus toodangu vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks.3. MÄRGISTUS3.1. Heitgaasi- ja sisselaskesüsteemi osadele, välja arvatud kinnitusvahenditele ja torudele, peab olema kantud:3.1.1. süsteemide ja nende osade tootja kaubamärk või kaubanimi;3.1.2. tootja kaubanduslik kirjeldus.3.2. Märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu ka siis, kui süsteem on sõidukile paigaldatud.4. EMÜ TÜÜBIKINNITUS4.1. Punktis 2.1 määratletud tähenduses käsitatava taotluse heakskiitmisel koostab pädev asutus tunnistuse, mis vastab III lisas esitatud näidisele ja mis lisatakse sõiduki EMÜ tüübikinnitustunnistusele.5. SPETSIFIKATSIOONID5.1. Üldnõuded5.1.1. Sõiduk, selle mootor ning heitgaasi- ja sisselaskesüsteem peavad olema kavandatud, ehitatud ja paigaldatud nii, et tavakasutuse tingimustes ja olenemata neile mõjuda võivast vibratsioonist on tagatud sõiduki vastavus käesoleva direktiivi nõuetele.5.1.2. Süsteemid peavad olema kavandatud, ehitatud ja paigaldatud nii, et oleks tagatud nende piisav korrosioonikindlus, võttes arvesse sõiduki kasutamistingimusi.5.2. Müratasemega seotud nõuded5.2.1. Mõõtmismeetod5.2.1.1. EMÜ tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübi tekitatavat müra tuleb mõõta kummagi meetodi kohaselt, mida on kirjeldatud vastavalt liikuvaid sõidukeid käsitlevas punktis 5.2.2.4 ja seisvaid sõidukeid käsitlevas punktis 5.2.3.4 [2].Sõidukite puhul, mille lubatud täismass on suurem kui 2800 kg, tuleb vastavalt punktile 5.4 mõõta seisva sõiduki korral täiendavalt ka suruõhust tulenevat müra, kui vastav piduriseade kuulub sõiduki koosseisu.5.2.1.2. Punkti 5.2.1.1 kohaselt mõõdetud väärtused tuleb kanda katseprotokolli ja III lisas esitatud näidisele vastavale tunnistusele. Katseprotokolli tuleb kanda ka keskkonnatingimusi puudutavad üksikasjad, nimelt katserada (pinnakatte liik), õhutemperatuur, tuul (suund ja kiirus) ja ümbritsev müra.5.2.2. Liikuvate sõidukite müratase5.2.2.1. PiirväärtusedKäesoleva lisa punktide 5.2.2.2–5.2.2.5 (k.a) kohaselt mõõdetud müratase ei ületa järgmisi piirmäärasid:| Sõidukikategooria | Väärtus, väljendatuna A-korrigeeritud detsibellides (dB(A)) |5.2.2.1.1. | Sõidukid, mis on ette nähtud reisijateveoks ning millel on koos juhiistmega kuni üheksa istekohta | 74 |5.2.2.1.2. | Sõidukid, mis on ette nähtud reisijateveoks ning millel on koos juhiistmega üle üheksa istekoha ja mille lubatud täismass on üle 3,5 tonni ning: | |5.2.2.1.2.1. | — mille mootori võimsus on alla 150 kW | 78 |5.2.2.1.2.2. | — mille mootori võimsus on vähemalt 150 kW | 80 |5.2.2.1.3. | Sõidukid, mis on ette nähtud reisijateveoks ja millel on koos juhiistmega üle üheksa istekoha, ning sõidukid, mis on ette nähtud kaubaveoks, ning: | |5.2.2.1.3.1. | — mille lubatud täismass on kuni 2 tonni | 76 |5.2.2.1.3.2. | — mille lubatud täismass on üle 2 tonni, kuid mitte üle 3,5 tonni | 77 |5.2.2.1.4. | Sõidukid, mis on ette nähtud kaubaveoks ja mille lubatud täismass on üle 3,5 tonni ning: | |5.2.2.1.4.1. | — mille mootori võimsus on alla 75 kW | 77 |5.2.2.1.4.2. | — mille mootori võimsus on vähemalt 75 kW, kuid alla 150 kW | 78 |5.2.2.1.4.3. | — mille mootori võimsus on vähemalt 150 kW | 80 |Piirväärtusi tõstetakse siiski:- kategooriatesse 5.2.2.1.1 ja 5.2.2.1.3 kuuluvate sõidukite puhul 1 dB(A) võrra, kui need sõidukid on varustatud otsesissepritsega diiselmootoriga,- üle kahetonnise lubatud täismassiga, maastikusõiduks ettenähtud sõidukite puhul 1 dB(A) võrra, kui nende sõidukite mootori võimsus on alla 150 kW, ja 2 dB(A) võrra, kui nende mootori võimsus on vähemalt 150 kW,- kategooriasse 5.2.2.1.1 kuuluvate sõidukite puhul, mis on varustatud enam kui nelja edasikäiguga käsilülituskäigukastiga ja mille mootori maksimumvõimsus on suurem kui 140 kW ning mille lubatud maksimumvõimsuse/täismassi suhe ületab 75 kW/t, 1 dB(A) võrra, kui sõiduki tagaosa ületab kolmandal käigul joone BB’ (joonis 1) suuremal kiirusel kui 61 km/h.5.2.2.2. Mõõtevahendid5.2.2.2.1. Akustilised mõõtmisedMürataseme mõõtmiseks tuleb kasutada sellist liiki täppismüramõõturit, mida kirjeldatakse Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaande nr 179 “Täppismüramõõturid” teises trükis. Mõõtmistel tuleb kasutada müramõõturi tundlikkusastet “kiire” ja A-sageduskorrektsiooni, mida samuti kirjeldatakse kõnealuses väljaandes.Iga mõõteseeria eel ja järel tuleb müramõõtur vastavalt valmistaja juhistele kalibreerida, kasutades selleks asjakohast heliallikat (näiteks pistofoni). Kui nimetatud kalibreerimise ajal registreeritud müramõõturi viga ületab 1 dB, tuleb katse lugeda kehtetuks.5.2.2.2.2. KiirusemõõtmisedMootori pöörlemiskiirus ja sõiduki kiirus katserajal määratakse vähemalt kolmeprotsendilise täpsusega.5.2.2.3. Mõõtmistingimused5.2.2.3.1. KatseplatsKatseplats peab koosnema praktiliselt tasase katsealaga ümbritsetud kesksest kiirenduslõigust. Kiirenduslõik peab olema horisontaalne; raja pind peab olema kuiv ja sellel tekkiv veeremismüra väike.Katserada peab olema selline, et vaba helifoon heliallika ja mikrofoni vahel jääks 1 dB piiresse. See tingimus loetakse täidetuks juhul, kui kiirenduslõigu keskpunkti läheduses ei paikne 50 meetri raadiuses suuri heli peegeldavaid objekte, nagu näiteks tarad, kaljud, sillad või hooned. Katseraja pind peab vastama VI lisa nõuetele.Platsil ei tohi olla mingeid takistusi, mis võivad mõjutada helifooni mikrofoni läheduses, ning mikrofoni ja heliallika vahel ei tohi viibida inimesi. Mõõtmisi teostav vaatleja peab seisma nii, et ta ei mõjutaks mõõtevahendi näitusid.5.2.2.3.2. IlmastikutingimusedMõõtmisi ei tohi sooritada halbades ilmastikutingimustes. Tuleb tagada, et tuulepuhangud ei mõjutaks tulemusi.5.2.2.3.3. Ümbritsev müraMõõtmiste käigus peab muude heliallikate kui katsetatava sõiduki ja tuule A-korrigeeritud müratase olema vähemalt 10 dB(A) võrra sõiduki tekitatud mürast madalam. Mikrofonile võib paigaldada sobiva tuulevarju tingimusel, et võetakse arvesse selle mõju mikrofoni tundlikkusele ja suunaomadustele.5.2.2.3.4. Sõiduki seisundSõiduk peab kõnealuste mõõtmiste teostamisel olema vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ I lisa punkti 2.6 määratlusele töökorras ning ilma haagise või poolhaagiseta, välja arvatud sõidukite puhul, mille haagiseid ei ole võimalik lahti haakida.Sõiduki rehvid peavad olema sama tüüpi kui need, mida tootja tavaliselt sellistele sõidukitele paigaldab, ning nende rõhk/rõhud peab/peavad vastama tühimassiga sõidukile ettenähtud väärtus(t)ele.Enne mõõtmisi tuleb mootor viia vastavalt vajadusele temperatuuri, seadistuste, kütuse, süüteküünalde, karburaatori(te) jms osas tavapäraseid töötingimusi peegeldavasse seisundisse. Kui sõidukile on paigaldatud automaatse käivitusmehhanismiga ventilaator(id), ei tohi seda süsteemi mõõtmiste ajal reguleerida.Sõidukite puhul, millel on rohkem kui kaks veoratast, tohib kasutada ainult tavaliseks maanteesõiduks ettenähtud veotelge.5.2.2.4. Mõõtmismeetod5.2.2.4.1. Mõõtmiste laad ja arvMaksimaalset mürataset, mida väljendatakse A-korrigeeritud detsibellides (dB(A)), mõõdetakse sõiduki liikumisel joonte AA’ ja BB’ vahel (joonis 1). Kui tippväärtuse ja üldise mürataseme vahel registreeritakse ebanormaalne erinevus, loetakse mõõtmistulemused kehtetuks.Kummalgi pool sõidukit tuleb sooritada vähemalt kaks mõõtmist.5.2.2.4.2. Mikrofoni paigutamineMikrofon peab paiknema raja võrdlusjoonest CC’ 7,5 ± 0,2 m kaugusel (joonis 1) ja maapinnast 1,2 ± 0,1 m kõrgusel. Mikrofoni suurima tundlikkuse telg peab olema horisontaalne ja risti sõiduki liikumisteega (joon CC’).5.2.2.4.3. Katsetustingimused5.2.2.4.3.1. ÜldtingimusedSõidukit tuleb kõikide mõõtmiste puhul juhtida kogu kiirendusalas sirgjooneliselt nii, et sõiduki keskpikitasapind oleks joonele CC’ võimalikult lähedal.Sõiduk peab lähenema joonele AA’ punktides 5.2.2.4.3.2 ja 5.2.2.4.3.3 määratletud esialgsel ühtlasel maanteesõidu kiirusel. Kui sõiduki esiosa jõuab jooneni AA’, tuleb gaasipedaal nii kiiresti kui võimalik lõpuni alla vajutada ning hoida seda selles asendis kuni sõiduki tagaosa jõudmiseni jooneni BB’; seejärel tuleb gaasipedaal võimalikult kiiresti vabastada.Liigendatud sõidukite haagiseid, mida ei ole võimalik sõiduki küljest lahti haakida, ei võeta joone BB’ ületamisel arvesse.5.2.2.4.3.2. LähenemiskiirusSõiduk peab lähenema joonele AA’ ühtlase kiirusega, mis vastab järgmisest kahest kiirusest madalamale:- 50 km/h,- kuni 225 kW võimsusega mootoriga varustatud M1-kategooria ja muude kategooriate sõidukite puhul kiirus, mis vastab mootori pöörlemiskiirusele, mis võrdub kolmveerandiga mootori nimivõimsuse saavutamiseks vajalikust pöörlemiskiirusest S,- üle 225 kW võimsusega mootoriga varustatud muude kui M1-kategooria sõidukite puhul kiirus, mis vastab mootori pöörlemiskiirusele, mis võrdub poolega mootori nimivõimsuse saavutamiseks vajalikust pöörlemiskiirusest S.Siiski võib tootja juhul, kui enama kui kahe eraldi ülekandearvuga automaatkäigukasti sisaldavate sõidukite puhul toimub katse ajal lülitumine esimesele käigule, valida ühe järgmistest katsemeetoditest:- sõiduki kiirust V suurendatakse sellise madalamale käigule lülitumise vältimiseks maksimaalselt 60 kilomeetrini tunnisvõi- kiirust V hoitakse tasemel 50 km/h ning mootori kütusetoide on piiratud 95 protsendiga täiskoormuse puhul vajalikust toitest. See tingimus loetakse täidetuks, kui:- ottomootori puhul on seguklapi avanemisnurk 90 %ja- diiselmootori puhul on pritsepumba keskvarva liikumine piiratud 90 protsendiga selle liikumisulatusest.Kui sõiduk on varustatud automaatkäigukastiga, millel puudub käsilülitusvõimalus, tuleb sõidukit katsetada erinevatel lähenemiskiirustel, nimelt 30, 40 ja 50 km/h või kolmveerandil maksimaalsest maanteesõidu kiirusest, kui see väärtus on väiksem. Katsetulemuseks on tulemus, mis saadakse maksimaalsele müratasemele vastaval kiirusel.5.2.2.4.3.3. Ülekandearvu valimine (käigukastiga sõidukite puhul)5.2.2.4.3.3.1. Käsilülitusega mitteautomaatkäigukast5.2.2.4.3.3.1.1. Kuni nelja edasikäigu ülekandearvuga käsilülituskäigukasti sisaldavate M1- ja N1-kategooria sõidukite katsetamisel tuleb kasutada teist käiku.Kõnealustesse kategooriatesse kuuluvate, enam kui nelja edasikäigu ülekandearvuga käsilülituskäigukasti sisaldavate sõidukite katsetamisel tuleb kasutada kordamööda teist ja kolmandat käiku. Arvesse tuleb võtta ainult neid ülekandearve, mis on ette nähtud tavakasutamiseks maanteel. Tuleb välja arvutada kummalgi juhul registreeritud müratasemete aritmeetiline keskmine.Kui mootori pöörlemiskiirus ületab teisel käigul katsetamise vältel mootori nimivõimsuse saavutamiseks vajaliku pöörlemiskiiruse S, tuleb katset korrata, vähendades lähenemiskiirust ja/või mootori pöörlemiskiirust lähenemisel järk-järgult 5 % kaupa mootori pöörlemiskiirusest S, kuni saavutatud pöörlemiskiirus ei ole enam suurem kui S.Selliste M1-kategooria sõidukite katsetamisel, millel on enam kui neli edasikäiku ja mille mootori maksimumvõimsus on suurem kui 140 kW ning mille lubatud maksimumvõimsuse/täismassi suhe ületab 75 kW/t, võib siiski kasutada ainult kolmandat käiku tingimusel, et sõiduki tagaosa ületab kolmandal käigul joone BB’ suuremal kiirusel kui 61 km/h.5.2.2.4.3.3.1.2. n n [3] [4].Katsetulemuseks on tulemus, mis saadakse maksimaalsele müratasemele vastava ülekandearvu puhul.Ülekandearvust x/n kõrgematele käikudele lülitamine tuleb lõpetada käigul X, mille puhul jõutakse joone BB’ ületamisel viimast korda mootori nimivõimsuse saavutamiseks vajaliku mootori pöörlemiskiiruseni S.Erinevate jõuülekandearvudega (sealhulgas erineva arvu käikudega) sõidukite puhul määratakse asjaolu, kas katsesõiduk esindab antud sõidukitüüpi, kindlaks järgmiselt:- kui maksimaalne müratase saavutatakse ülekandearvude vahemikus x/n–X, loetakse valitud sõiduk antud tüüpi esindavaks sõidukiks,- kui maksimaalne müratase saavutatakse ülekandearvu x/n juures, loetakse valitud sõiduk antud tüüpi esindavaks sõidukiks ainult nende sõidukite osas, mille jõuülekandearv x/n juures on väiksem,- kui maksimaalne müratase saavutatakse ülekandearvu X juures, loetakse valitud sõiduk antud tüüpi esindavaks sõidukiks ainult nende sõidukite osas, mille jõuülekandearv X juures on suurem.5.2.2.4.3.3.2. Käsilülitusvõimalusega automaatkäigukastKatse teostamisel seatakse käiguvalija tootja poolt “tavasõidu” puhul soovitatud asendisse. Madalama käigu tahtliku sisselülitamise võimalused (näiteks gaasipedaali lõpuni allavajutamise teel) peavad olema välistatud.5.2.2.5. Tulemuste tõlgendamine5.2.2.5.1. Võtmaks arvesse mõõtevahendite ebatäpsusi, lahutatakse iga mõõtmistulemuse puhul näidust 1 dB(A).5.2.2.5.2. Mõõtmised loetakse kehtivaks, kui kahe järjestikuse samal pool sõidukit tehtud mõõtmise vaheline erinevus ei ületa 2 dB(A).5.2.2.5.3. Katsetulemuseks on suurim mõõdetud müratase. Kui tulemus ületab kontrollitava sõidukikategooria maksimaalset lubatud mürataset 1 dB(A) võrra, sooritatakse mikrofoni vastavast asendist veel kaks mõõtmist. Mikrofoni kõnealuse asendi puhul saadud neljast mõõtmistulemusest kolm peavad jääma ettenähtud piiridesse.5.2.3. Seisva sõiduki müratase5.2.3.1. Müratase sõidukite lähedusesKasutuselolevate sõidukite hilisema kontrollimise hõlbustamiseks tuleb vastavalt järgmistele nõuetele mõõta mürataset ka heitgaasisüsteemi väljalaskeava läheduses ning märkida mõõtmistulemused III lisas osutatud tunnistuse väljastamiseks koostatavasse katseprotokolli.5.2.3.2. Mõõtevahendid5.2.3.2.1. Akustilised mõõtmisedMõõtmistel tuleb kasutada punkti 5.2.2.2.1 määratluse kohast täppismüramõõturit.5.2.3.2.2. Mootori pöörlemiskiiruse mõõtmineMootori pöörlemiskiirust mõõdetakse tahhomeetri abil, mille täpsus on vähemalt 3 %. Kasutada tuleb muud kui sõiduki enese tahhomeetrit.5.2.3.3. Mõõtmistingimused5.2.3.3.1. Katseplats (joonis 2)Katseplatsina võib kasutada mis tahes ala, kus ei esine märkimisväärseid akustilisi häireid. Eriti sobilikud on betooni, asfaldi või mõne muu kõva materjaliga kaetud tasased pinnad, mis peegeldavad hästi heli; katseid ei tohi teostada tambitud pinnasega pinnal.Katseplats peab olema kujult ristkülik, mille küljed jäävad sõiduki välisservast vähemalt 3 meetri kaugusele. Selle ristküliku piires ei tohi esineda märkimisväärseid takistusi, näiteks inimesi peale vaatleja ja sõidukijuhi. Sõiduk peab asetsema eespool nimetatud ristküliku piirides nii, et mikrofon jääb võimalikest äärekividest vähemalt 1 meetri kaugusele.5.2.3.3.2. IlmastikutingimusedMõõtmisi ei tohi sooritada halbades ilmastikutingimustes. Tuleb tagada, et tuulepuhangud ei mõjutaks tulemusi.5.2.3.3.3. Ümbritsev müraMõõtevahendite näidud, mis tulenevad ümbritsevast mürast ja tuulest, peavad olema vähemalt 10 dB(A) võrra mõõdetavast müratasemest madalamad. Mikrofonile võib paigaldada sobiva tuulevarju tingimusel, et võetakse arvesse selle mõju mikrofoni tundlikkusele.5.2.3.3.4. Sõiduki seisundEnne mõõtmiste alustamist tuleb sõiduki mootor viia normaalsele töötemperatuurile. Kui sõidukile on paigaldatud automaatse käivitusmehhanismiga ventilaator(id), ei tohi seda süsteemi mõõtmiste ajal reguleerida.Mõõtmiste ajal peab käigukang olema vabakäigu asendis.5.2.3.4. Mõõtmismeetod5.2.3.4.1. Mõõtmiste laad ja arvA-korrigeeritud detsibellides (dB(A)) väljendatavat maksimaalset mürataset tuleb mõõta punktis 5.2.3.4.3 määratletud töötamisaja jooksul.Igas mõõtepunktis tuleb teostada vähemalt kolm mõõtmist.5.2.3.4.2. Mikrofoni paigutamine (joonis 2)Mikrofon tuleb paigutada väljalaskeavaga ühele kõrgusele või 0,2 m kõrgusele katseraja pinnast, kui viimane asend on kõrgem. Mikrofoni membraan peab olema suunatud väljalaskeava poole, jäädes sellest 0,5 m kaugusele. Mikrofoni suurima tundlikkuse telg peab olema raja pinnaga paralleelne ja heitgaasi väljumise suunaga määratud vertikaaltasapinna suhtes 45° ± 10° nurga all.Mikrofon tuleb paigutada nimetatud vertikaaltasapinna sellele küljele, kus vahemaa mikrofoni ja sõiduki piirjoonte vahel on võimalikult suur.Kui heitgaasisüsteemil on üle ühe väljalaskeava, mille keskpunktid ei asetse üksteisest kaugemal kui 0,3 m ja mis on ühendatud sama summutiga, tuleb mikrofon suunata sõiduki piirjoontele lähima väljalaskeava poole või raja pinnast kõige kõrgemal asuva väljalaskeava poole. Muudel juhtudel tuleb iga väljalaskeava puhul teostada eraldi mõõtmised, kusjuures katsetulemuseks loetakse registreeritud väärtustest suurim.Vertikaalse väljalaskeavaga sõidukite puhul (nt kaubanduslikud sõidukid) tuleb mikrofon paigutada väljalaskeavaga ühele kõrgusele nii, et see on suunatud ülespoole ja selle telg on vertikaalne. Mikrofon tuleb asetada väljalaskeavale kõige lähemal asuvast sõiduki küljest 0,5 m kaugusele.Kui sõiduki kuju ei võimalda tänu sõiduki osaks olevatele takistustele (nt varuratas, kütusepaak, akuruum) paigutada mikrofoni joonisel 2 näidatud viisil, tuleb mõõtmiste sooritamisel koostada selgelt mikrofoni asukohta näitav joonis. Võimaluse korral peab mikrofon asuma lähimast takistusest enam kui 0,5 m kaugusel ning selle suurima tundlikkuse telg peab olema suunatud väljalaskeava poole asendist, mille puhul eespool nimetatud takistuste varjav mõju on kõige väiksem.5.2.3.4.3. Mootori töötingimusedMootori pöörlemiskiirus peab olema stabiilne, vastates kolmele neljandikule pöörlemiskiirusest S, mille puhul mootor saavutab nimivõimsuse.Kui mootor on saavutanud ühtlase pöörlemiskiiruse, tuleb seguklapp kiiresti algasendisse tagasi seada. Mürataset tuleb mõõta tööperioodi vältel, mis hõlmab lühikest mootori ühtlasel pöörlemiskiirusel töötamise etappi ja kogu aeglustusperioodi, kusjuures katsetulemuseks loetakse müramõõturi suurim näit.5.2.3.5. Tulemused (katseprotokoll)5.2.3.5.1. III lisas osutatud tunnistuse väljastamiseks koostatavas katseprotokollis tuuakse ära kõik asjakohased andmed, eriti need, mida kasutati seisva sõiduki müra mõõtmisel.5.2.3.5.2. Mõõtevahendilt tuleb lugeda lähima täisdetsibellini ümardatud näidud.Arvesse võetakse ainult neid kolme järjestikuse mõõtmise tulemusena saadud väärtusi, mis ei erine üksteisest rohkem kui 2 dB(A) võrra.5.2.3.5.3. Katsetulemuseks loetakse nendest kolmest väärtusest suurim.5.3. Kiulisi materjale sisaldavad heitgaasisüsteemid5.3.1. Summutite konstruktsioonis tohib kiulisi materjale kasutada ainult siis, kui kavandamis- või tootmisetapis võetakse sobilikud meetmed, tagamaks punktis 5.2.2.1 kehtestatud piirmäärade järgimiseks vajalik tõhususe saavutamine maanteeoludes. Sellist summutit peetakse maanteeoludes tõhusaks, kui heitgaasid ei puutu kiuliste materjalidega kokku või kui punktide 5.2.2 ja 5.2.3 nõuete kohaselt katsetatud sõiduki prototüübi summuti on enne mürataseme mõõtmist viidud tavapärasele maanteeoludes kasutamisele vastavasse olekusse. Seda võib teha, kasutades ühte allpool punktides 5.3.1.1, 5.3.1.2 ja 5.3.1.3 kirjeldatud kolmest katsest või eemaldades summutist kiulised materjalid.5.3.1.1. Pidev kasutamine maanteel 10000 km vältel5.3.1.1.1. Umbes poole sellest läbisõidust moodustab linnasõit ja teise poole suurel kiirusel läbitavad pikad vahemaad; pideva kasutamise maanteel võib asendada vastava katserajal testimise programmiga.5.3.1.1.2. Neid kahte kiiruserežiimi tuleb vahetada mitmel korral.5.3.1.1.3. Täismahus katsetamisprogramm peab sisaldama minimaalselt kümmet vähemalt kolme tunni pikkust pausi, võimaldamaks hinnata jahtumise ja võimaliku kondenseerumise mõju.5.3.1.2. Konditsioneerimine katsestendil5.3.1.2.1. Suumuti paigaldatakse standardosi kasutades ja sõidukitootja juhiseid järgides mootori külge, mis on ühendatud dünamomeetriga.5.3.1.2.2. Katse viiakse läbi kuuest kuuetunnisest ajavahemikust koosneva seeriana, kusjuures igale ajavahemikule järgneb vähemalt 12tunnine paus, võimaldamaks hinnata jahtumise ja võimaliku kondenseerumise mõju.5.3.1.2.3. Iga kuuetunnise ajavahemiku vältel töötab mootor järjestikku järgmistes tingimustes:1. viieminutiline etapp tühikäigu pöörlemiskiirusel;2. ühetunnine etapp veerandkoormusel kolmel neljandikul maksimumvõimsusele vastavast pöörlemiskiirusest S;3. ühetunnine etapp poolkoormusel kolmel neljandikul maksimumvõimsusele vastavast pöörlemiskiirusest S;4. kümneminutiline etapp täiskoormusel kolmel neljandikul maksimumvõimsusele vastavast pöörlemiskiirusest S;5. viieteistkümneminutiline etapp poolkoormusel maksimumvõimsusele vastaval pöörlemiskiirusel S;6. kolmekümneminutiline etapp veerandkoormusel maksimumvõimsusele vastaval pöörlemiskiirusel S.Kuue etapi koguvältus: kolm tundi.Iga ajavahemik peab hõlmama kahte eespool nimetatud kuuest etapist koosnevat tsüklit.5.3.1.2.4. Katse vältel ei tohi summutit jahutada sundõhuvooluga, mis simuleerib tavapärast sõiduki ümber tekkivat õhuvoolu. Tootja taotlusel võib summutit siiski jahutada, et mitte ületada maksimumkiirusel liikuva sõiduki summuti sisselaskeava juures mõõdetud temperatuuri.5.3.1.3. Konditsioneerimine pulseerimise teel5.3.1.3.1. Heitgaasisüsteem või selle osad tuleb paigaldada punktis 2.3 osutatud sõidukile või punktis 2.4 osutatud mootori külge. Esimesel juhul tuleb sõiduk paigutada rulldünamomeetrile. Teisel juhul tuleb mootor ühendada dünamomeetriga.Katseseade, mille üksikasjalik skeem on esitatud joonisel 3, paigaldatakse heitgaasisüsteemi väljalaskeavale. Võib kasutada ka muid seadmeid, millega saadakse võrdväärsed tulemused.5.3.1.3.2. Katseseade tuleb reguleerida nii, et kiirventiil kordamööda katkestab ja taastab heitgaasivoolu 2500 tsükli vältel.5.3.1.3.3. Ventiil peab avanema, kui sisselaskeäärikust voolusuunas vähemalt 100 mm kaugusel mõõdetud heitgaasi vasturõhk saavutab väärtuse vahemikus 0,35–0,40 baari. Ventiil peab sulguma siis, kui rõhk ei erine avatud ventiili korral saavutatavast stabiilsest väärtusest rohkem kui 10 % võrra.5.3.1.3.4. Viitlüliti tööintervall seatakse selliselt, et eespool punktis 5.3.1.3.3 sätestatud heitgaasi voolamise nõuded oleksid täidetud.5.3.1.3.5. Mootori pöörlemiskiirus peab olema 75 % pöörlemiskiirusest S, mille puhul mootor saavutab maksimumvõimsuse.5.3.1.3.6. Dünamomeetriga registreeritud võimsus peab olema 50 % täielikult avatud seguklapi puhul saavutatavast võimsusest, mõõdetuna pöörlemiskiirusel, mis võrdub 75 protsendiga maksimumvõimsusele vastavast mootori pöörlemiskiirusest S.5.3.1.3.7. Katse ajal peavad kõik tühjendusavad olema suletud.5.3.1.3.8. Katse kogukestus ei tohi olla pikem kui 48 tundi. Vajadusel tuleb iga tunni järel näha ette üks jahtumisperiood.5.3.2. Juhul kui kohaldatakse EMÜ tüübikinnitust käsitleva direktiivi 70/156/EMÜ artikli 8 lõike 3 sätteid, tuleb kasutada eespool punktis 5.3.1.2 sätestatud katsemeetodit.5.4. Suruõhust tulenev müra5.4.1. MõõtmismeetodMõõtmised viiakse läbi seisva sõidukiga, kasutades joonisel 4 toodud mikrofoni asendeid 2 ja 6. Mõõtmiste käigus registreeritakse kõrgeimad A-korrigeeritud mürataseme väärtused rõhuregulaatori õhutamise ajal ning sõidu- ja seisupidurite kasutamisele järgneva ventileerimise ajal.Müra mõõtmisel töötab mootor rõhuregulaatori õhutamise ajal tühikäigu pöörlemiskiirusel.Ventileerimismüra registreeritakse sõidu- ja seisupidurite kasutamise ajal; enne iga mõõtmist tuleb õhukompressorseadmes tekitada kõrgeim lubatud töörõhk ja seejärel mootor välja lülitada.5.4.2. Tulemuste hindamineMikrofoni igast asendist sooritatakse kaks mõõtmist. Mõõtevahendite ebatäpsuste kompenseerimiseks vähendatakse mõõturi näitu 1 dB(A) võrra ning mõõtmistulemuseks loetakse kõnealune vähendatud väärtus. Tulemused loetakse kehtivaks, kui mõõtmistevaheline erinevus mikrofoni sama asendi puhul ei ületa 2 dB(A).Katsetulemuseks loetakse suurim mõõdetud väärtus. Kui see väärtus ületab mürataseme piirmäära 1 dB(A) võrra, sooritatakse mikrofoni vastavast asendist veel kaks mõõtmist. Sel juhul peavad mikrofoni kõnealuse asendi puhul saadud neljast mõõtmistulemusest kolm vastama mürataseme piirmäärale.5.4.3. PiirväärtusMüratase ei ületa piirmäära 72 dB(A).6. EMÜ TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE6.1. Pliivaba bensiini kasutamiseks ümberehitatud sõidukitüübid6.1.1. Sellise sõidukitüübi tüübikinnitust, mis on ümber ehitatud ja/või mida on kohandatud üksnes eesmärgiga võimaldada direktiivi 85/210/EMÜ sätete kohase pliivaba bensiini kasutamist, laiendatakse juhul, kui tootja tõendab, et ümberehitatud sõiduki müratase ei ületa punktis 5.2.2.1 sätestatud piirväärtusi, ning tüübikinnitust andev asutus selle tõenduse heaks kiidab.6.2. Mis tahes muul eesmärgil ümberehitatud sõidukitüübid6.2.1. Sõidukitüübi tüübikinnitust võib laiendada sõidukitüüpidele, mis erinevad üksteisest III lisas loetletud omaduste poolest, kui tüübikinnitust andva asutuse hinnangul ei avalda ümberehitus tõenäoliselt olulist negatiivset mõju sõiduki müratasemele.7. TOODANGU VASTAVUS7.1. Iga käesoleva direktiivi nõuete kohaselt toodetud sõiduk peab vastama kinnitatud sõidukitüübile ja punkti 5 nõuetele.7.2. Punkti 7.1 nõuete täitmise kontrollimiseks teostatakse piisavat tootmise järelevalvet.7.3. Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:7.3.1. tagama toodete kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;7.3.2. omama ligipääsu kontrollseadmetele, mis on vajalikud iga kinnitatud tüübi nõuetele vastavuse kontrollimiseks;7.3.3. tagama katsetulemuste registreerimise ning lisatud dokumentide kättesaadavuse ajavahemiku jooksul, mis määratakse kindlaks kooskõlas haldusteenistusega;7.3.4. analüüsima iga tüüpi katse tulemusi, et kontrollida tootenäitajaid ning tagada nende ühtlus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi;7.3.5. tagama, et iga tootetüübi puhul viiakse läbi vähemalt V lisa I jaos ettenähtud katsed;7.3.6. tagama, et kui antud tüüpi katse puhul ilmneb mis tahes näidise või katseeksemplari nõuetele mittevastavus, valitakse uued näidised ja katset korratakse. Tuleb astuda kõik vajalikud sammud asjaomase toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks.7.4. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid.7.4.1. Iga kontrolli puhul tuleb väliskontrollijale esitada katseraamatud ja toodangu ülevaatuse andmed.7.4.2. Kontrollija võib pisteliselt valida välja näidised tootja laboratooriumis katsetamiseks. Minimaalse näidiste arvu võib kindlaks määrata vastavalt tootja enese poolt teostatud kontrolli tulemustele.7.4.3. Kui kvaliteeditase osutub ebarahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 7.4.2 kohaldamisel teostatavate katsete kehtivust, peab kontrollija valima välja näidised, mis saadetakse tüübikatsetusi teostanud tehnilisele teenistusele.7.4.4. Pädev asutus võib sooritada mis tahes I lisas ettenähtud katseid.7.4.5. Pädeva asutuse teostatavate kontrollide tavapärane sagedus on kord kahe aasta jooksul. Kui mõne sellise kontrolli ajal registreeritavad tulemused on ebarahuldavad, peab pädev asutus tagama, et astutakse kõik vajalikud sammud toodangu vastavuse võimalikult kiireks taastamiseks.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Kõik vahemaad on antud meetrites+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Mõõtmised teostatakse seisva sõidukiga vastavalt joonisele 4, kasutades kahte mikrofoni asendit sõiduki piirjoontest 7 m kaugusel ja maapinnast 1,2 m kõrgusel.[1] Vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ I lisa punktis 0.4 toodud määratlusele (EÜT L 42, 23.2.1970, lk 16).[2] Seisvat sõidukit katsetatakse eesmärgiga kehtestada kontrollväärtus asutuste jaoks, kes kasutavad seda meetodit kasutuselolevate sõidukite kontrollimiseks.[3] 3 sõidukite puhul, mille mootori võimsus on suurem kui 225 kW.[4] Kui x/n ei ole täisarv, tuleb kasutada sellele lähimat suuremat ülekandearvu.--------------------------------------------------II LISAERALDI SEADMESTIKENA KÄSITLETAVATE HEITGAASISÜSTEEMIDE (VARUHEITGAASISÜSTEEMIDE) EMÜ TÜÜBIKINNITUS0. RAKENDUSALAKäesolevat lisa kohaldatakse M1- ja N1-kategooriasse kuuluvatele ühte või mitut konkreetset tüüpi mootorsõidukitele varuosadena paigaldatavate selliste heitgaasisüsteemide või nende osade tüübikinnituse suhtes, mida direktiivi 70/156/EMÜ artikli 9a tähenduses käsitletakse eraldi seadmestikena.1. MÕISTED1.1. Varuheitgaasisüsteem või selle osa – I lisa punktis 1.2.1 määratletud heitgaasisüsteemi mis tahes osa, mis on ette nähtud sõiduki sellist tüüpi osa asendamiseks varuosana, mis on vastavalt I lisale saanud koos sõidukiga EMÜ tüübikinnituse.2. EMÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE2.1. EMÜ tüübikinnitustaotluse eraldi seadmestikuna käsitletava varuheitgaasisüsteemi või selle osa kohta esitab sõiduki tootja, kõnealuse eraldi seadmestiku tootja või nende volitatud esindaja.2.2. EMÜ tüübikinnitustaotlusele iga varuheitgaasisüsteemi või selle osa tüübi kohta lisatakse allpool nimetatud dokumendid kolmes eksemplaris koos järgmise teabega:2.2.1. — sõidukitüübi/sõidukitüüpide kirjeldus, millele kõnealust süsteemi või selle osi kavatsetakse paigaldada, pidades silmas I lisa punktis 1.1 nimetatud näitajaid. Tuleb ära tuua mootori- ja sõidukitüübi kindlaksmääramist võimaldavad numbrid ja/või tähised,2.2.2. — varuheitgaasisüsteemi kirjeldus koos viitega süsteemi iga osa asukohale teiste osade suhtes ning paigaldusjuhistega,2.2.3. — iga osa üksikasjalikud joonised nende hõlpsaks ülesleidmiseks ja tuvastamiseks ning viide kasutatud materjalidele.Kõnealustel joonistel peab olema ära toodud ka kohustusliku EMÜ tüübikinnitusmärgi jaoks ettenähtud koht.2.3. Asjaomase tehnilise teenistuse nõudel peab taotleja esitama:2.3.1. — selle süsteemi kaks näidist, mille kohta EMÜ tüübikinnitustaotlus on esitatud,2.3.2. — seda tüüpi heitgaasisüsteemi, mis oli EMÜ tüübikinnituse andmise ajal esialgselt sõidukile paigaldatud,2.3.3. — sõiduki, mis esindab sõidukitüüpi, millele süsteemi kavatsetakse paigaldada, ning:- mis vastab liikuva sõiduki mürataseme osas I lisa punktis 5.2.2.1 sätestatud piirmääradele [1] ega ületa tüübikatsetuste ajal registreeritud väärtusi rohkem kui 3 dB(A) võrraja- mis vastab seisva sõiduki mürataseme osas tüübikinnituse käigus registreeritud väärtustele,2.3.4. — eraldi mootori, mis vastab eespool kirjeldatud sõidukitüübile.2.4. Enne tüübikinnituse andmist peab pädev asutus veenduma rahuldava korralduse olemasolus toodangu vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks.3. MÄRGISTUS3.1. Varuheitgaasisüsteemile või selle osadele, välja arvatud kinnitusvahenditele ja torudele, peab olema kantud:3.1.1. — varusüsteemi ja selle osade tootja kaubamärk või kaubanimi,3.1.2. — tootja kaubanduslik kirjeldus,3.1.3. — EMÜ tüübikinnitusnumber.3.2. Märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu ka siis, kui süsteem on sõidukile paigaldatud.4. EMÜ TÜÜBIKINNITUS4.1. Punktis 2.1 määratletud tähenduses käsitatava taotluse heakskiitmisel koostab pädev asutus tunnistuse, mis vastab IV lisas esitatud näidisele. Tüübikinnitusnumbrile peab/peavad eelnema EMÜ tüübikinnituse andnud riigi eraldustäht/eraldustähed.5. SPETSIFIKATSIOONID5.1. Üldnõuded5.1.1. Varuheitgaasisüsteem või selle osad peavad olema kavandatud, ehitatud ja paigaldatavad nii, et tavakasutuse tingimustes ja olenemata neile mõjuda võivast vibratsioonist on tagatud sõiduki vastavus käesoleva direktiivi sätetele.5.1.2. Heitgaasisüsteem ja selle osad peavad olema kavandatud, ehitatud ja paigaldatavad nii, et oleks tagatud nende piisav korrosioonikindlus, võttes arvesse sõiduki kasutamistingimusi.5.2. Müratasemega seotud nõuded5.2.1. Varuheitgaasisüsteemi või selle osa akustilise tõhususe kontrollimisel tuleb kasutada I lisa punktides 5.2.2.4 ja 5.2.3.4 kirjeldatud meetodeid [2].Kui varuheitgaasisüsteem või selle osa on paigaldatud käesoleva lisa punktis 2.3.3 nimetatud sõidukile, peavad kahe meetodi abil (seisva ja liikuva sõiduki puhul) mõõdetud mürataseme väärtused vastama ühele järgmistest tingimustest:5.2.1.1. need ei tohi ületada väärtusi, mis registreeriti kõnealusele sõidukitüübile EMÜ tüübikinnituse andmise ajal;5.2.1.2. need ei tohi ületada punktis 2.3.3 nimetatud sõiduki puhul mõõdetud mürataseme väärtusi, kui sõidukile paigaldatud heitgaasisüsteem on sama tüüpi kui EMÜ tüübikinnituse andmise ajal sellele paigaldatud süsteem.5.3. Sõiduki tööomaduste mõõtmine5.3.1. Varuheitgaasisüsteem või selle osad peavad tagama sõiduki selliste tööomaduste saavutamise, mis on võrreldavad originaalvarustusse kuuluva heitgaasisüsteemi või selle osade kasutamisel saavutatavate tööomadustega.5.3.2. Sõltuvalt tootja valikust tuleb kas varuheitgaasisüsteemi või selle osasid võrrelda originaalvarustusse kuuluva heitgaasisüsteemi või selle osadega, mis peavad samuti olema uued, paigaldades need kordamööda punktis 2.3.3 nimetatud sõidukile.5.3.3. Kõnealune kontrollimine peab toimuma rõhukao mõõtmise teel punktides 5.3.4.1 või 5.3.4.2 sätestatud tingimustel. Varuheitgaasisüsteemi puhul mõõdetud väärtus ei tohi allpool nimetatud tingimuste järgimisel ületada originaalvarustusse kuuluva süsteemi puhul mõõdetud väärtust rohkem kui 25 % võrra.5.3.4. Katsemeetod5.3.4.1. Mootori katsetamise meetodMõõtmiste teostamisel tuleb kasutada punktis 2.3.4 nimetatud mootorit, mis on ühendatud dünamomeetriga.Seguklapp peab olema täielikult avatud ja stendi tuleb reguleerida nii, et saavutatakse mootori nimivõimsusele vastav mootori pöörlemiskiirus S.Vasturõhu mõõtmisel peab rõhumõõtekoht asuma väljalaskekollektorist joonistel 1, 2 ja 3 näidatud kaugusel.5.3.4.2. Sõiduki katsetamise meetodMõõtmiste teostamisel tuleb kasutada punktis 2.3.3 nimetatud sõidukit.Katse tuleb teostada:- maanteelvõi- rulldünamomeetril.Seguklapp peab olema täielikult avatud ja mootorit tuleb koormata nii, et saavutatakse mootori nimivõimsusele vastav mootori pöörlemiskiirus S.Vasturõhu mõõtmisel peab rõhumõõtekoht asuma väljalaskekollektorist joonistel 1, 2 ja 3 näidatud kaugusel.5.4. Kiulisi materjale sisaldavaid heitgaasisüsteeme või nende osi puudutavad lisasättedVaruheitgaasisüsteemide või nende osade konstruktsioonis tohib kiulisi materjale kasutada ainult siis, kui kavandamis- või tootmisetapis võetakse sobilikud meetmed, tagamaks I lisa punktis 5.2.2.1 kehtestatud piirmäärade järgimiseks vajaliku tõhususe saavutamine.Sellist summutisüsteemi peetakse liiklusoludes tõhusaks, kui heitgaasid ei puutu kiuliste materjalidega kokku või kui sõidukile paigaldatud, I lisa punktides 5.2.2 ja 5.2.3 kirjeldatud meetodite kohaselt kontrollitud heitgaasisüsteemi puhul vastab müratase pärast kiuliste materjalide eemaldamist punktis 5.2.1 sätestatud nõuetele.Kui see tingimus ei ole täidetud, tuleb kogu heitgaasisüsteem konditsioneerida. Selleks tuleb kasutada ühte I lisa punktides 5.3.1.1, 5.3.1.2 ja 5.3.1.3 kirjeldatud kolmest meetodist.Pärast konditsioneerimist tuleb mürataset kontrollida eespool punktis 5.2.1 sätestatud viisil.Punktis 5.2.1.2 kirjeldatud menetluse rakendamisel võib EMÜ tüübikinnituse taotleja paluda originaalvarustusse kuuluva heitgaasisüsteemi konditsioneerimist või esitada tühjendatud süsteemi.6. TOODANGU VASTAVUS6.1. Mis tahes varuheitgaasisüsteem või selle osa, mis kannab vastavalt käesolevale direktiivile EMÜ tüübikinnitusnumbrit, peab vastama kinnitatud heitgaasisüsteemi tüübile ja punkti 5 nõuetele.6.2. Punkti 6.1 nõuete täitmise kontrollimiseks teostatakse piisavat tootmise järelevalvet.6.3. Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:6.3.1. tagama toodete kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;6.3.2. omama ligipääsu kontrollseadmetele, mis on vajalikud iga kinnitatud tüübi nõuetele vastavuse kontrollimiseks;6.3.3. tagama katsetulemuste registreerimise ning lisatud dokumentide kättesaadavuse ajavahemiku jooksul, mis määratakse kindlaks kooskõlas haldusteenistusega;6.3.4. analüüsima iga tüüpi katse tulemusi, et kontrollida tootenäitajaid ning tagada nende ühtlus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi;6.3.5. tagama, et iga tootetüübi puhul viiakse läbi vähemalt V lisa II jaos ettenähtud katsed;6.3.6. tagama, et kui antud tüüpi katse puhul ilmneb näidiste või katseeksemplaride nõuetele mittevastavus, valitakse uued näidised ja katset korratakse. Tuleb astuda kõik vajalikud sammud asjaomase toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks.6.4. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid.6.4.1. Iga kontrolli puhul tuleb väliskontrollijale esitada katseraamatud ja toodangu ülevaatuse andmed.6.4.2. Kontrollija võib pisteliselt valida välja näidised tootja laboratooriumis katsetamiseks. Minimaalse näidiste arvu võib kindlaks määrata vastavalt tootja enese poolt teostatud kontrolli tulemustele.6.4.3. Kui kvaliteeditase osutub ebarahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 6.4.2 kohaldamisel teostatavate katsete kehtivust, peab kontrollija valima välja näidised, mis saadetakse tüübikatsetusi teostanud tehnilisele teenistusele.6.4.4. Pädev asutus võib sooritada mis tahes I lisas ettenähtud katseid.6.4.5. Pädeva asutuse teostatavate kontrollide tavapärane sagedus on kord kahe aasta jooksul. Kui mõne sellise kontrolli ajal registreeritavad tulemused on ebarahuldavad, peab pädev asutus tagama, et astutakse kõik vajalikud sammud toodangu vastavuse võimalikult kiireks taastamiseks.+++++ TIFF +++++[1] Vastavalt käesoleva direktiivi selle versiooni sätetele, mida kohaldatakse sõidukite tüübikinnituse suhtes.[2] Vastavalt käesoleva direktiivi selle versiooni sätetele, mida kohaldatakse sõidukite tüübikinnituse suhtes.--------------------------------------------------III LISANÄIDISSuurim formaat: A4 (210 × 297 mm)+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------IV LISANÄIDISSuurim formaat: A4 (210 × 297 mm)+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------V LISATOODANGU VASTAVUSE KONTROLLIMINEI. SÕIDUKID1. ÜldosaKõnealused nõuded on kooskõlas I lisa punktide 7.3.5 ja 7.4.3 kohaselt toodangu vastavuse kontrollimiseks teostatavate katsetega.2. Katsete teostamise kordKatsemeetodid, mõõtevahendid ja tulemuste tõlgendamine on sellised, nagu kirjeldatakse I lisas. Katsetatava(te) sõiduki(te)ga tuleb teostada I lisa punktis 5.2.2.4 kirjeldatud liikuva sõiduki müra mõõtmise katse.3. Näidise valimineTuleb välja valida üks sõiduk. Kui pärast allpool punktis 4.1 osutatud katset ei peeta sõidukit käesoleva direktiivi nõuetele vastavaks, tuleb katseid teostada veel kahe sõidukiga.4. Tulemuste hindamine4.1. Kui punktide 1 ja 2 kohaselt katsetatud sõiduki müratase ei ületa I lisa punktis 5.2.2.1 ettenähtud piirväärtusi rohkem kui 1 dB(A) võrra, käsitletakse sõidukitüüpi käesoleva direktiivi nõuetele vastavana.4.2. Kui punkti 4.1 kohaselt katsetatud sõiduk ei vasta kõnealuses punktis sätestatud nõuetele, tuleb vastavalt punktidele 1 ja 2 katsetada veel kahte sama tüüpi sõidukit.4.3. Kui punktis 4.2 nimetatud teise ja/või kolmanda sõiduki müratase ületab I lisa punktis 5.2.2.1 ettenähtud piirväärtusi rohkem kui 1 dB(A) võrra, käsitletakse sõidukitüüpi käesoleva direktiivi nõuetele mittevastavana ning tootjal tuleb võtta vajalikud meetmed vastavuse taastamiseks.II. VARUHEITGAASISÜSTEEMID1. ÜldosaKõnealused nõuded on kooskõlas II lisa punktide 6.3.5 ja 6.4.3 kohaselt toodangu vastavuse kontrollimiseks teostatavate katsetega.2. Katsete teostamise kordKatsemeetodid, mõõtevahendid ja tulemuste tõlgendamine on sellised, nagu kirjeldatakse II lisas. Katsetatava heitgaasisüsteemi või selle osaga tuleb teostada II lisa punktis 5 kirjeldatud katse.3. Näidise valimineTuleb välja valida üks heitgaasisüsteem või selle osa. Kui pärast punktis 4.1 osutatud katset ei peeta näidist käesoleva direktiivi nõuetele vastavaks, tuleb katseid teostada veel kahe näidisega.4. Tulemuste hindamine4.1. Kui punktide 1 ja 2 kohaselt katsetatud heitgaasisüsteemi või selle osa müratase, mida mõõdeti vastavalt II lisa punktile 5.2, ei ületa kõnealust tüüpi heitgaasisüsteemi või selle osa EMÜ tüübikatsetuste ajal mõõdetud mürataset rohkem kui 1 dB(A) võrra, käsitletakse heitgaasisüsteemi või selle osa tüüpi käesoleva direktiivi nõuetele vastavana.4.2. Kui punkti 4.1 kohaselt katsetatud heitgaasisüsteem või selle osa ei vasta kõnealuses punktis sätestatud nõuetele, tuleb vastavalt punktidele 1 ja 2 eespool katsetada veel kahte sama tüüpi heitgaasisüsteemi või selle osa.4.3. Kui punktis 4.2 nimetatud teise ja/või kolmanda näidise müratase ületab kõnealust tüüpi heitgaasisüsteemi või selle osa EMÜ tüübikatsetuste ajal mõõdetud mürataset rohkem kui 1 dB(A) võrra, käsitletakse heitgaasisüsteemi või selle osa tüüpi käesoleva direktiivi nõuetele mittevastavana ning tootjal tuleb võtta vajalikud meetmed vastavuse taastamiseks.--------------------------------------------------VI LISAKATSERAJA SPETSIFIKATSIOONIDKäesolevas lisas sätestatakse nõuded, mis on seotud rajakatte tehniliste omadustega ja katseraja katte paigaldamisega.1. PINNAKATTE NÕUTAVAD OMADUSEDPinnakatet käsitletakse käesolevale direktiivile vastavana juhul, kui selle tekstuuri ja poorsuse või helineeldumisteguri mõõtmisel leitakse need olevat vastavuses kõigi punktides 1.1–1.4 esitatud nõuetega ning kui asjakohased konstruktsiooninõuded (punkt 2.2) on täidetud.1.1. JääkpoorsusKatseraja katte jääkpoorsus Vc ei tohi ületada 8 %. Mõõtmiste teostamise kord on esitatud punktis 3.1.1.2. HelineeldumistegurJääkpoorsuse nõudele mittevastav pinnakate on vastuvõetav ainult juhul, kui selle helineeldumistegur α ≤ 0,10. Mõõtmiste teostamise kord on esitatud punktis 3.2.Punktide 1.1 ja 1.2 nõuded on täidetud ka juhul, kui mõõdetakse ainult helineeldumistegurit ning ilmneb, et α ≤ 0,10.1.3. Tekstuuri sügavusVastavalt mahumeetodile (vt punkti 3.3) mõõdetud tekstuuri sügavus (TD) on järgmine:TD ≥ 0,4 mm.1.4. Pinnakatte homogeensusTuleb rakendada kõiki võimalikke jõupingutusi, et tagada pinnakatte omaduste võimalikult suur ühtlus kogu katseala ulatuses. See hõlmab tekstuuri ja poorsust, kuid samuti tuleb tähele panna, et kui rullimisprotsessist tulenevalt on rullimise tõhusus ühes kohas suurem kui teises, võib tekstuur olla erinev ja võib esineda ka konarusi põhjustavaid ebatasasusi.1.5. KatsetamisperioodVeendumaks, et pinnakate vastab jätkuvalt käesolevas standardis sätestatud tekstuuri ja poorsuse või heli neeldumise nõuetele, tuleb seda kontrollida perioodiliselt järgmiste ajavahemike tagant:a) jääkpoorsuse või heli neeldumise osas:- uue pinnakatte puhul,- kui pinnakate on uuena nõuetekohane, ei ole täiendav perioodiline katsetamine nõutav.Kui pinnakate ei ole uuena nõuetekohane, võib see saavutada nõuetele vastavuse hiljem, kuna harilikult muutuvad pinnakatted aja jooksul tihedamaks ja kompaktsemaks;b) tekstuuri sügavuse (TD) osas:- uue pinnakatte puhul,- müramõõtmiskatsete alustamisel (NB: mitte varem kui neli nädalat pärast katte paigaldamist),- seejärel iga kaheteistkümne kuu tagant.2. KATSEPINNA KONSTRUKTSIOON2.1. AlaKatseraja kavandamisel on oluline miinimumnõudena tagada, et katseribal liikuvate sõidukite poolt läbitav ala koos ohutuks ja otstarbekaks sõiduks vajaliku sobiva varuga on kaetud ettenähtud katsematerjaliga. Sellest tingituna peab rada olema vähemalt 3 m laiune ning ulatuma pikisuunas kummaski otsas joontest AA ja BB vähemalt 10 m kaugemale. Joonisel 1 on kujutatud sobiliku katseplatsi plaan ja toodud ära minimaalne ala, mis peab olema kaetud nõuetekohase mehaaniliselt paigaldatud ja mehaaniliselt tihendatud katsepinna materjaliga.+++++ TIFF +++++Katseala on kujutatud varjutatud alana2.2. Pinnakatte konstruktsiooninõudedKatseraja pinnakate vastab neljale konstruktsiooninõudele:1. see koosneb tihedast asfaltbetoonist;2. killustikuosade maksimaalne suurus on 8 mm (koos lubatud hälbega 6,3–10 mm);3. kulumiskihi paksus on ≥ 30 mm;4. sideaineks on otsese penetratsiooniga modifitseerimata bituumen.Joonisel 2 on esitatud täitematerjali sorteerimiskõver, mida katseraja pinnakatte paigaldaja võib kasutada juhisena soovitud omaduste saavutamisel. Lisaks on tabelis 3 esitatud mõningad juhised soovitud tekstuuri ja vastupidavuse saavutamiseks. Sorteerimiskõver vastab järgmisele valemile:P (% passing) = 100½kusd = ruudukujulise sõelaava suurus millimeetrites;dmax = 8 mm keskmise väärtuse kõvera puhul;dmax = 10 mm alumise hälbe kõvera puhul;dmax = 6,3 mm ülemise hälbe kõvera puhul.Lisaks ülaltoodule esitatakse järgmised soovitused:- liivafraktsioon (0,063 mm < ruudukujulise sõelaava suurus < 2 mm) sisaldab kuni 55 % looduslikku ja vähemalt 45 % killustikliiva,- alus ja selle alumine kiht tagavad teedeehituse parimatele tavadele vastava stabiilsuse ja tasasuse,- killustik on purustatud (100 % purustatud tahkudega) ja kõrge purunemiskindlusega materjalist,- segus kasutatav killustik on pestud,- pinnale ei lisata täiendavat killustikku,- sõltuvalt riigi kliimatingimustest on sideaine kõvadus PEN-ühikutes väljendatuna 40–60, 60–80 või isegi 80–100. Reeglina tuleb kasutada võimalikult kõva sideainet eeldusel, et see on kooskõlas tavapraktikaga,- segu rullimiseelne temperatuur valitakse selliselt, et järgneva rullimisega saavutatakse nõutav poorsus. Punktides 1.1–1.4 esitatud nõuetele vastavuse tõenäosuse suurendamiseks püütakse vajalikku tihedust saavutada mitte ainult sobiva segamistemperatuuri valikuga, vaid ka sobiva ülesõitude arvu ja tihendussõiduki valikuga.+++++ TIFF +++++Tabel 3Konstruktsioonijuhised| Sihtväärtused | Lubatud hälbed |Segu üldmassist | Täitematerjalimassist |Kivide mass, ruudukujuline sõelaava (SM) > 2 mm | 47,6 % | 50,5 % | ±5 |Liiva mass, 0,063 < SM < 2 mm | 38,0 % | 40,2 % | ±5 |Täiteaine mass, SM < 0,063 mm | 8,8 % | 9,3 % | ±2 |Sideaine (bituumeni) mass | 5,8 % | — | ±0,5 |Killustikuosade maksimaalne suurus | 8 mm | 6,3–10 |Sideaine kõvadus | (vt allpool) | |Lihvitud kivi väärtus (PSV) (vt dokumenti 5 bibliograafialoendis) | > 50 | |Tihedus Marshalli tiheduse suhtes | 98 % | |3. KATSEMEETODID3.1. Jääkpoorsuse mõõtmineKõnealuse mõõtmise sooritamiseks tuleb joonte AA ja BB vahelisel katseala lõigul võtta katserajast vähemalt neljast võrdsete vahemaade järel paiknevast kohast puursüdamikproovid (vt joonis 1). Vältimaks ebaühtlust ja ebatasasusi rattajälgedes, tuleb puursüdamikproovid võtta mitte rattajälgedest endist, vaid nende lähedusest. Rattajälgede lähedusest tuleb võtta (vähemalt) kaks puursüdamikproovi ning rattajälgede ja iga mikrofoni asukoha vahelise lõigu ligikaudsest keskpunktist (vähemalt) üks puursüdamikproov.Kui esineb kahtlusi homogeensusnõudele mittevastavuse osas (vt punkt 1.4), võetakse katseala muudest kohtadest täiendavaid puursüdamikproove.Iga puursüdamikproovi puhul määratakse selle jääkpoorsus. Seejärel arvutatakse välja kõigi proovide jääkpoorsuse keskmine väärtus ja võrreldakse seda punkti 1.1 nõudega. Lisaks sellele ei tohi ühegi puursüdamikproovi poorsus olla üle 10 %.Katseraja pinnakatte paigaldajat teavitatakse probleemidest, mis võivad tuleneda katseala soojendamisest torude või elektrijuhtmetega ning vajadusest võtta sellelt alalt puursüdamikproove. Kõnealuste kütteseadmete kavandamisel tuleb hoolikalt arvestada tulevaste puursüdamikproovide võtmise kohtadega. Soovitavalt nähakse ette mõned umbes 200 × 300 mm suurused alad, mis ei sisalda juhtmeid ega torusid või kus viimased on asetatud piisavalt sügavale, vältimaks nende kahjustamist pinnasekihist puursüdamikproovide võtmisel.3.2. HelineeldumistegurHelineeldumistegurit (vastavalt tavaoludele) mõõdetakse impedantstoru meetodil, kasutades menetlust, mis on sätestatud standardis ISO/DIS 10534: “Akustika – helineeldumisteguri ja impedantsi määramine torumeetodil”.Katsenäidiste osas järgitakse samu nõudeid kui jääkpoorsuse mõõtmisel (vt punkti 3.1).Heli neeldumist mõõdetakse vahemikus 400–800 Hz ja vahemikus 800–1600 Hz (vähemalt kolmandikoktaaviliste ribade kesksagedustel) ning mõlema sagedusala puhul määratakse kindlaks suurimad väärtused. Seejärel leitakse lõpptulemuse saamiseks kõigi südamikproovide puhul mõõdetud suurimate väärtuste keskmine.3.3. Makrotekstuuri mõõtmine mahumeetodilKäesoleva standardi kohaldamisel teostatakse tekstuuri sügavuse mõõtmisi vähemalt kümnes ühtlaste vahemaade järel piki katseriba rattajälgi paiknevas kohas ning saadud keskmist väärtust võrreldakse tekstuuri ettenähtud miinimumsügavusega. Menetluse kirjeldus on toodud ära standardikavandi ISO/DIS 10844 lisas F.4. PIKAAJALINE PÜSIVUS JA KORRASHOID4.1. Vananemise mõjuSarnaselt paljudele teistele teekatetele võib eeldada, et esimese paigaldusjärgse 6–12 kuu jooksul täheldatakse katsepinnal mõõdetud rehvi ja teepinna kontaktist tuleneva müra mõningast suurenemist.Pinnakate saavutab nõutavad omadused mitte varem kui neli nädalat pärast selle paigaldamist. Katsepinna vanuse mõju veokite tekitatavale mürale on üldjuhul väiksem kui sõiduautode tekitatavale mürale.Pinnakatte pikaajaline püsivus on määratud peamiselt selle silendamise ja tihendamisega pinnal liikuvate sõidukite poolt. Pinda tuleb punktis 1.5 ettenähtud viisil perioodiliselt kontrollida.4.2. Pinna korrashoidPinnalt tuleb eemaldada lahtine praht või tolm, mis võib oluliselt vähendada tekstuuri kasulikku sügavust. Talvise kliimaga riikides kasutatakse mõnikord jää sulatamiseks soola. Sool võib pinda müra suurendaval viisil ajutiselt või isegi püsivalt muuta ega ole seepärast soovitatav.4.3. Katseala pinnakatte uuendamineKui katseraja pinnakatet on vaja uuendada, osutub see tavaliselt vajalikuks üksnes sõidukite poolt kasutatava katseriba ulatuses (3 m laiuselt; vt joonis 1), eeldusel et riba ümbritsev katseala vastas jääkpoorsuse ja heli neeldumise mõõtmise ajal asjakohastele nõuetele.5. KATSEPINNA JA SELLEL TEOSTATUD KATSETE DOKUMENTATSIOON5.1. Katsepinna dokumentatsioonKatsepinda kirjeldavas dokumendis esitatakse järgmised andmed:a) katseraja asukoht;b) sideaine liik, sideaine kõvadus, täitematerjali liik, betooni suurim teoreetiline tihedus (GRD), kulumiskihi paksus ja katserajast võetud puursüdamikproovide abil määratud sorteerimiskõver;c) tihendamismeetod (nt teerulli tüüp, teerulli mass, ülesõitude arv);d) segu temperatuur, ümbritseva õhu temperatuur ja tuulekiirus pinnakatte paigaldamise ajal;e) pinnakatte paigaldamise kuupäev ja töö teostaja;f) kõigi katsete või vähemalt viimase katse tulemus, sealhulgas:i) iga südamikproovi jääkpoorsus;ii) poorsuse määramiseks kasutatud puursüdamikproovide võtmise kohad katsealal;iii) iga puursüdamikproovi helineeldumistegur (kui seda mõõdeti). Tuuakse ära nii iga üksiku puursüdamikproovi puhul saadud tulemused igas sagedusalas kui ka üldine keskmine;iv) helineeldumisteguri mõõtmiseks kasutatud puursüdamikproovide võtmise kohad katsealal;v) tekstuuri sügavus koos katsete arvu ja standardhälbega;vi) punktides i ja iii nimetatud katsete eest vastutav asutus ja kasutatud katseseadmete tüüp;vii) katse(te) teostamise kuupäev ja katserajast puursüdamikproovide võtmise kuupäev.5.2. Katsepinnal teostatud sõidukimüra mõõtmise katsete dokumentatsioonSõidukimüra mõõtmise katset/katseid kirjeldavas dokumendis märgitakse ära, kas kõik nõuded olid täidetud või mitte. Dokumendis viidatakse punktis 5.1 nimetatud dokumendile.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv 94/24/EÜ, 8. juuni 1994, millega muudetakse II lisa direktiivis 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31994L0024

Euroopa Liidu Teataja L 164 , 30/06/1994 Lk 0009 - 0014 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0194  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 13 Lk 0194

		Nõukogu direktiiv 94/24/EÜ,8. juuni 1994,millega muudetakse II lisa direktiivis 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohtaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 130s lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [2]vastavalt asutamislepingu artiklis 189c sätestatud menetluselening arvestades, et:nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ (loodusliku linnustiku kaitse kohta) [3] II lisa tuleks muuta, et võtta arvesse uusimaid teadmisi linnustiku seisundi kohta;mitmed liikmesriigid on palunud komisjonil muuta II/2 lisa, et lisada sinna teatud liike, millele varem ei võinud seaduslikult jahti pidada;kõnealuse direktiivi artikli 7 lõike 4 järgi tuleb liikmesriikidel tagada, et jahipidamine järgiks asjaomaste linnuliikide mõistliku kasutamise ja ökoloogiliselt tasakaalustatud piiramise põhimõtteid;olenevalt teatavate liikide geograafilisest levikust ja arvukusest võib neile mõnes riigis jahti pidada või neid paikselt piirata, seega võib teatavad taotlused II/2 lisa täiendamiseks heaks kiita;liigid Limosa limosa, Limosa lapponica ja Numenius arquata tuleks II/2 lisast Itaalia osas välja jätta, et kaitsta ülemaailmselt ohustatud liiki Numenius tenuirostris, kuna eespool nimetatud liigid võib viimasena nimetatud liigiga segi ajada elukommete ja välimuse suure sarnasuse tõttu;jahipidamise lubamine II/2 lisas loetletud liikidele on üksnes võimalus, mida liikmesriigid ise võivad lubada või mitte; seetõttu ei ole liikmesriigid kohustatud nimetatud tegevuseks meetmeid võtma ning kui nad nii otsustavad, võivad nad selle juurde jääda ka pärast käesoleva direktiivi kohaldamise kuupäeva,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 79/409/EMÜ II/2 lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisaga.Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 30. septembriks 1995.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 8. juuni 1994Nõukogu nimeleesistujaE. Papazoi[1] EÜT C 255, 2.10.1992, lk 5.[2] EÜT C 191, 22.7.1991, lk 14.[3] EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 91/244/EMÜ (EÜT L 115, 8.5.1991, lk 41).--------------------------------------------------LISA"ANEXO II/2BILAG II/2ANHANG II/2ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ II/2ANNEX II/2ANNEXE II/2ALLEGATO II/2BIJLAGE II/2ANEXO II/2| Español | Dansk | Deutsch | Eλληνικά | English | Français | Italiano | Nederlands | Português |25.Cygnus olor | Cisne vulgar | Knopsvane | Höckerschwan | Βουβόχυχνος | Mute swan | Cygne tuberculê | Cigno reale | Knobbelzwaan | Cisne-vulgar |26.Anser brachyrhynchus | Ansar piquicorto | Kortnæbbet gås | Kurz-schnabelgans | Βραχυραμ-φμόχηνα | Pink-footed goose | Oie à bec court | Oca zamperose | Kleine rietgans | Ganso-de-bico-curto |27.Anser albifrons | Ansar careto grande | Blisgås | Bläßgans | Ασπρομε-τωπόχηνα | White-fronted goose | Oie rieuse | Oca lombardella | Kolgans | Ganso-grande-de-testa-branca |28.Branta bernicla | Barnacla carinegra | Knortegås | Ringelgans | Δαχτυλιδόχηνα | Brent goose | Bernache cravant | Oca colombaccio | Rotgans | Ganso-de-faces-negras |29.Netta rufina | Pato Colorado | Rødhovedet and | Kolbenente | Ροπαλόπαπια | Red-crested Pochard | Nette rousse | Fistione turco | Krooneend | Pato-de-bico-vermelho |30.Aythya marila | Porrón bastardo | Bjergand | Bergente | Μαριλόπαπια (γχριζόπαπια) | Scaup | Fuligule milouinan | Moretta grigia | Toppereend | Zarro-bastardo |31.Somateria mollissima | Eider | Ederfugl | Eiderente | Πουπουλόπαπια | Eider | Eider à duvet | Edredone | Eidereend | Eider-edredio |32.Clangula hyemalis | Havelda | Havlit | Eisente | Χιονόπαπια | Long-tailed duck | Harelde de Miquelon | Moretta codona | Ijseend | Pato-de-causa -afilada |33.Melanitta nigra | Negrón Común | Sortand | Trauerente | Μαυρόπαπια | Common Scoter | Macreuse noire | Orchetto marino | Zwarte zeeëend | Pato-negro |34.Melanitta fusca | Negrón especulado | Fløjlsand | Samtente | Βελουδόπαπια | Velvet Scoter | Macreuse brune | Orco marino | Grote zeeëend | Pato-fusco |35.Bucephala clangula | Porrón osculado | Hvinand | Schellente | Kουδουνόπαπια | Goldeneye | Garrot à œil d'or | Quattrocchi | Brilduiker | Pato-olho-d'ouro |36.Mergus serrator | Serreta mediana | Toppet skallesluger | Mittelsäger | Λοφοπρίστης | Red-breasted Merganser | Harle huppé | Smergo minore | Middelste zaagbek | Merganso-de-pequeno |37.Mergus merganser | Serreta grande | Stor skallesluger | Gänsesäger | Χηνοπρίοτης | Goosander | Harle bièvre | Smergo maggiore | Grote zaagbek | Merganso-grande |38.Bonasa bonasia | Grévol | Hjerpe | Haselhuhn | Αγριόχοτα | Hazelhen | Gélinotte des bois | Francolino di monte | Hazelhoen | Galinha-do-mato |39.Tetrao tetrix | Gallo lira | Urfugl | Birkhuhn | Λυροπετεινός | Black grouse | Tétras lyre | Fagiano di monte | Korhoen | Galo-lira |40.Tetrao urogallus | Urogallo | Tjur | Auerhuhn | Αργιόχουρχος | Capercaillie | Grand tétras | Gallo cedrone | Auerhoen | Tetraz |41.Alectoris barbara | Perdiz moruna | Berberhøne | Felsenhuhn | Βραχοπέρδιχα | Barbary Partridge | Perdrix gambra | Pernice sarda | Barbarijse patrijs | Perdiz-moura |41a.Alectoris chukar | Perdiz turca | Chukarhøne | Chukarhuhn | Νησπέρδιχα | Chukar | Perdrix chukar | Coturnice orientale | Aziatische stccnpatrijs | Perdiz-chukar |42.Coturnix coturnix | Codorniz | Vagtel | Wachtel | Ορτύχι | Quail | Caille des blés | Quaglia | Kwartel | Codorniz |43.Meleagris gallopavo | Pavo silvestre | Vildkalkun | Wildtruthuhn. | Γάλος (διάνος) | Wild turkey | Dindon sauvage | Tacchino selvatico | Wilde kalkoen | Perú |44.Rallus aquaticus | Rascón | Vandrikse | Wasseralle | Νεροχοτσέλα | Water Rail | Râle d'eau | Porciglione | Waterral | Frango-d'água |45.Gallinula chloropus | Polla de agua | Grønbenet rørhøne | Teichhuhn | Νερόχοτα (νεροπουλάδα) | Moorhen | Poule d'eau | Gallinella d'acqua | Waterhoen | Galinha-d'água |46.Haematopus ostralegus | Ostrero | Strandskade | Austernfischer | Στρειδοφάγος | Oystercatcher | Huîtrier pie | Beccaccia di mare | Scholekster | Ostraceiro |47.Pluvialis apricaria | Chorlito (o pluvial) dorado | Hjejle | Goldregenpfeifer | Βροχοπούλι | Golden Plover | Pluvier doré | Piviere dorato | Goudplevier | Tarambola-dourada |48.Pluvialis squatarola | Chorlito gris | Strandhjejle | Kiebitzregepfeifer | Αργυροπούλι | Grey Plover | Pluvier argenté | Pivieressa | Zilverplevier | Tarambola-cinzenta |49.Vanellus vanellus | Avefría | Vibe | Kiebitz | Καλημάνα | Lapwing | Vanneau huppé | Pavoncella | Kievit | Abibe-comum |50.Calidris canutus | Correlimos gordo | Islandsk ryle | Knutt | Χοντρο-σχαλίδρα | Knot | Bécasseau maubèche | Piovanello maggiore | Kanoetstrandloper | Seixoeira |51.Philomachus pugnax | Combatiente | Brushane | Kampfläufer | Ψευτομαχητής | Ruff | Chevalier combattant | Combattente | Kemphaan | Combatente |52.Limosa limosa | Aguja colinegra | Stor kobbersneppe | Uferschnepfe | Οχθοτούρλι | Black-tailed Godwit | Barge à queue noire | Pittima reale | Grutto | Maçarico-de-bico-direito |53.Limosa lapponica | Aguja colipinta | Lille kobbersneppe | Pfuhlschnepfe | Αχτοτούρλι | Bar-tailed Godwit | Barge rousse | Pittima minore | Rosse grutto | Fuselo |54.Numenius phaeopus | Zarapito trinador | Lille regnspove | Regenbrach- vogel | Σιγλίγουρος | Whimbrel | Courlis corlieu | Chiurlo piccolo | Regenwulp | Maçarico-galego |55.Numenius arquata | Zarapito real | Stor regnspove | Großer Brachvogel | Τουρλίδα | Curlew | Courlis cendré | Chiurlo maggiore | Wulp | Maçarico-real |56.Tringa erythropus | Archibebe oscuro | Sortklire | Dunkelwasserläufer | Μαυρότρυγας | Spotted Redshank | Chevalier arlequin | Totano moro | Zwarte ruiter | Perna-vemelha-escuro |57.Tringa totanus | Archibebe común | Rødben | Rotschenkel | Κοχχινοσχέλης | Redshank | Chevalier gambette | Pettegola | Tureluur | Perna-vemelha-comum |58.Tringa nebularia | Archibebe clam | Kvidklire | Grünschenkel | Πρασινοσχέλης | Greenshank | Chevalier aboyeur | Pantana | Groenpootruiter | Perna-verde-comum |59.Larus ridibundus | Gaviota reidora | Hættemåge | Lachmöwe | Καστανοχεφα-λόγλαρος | Black-headed Gull | Mouette rieuse | Gabbiano comune | Kokmeeuw | Guincho-comum |59a.Larus cachinnans | Gaviota patiamarilla | Middelhavs- måge | Weißkopfmöwe | Μεσογειαχός Ασημόγλαρος | Yellow-legged Gull | Goéland leucophée | Gabbiano reale a zampe gialle | Geelpootmeeuw | Gaivota-argêntea-de-pernas-amarelas |60.Larus canus | Gaviota cana | Stormmåge | Sturmmöwe | Θυελλόγλαρος | Common Gull | Goeland cendré | Gavina | Stormmeeuw | Alcatraz-pardo |61.Larus fuscus | Gaviota sombria | Sildemåge | Heringsmöwe | Μελανόγλαρος | Lesser black- backed Gull | Goéland brun | Gabbiano zafferano | Kleine mantelmeeuw | Gaivota-d'asa-escura |62.Larus argentatus | Gaviota argéntea | Sølvmåge | Silbermöwe | Ασημόγλαρος | Herring Gull | Goéland argenté | Gabbiano reale | Zilvermeeuw | Gaivota-argêntea |63.Larus marinus | Gavión | Svartbag | Mantelmöwe | Γιγαντόγλαρος | Greater black- backed Gull | Goéland marin | Mugnaiaccio | Grote mantelmeeuw | Alcatraz-comum |64.Columba oenas | Paloma zurita | Huldue | Hohltaube | Φασσοπερίοτερο | Stock Dove | Pigeon colombin | Colombella | Holenduif | Pombo-bravo |65.Streptopelia decaocto | Tórtola turca | Tyrkerdue | Türkentaube | Δεχαοχτούρα | Collared Dove | Tourterelle turque | Tortora dal cot- tare orientale | Turkse tortel | Rola-turca |66.Streptopelia turtur | Tórtola común | Turteldue | Turteltaube | Τρυγόνι | Turtle Dove | Tourterelle des bois | Tortora | Tortelduif | Rola-comum |67.Alauda arvensis | Alondra común | Sanglærke | Feldlerche | Σιταρήθρα | Skylark | Alouette des champs | Allodola | Veldleeuwerik | Laverca |68.Turdus merula | Mirlo común | Solsort | Amsel | Κότσυρας | Blackbird | Merle noir | Merlo | Merel | Mirlo-preto |69.Turdus pilaris | Zorzal real | Sjagger | Wacholderdrossel | Κεδρότσιχλα | Fieldfare | Grive litorne | Cesena | Kramsvogel | Tordo-zomal |70.Turdus philomelos | Zorzal común | Sangdrossel | Singdrossel | Τσίχλα | Song Thrush | Grive musicienne | Tordo bottaccio | Zanglijster | Tordo-comum |71.Turdus iliacus | Zorzal malvis o Alirrojo | Vindrossel | Rotdrossel | Κοχχινότσιχλα | Redwing | Grive mauvis | Tordo sassello | Koperwiek | Tordo-ruivo-comum |72.Turdus viscivorus | Zorzal charlo | Misteldrossel | Misteldrossel | Γεραχότσιχλα | Mistle Thrush | Grive draine | Tordela | Grote lijster | Tordela |72b.Sturnus vulgaris | Estornino pinto | Stær | Star | Ψαρόνι | Starling | Étourneau sansonnet | Storno | Spreeuw | Estorninho-malhado |73.Garrulus glandarius | Arrendajo común | Skovskade | Eichelhäher | Κίσσα | Jay | Geai des chênes | Ghiandaia | Vlaamse gaai | Gaio-comum |74.Pica pica | Urraca | Husskade | Elster | Καραχάξα | Magpie | Pie bavarde | Gazza | Ekster | Pega-rabuda |75.Corvus monedula | Grajilla | Allike | Dohle | Κάργια | Jackdaw | Choucas des tours | Taccola | Kauw | Gralha-de-nuca-cinzenta |76.Corvus frugilegus | Graja | Råge | Saatkrähe | Χαδαρόνια | Rock | Corbeau freux | Corvo comune | Rock | Gralha-calva |77.Corvus corone | Corneja | Krage | Aaskrähe | Κουρούνα | Carrion crow | Corneille noire | Cornacchia | Kraai | Gralha-preta |+ =Estados miembros que pueden autorizar, conforme al apartado 3 del artículo 7, la caza de las especies enumeradas.+ =Medlemsstater, som i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, kan give tilladelse til jagt på de anførte arter.+ =Mitgliedstaaten, die nach Artikel 7 Absatz 3 die Bejagung der aufgeführten Arten zulassen können.+ =Κράτη μέλη που δύνανται να επιτρέπουν, σύμφωνα με το άρθρο 7 παράγραφος 3, το κυνήγι των ειδών που απαριθμούνται.+ =Member States which under Article 7 (3) may authorize hunting of the species listed.+ =États membres pouvant autoriser, conformément à l'article 7 paragraphe 3, la chasse des espèces énumérées.+ =Stati membri che possono autorizzare, conformemente all'articolo 7, paragrafo 3, la caccia delle specie elencate.+ =Lid-Staten die overeenkomstig artikel 7, lid 3, toestemming mogen geven tot het jagen op de genoemde soorten.+ =Estados-membros que podem autorizar, nos termos do n.o 3 do artigo 7.o, a caça das espécies enumeradas.| BelgiqueBelgie | Danmark | Deutschland | Ελλάς | Espania | France | Ireland | Italia | Luxembourg | Nederland | Portugal | United Kingdom |25.Cygnus olor | | | + | | | | | | | | | |26.Anser brachyrhynchus | + | + | | | | | + | | | | | + |27.Anser albifrons | + | + | + | + | | + | + | | | + | | + |28.Branta bernicla | | + | + | | | | | | | | | |29.Netta rufina | | | | | + | + | | | | | | |30.Aythya marila | + | + | + | + | | + | + | | | + | | + |31.Somateria mollissima | | + | | | | + | + | | | | | |32.Clangula hyemalis | | + | | | | + | + | | | | | + |33.Melanitta nigra | | + | + | | | + | + | | | | | + |34.Melanitta fusca | | + | + | | | + | + | | | | | + |35.Bucephala clangula | | + | | + | | + | + | | | | | + |36.Mergus serrator | | + | | | | | + | | | | | |37.Mergus merganser | | + | | | | | + | | | | | |38.Bonasa bonasia(Tetrastes bonasia) | | | | | | + | | | | | | |39.Tetrao tetrix(Lyrurus tetrix) | + | | +♂ | | | +♂ | | + | | | | + |40.Tetrao urogallus | | | +♂ | | | +♂ | | + | | | | + |41.Alectoris barbara | | | | | + | | | + | | | | |41a.Alectoris chukar | | | | + | | | | | | | | |42.Coturnix coturnix | | | | + | + | + | | + | | | + | |43.Meleagris gallopavo | | | + | | | | | | | | | |44.Rallus aquaticus | | | | | | + | | + | | | | |45.Gallinula chloropus | + | | | + | | + | | + | | | + | + |46.Haematopus ostralegus | | + | | | | + | | | | | | |47.Pluvialis apricaria | + | + | | + | | + | + | | | + | + | + |48.Pluvialis squatarola | | + | | | | + | | | | | | + |49.Vanellus vanellus | + | + | | + | + | + | + | + | | | | |50.Calidris canutus | | + | | | | + | | | | | | |51.Philomachus pugnax | | | | | | + | | + | | | | |52.Limosa limosa | | + | | | | + | | | | | | |53.Limosa lapponica | | + | | | | + | | | | | | + |54.Numenius phaeopus | | + | | | | + | | | | | | + |55.Numenius arquata | | + | | | | + | + | | | | | + |56.Tringa erythropus | | + | | | | + | | | | | | |57.Tringa totanus | | + | | | | + | | + | | | | + |58.Tringa nebularia | | + | | | | + | | | | | | |59.Larus ridibundus | + | + | + | | + | | | | | | | |59a.Larus cachinnans | | | | | + | | | | | | | |60.Larus canus | | + | + | | | | | | | | | |61.Larus fuscus | | + | + | | | | | | | | | |62.Larus argentatus | + | + | + | | + | | | | | | | |63.Larus marinus | | + | + | | | | | | | | | |64.Columba oenas | | | | + | + | + | | | | | + | |65.Streptopelia decaocto | | + | + | | | + | | | | | | |66.Streptopelia turtur | | | | + | + | + | | + | | | + | |67.Alauda arvensis | | | | + | | + | | + | | | | |68.Turdus merula | | | | + | | + | | + | | | + | |69.Turdus pilaris | | | | + | + | + | | + | | | + | |70.Turdus philomelos | | | | + | + | + | | + | | | + | |71.Turdus iliacus | | | | + | + | + | | + | | | + | |72.Turdus viscivorus | | | | + | + | + | | | | | + | |72b.Sturnus vulgaris | | | | + | + | + | | | | | + | |73.Garrulus glandarius | + | + | + | | | + | | + | + | + | + | + |74.Pica pica | + | + | + | + | + | + | | + | + | + | + | + |75.Corvus monedula | | | | + | + | | | | | + | | + |76.Corvus frugilegus | | | | | | + | | | | | | + |77.Corvus corone | + | + | + | + | + | + | | + | + | + | + | + |"--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 6. märts 1991, millega muudetakse nõukogu direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31991L0244

Euroopa Liidu Teataja L 115 , 08/05/1991 Lk 0041 - 0055 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0078  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 10 Lk 0078

		Nõukogu direktiiv,6. märts 1991,millega muudetakse nõukogu direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta(91/244/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJONvõttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta, [1] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 86/122/EMÜ, [2] eriti selle artikleid 6, 15, 16 ja 17ning arvestades, et:direktiivi 79/409/EMÜ I lisa tuleb muuta, et võtta arvesse värskeimat teavet linnuliikide olukorra kohta;takistamaks ärihuvidel avaldamast võimalikku kahjulikku mõju kasutamismääradele tuleks keelustada alamliikide Anser albifrons flavirostris ja Tetrao tetrix tetrix kasutamine;direktiivi 79/409/EMÜ artikli 6 lõike 3 reguleerimisalasse tuleks tuua liigid ja alamliigid Anser albifrons albifrons, Aythya marila, Melanitta nigra, Anas clypeata, Tetrao tetrix britannicus, Pluvialis apricaria, Lymnocryptes minimus, Gallinago gallinago ning Scolopax rusticola;käesoleva direktiivi sätted on kooskõlas direktiivi 79/409/EMÜ tehnika ja teaduse arenguga kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi nr 79/409/EMÜ I ja III lisa asendatakse käesoleva määruse lisadega.Artikkel 2Liikmesriigid kehtestavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. juuliks 1992. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid kõnealused õigusaktid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 6. märts 1991Komisjoni nimelkomisjoni liigeCarlo Ripa Di Meana[1] EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1.[2] EÜT L 100, 16.4.1986, lk 22.--------------------------------------------------ANEXO IBILAG IANHANG IΠΑΡΑΡΤΗΜΑ IANNEX IANNEXE IALLEGATO IBIJLAGE IANEXO I| Español | Dansk | Deutsch | Ελληνικά | English | Français | Italiano | Nederlands | Português |1. Gavia stellata | Colimbo chico | Rødstrubet lom | Sterntaucher | Κηλιδοβούτι | Red-throated Diver | Plongeon catmarin | Strolaga minore | Roodkeelduiker | Mobêlha-pequena |2. Gavia arctica | Colimbo ártico | Sortstrubet lom | Prachttaucher | Λαμπροβούτι | Black-throated Diver | Plongeon arctique | Strolaga mezzana | Parelduiker | Mobêlha-árctica |3. Gavia immer | Colimbo grande | Islom | Eistaucher | Παγοβούτι | Great Northern Diver | Plongeon imbrin | Strolaga maggiore | IJsduiker | Mobélha-grande |4. Podiceps auritus | Zampullín cuellirrojo | Nordisk lappedykker | Ohrentaucher | Ωτοβουτηχτάρα | Slavonian Grebe | Grèbe esclavon | Svasso cornuto | Kuifduiker | Mergulhão-de-pescoço-castanho |5. Pterodroma madeira | Petrel de Madeira | Madeira blød petrel | Madeirasturmvogel | Θυελλοπούλι της Μαδέρας | Freira | Diablotin de Madère | Berta di Madera | Madeirastormvogel | Freira da Madeira |6. Petrodroma feae | Petrel atlántico | Kanarisk blød petrel | Kapverden-Sturmvogel | Θυελλοπούλι των Desertas | Gon-gon | Diablotin du Cap-Vert | Berta del Capo Verde | Gon-gonstormvogel | Freira do Bugio |7. Bulweria bulwerii | Petrel de Bulwer | Bulwers skråpe | Bulwersturmvogel | Θυελλοπούλι του Bulver | Bulwer's Petrel | Pétrel de Bulwer | Berta di Bulwer | Bulwers stormvogel | Alma-negra |8. Calonectris diomedea | Pardela cenicienta | Kuls skråpe | Gelbschnabelsturmtaucher | Αρτέμις | Cory's Shearwater | Puffin cendré | Berta maggiore | Kuhls pijlstormvogel | Pardela-de-bico-amarelo |9.Puffinus puffinus mauretanicus | Pardela pichoneta balear | Balearisk almindelig skråpe | Schwarzschnabelsturmtaucher (Balearische Unterart) | Μύχος (φυλή Βαλεαρίδων) | Manx Shearwater (Balearic subspecies) | Puffin des Baléares | Berta minore (sottospecie delle Baleari) | Noordse pijlstormvogel (Westmediterrane ondersoort) | Pardela-sombria das Baleares |10. Puffinus assimilis | Pardela chica | Lille skråpe | Kleiner Sturmtaucher | Μικρόμυχος | Little Shearwater | Petit Puffin | Berta minore fosca | Kleine pijlstormvogel | Pardela-pequena |11. Pelagodroma marina | Paíño pechialbo | Fregatstormsvale | Weißgesichtsturmschwalbe | Πελαγοδρόμος | Frigate Petrel | Pétrel frégate | Uccello delle tempeste fregata | Bont stormvogeltje | Calcamar |12. Hydrobates pelagicus | Paíño común | Lille stormsvale | Sturmschwalbe | Πετρίλος | Storm Petrel | Pétrel tempête | Uccello delle tempeste | Stormvogeltje | Painho-de-cauda-quadrada |13.Oceanodroma leucorhoa | Paíño de Leach | Stor stormsvale | Wellenläufer | Κυματοβάτης | Leach's Storm-petrel | Pétrel culblanc | Uccello delle tempeste codaforcuta | Vaal stormvogeltje | Painho-de-cauda-forcada |14. Oceanodroma castro | Paíño de Madeira | Madeirastormsvale | Madeira-Wellenläufer | Κυματοβάτης της Μαδέρας | Madeiran Storm-petrel | Pétrel de Castro | Uccello delle tempeste di Castro | Madeirastormvogeltje | Painho da Madeira |15.Phalacrocorax carbo sinensis | Cormorán grande (continental) | Skarv (kontinental underart) | Kormoran (kontinentale Unterart) | Κορμοράνος (Ηπειρωτική φυλή) | Comorant (cóntinental subspecies) | Grand Cormoran (sous-espèce continentale) | Cormorano (sottospecie continentale) | Aalscholver (continentale ondersoort) | Corvo-marinho-de-faces-brancas (subespécie continental) |16.Phalacrocorax aristotelis desmarestii | Cormorán moñudo (mediterráneo) | Topskarv (Middelhavs underart) | Krähenscharbe (Mittelmeer-Unterart) | Θαλασσοκόρακας | Shag (Mediterranean subspecies) | Cormoran huppé (sous-espèce méditerranéenne | Marangone dal ciuffo (sottospecie del Mediterraneo) | Kuifaalscholver (Middellandse Zee-ondersoort) | Corvo-marinho-de-crista (subespécie mediterrânica) |17.Phalacrocorax pygmeus | Cormorán pigmeo | Dværgskarv | Zwergscharbe | Λαγγόνα | Pygmy Cormorant | Cormoran pygmée | Marangone minore | Dwergaalscholver | Corvo-marinho-pigmeu |18. Pelecanus onocrotalus | Pelícano común | Almindelig pelikan | Rosapelikan | Ροδοπελεκάνος | White Pelican | Pélican blanc | Pellicano | Pelikaan | Pelicano-vulgar |19. Pelecanus crispus | Pelícano ceñudo | Krøltoppet pelikan | Krauskopfpelikan | Αργυροπελεκάνος | Dalmatian Pelican | Pélican frisé | Pellicano riccio | Kroeskoppelikaan | Pelicano-crespo |20. Botaurus stellaris | Avetoro | Rørdrum | Rohrdommel | Τρανομουγκάνα | Bittern | Butor étoilé | Tarabuso | Roerdomp | Abetouro-comum |21. Ixobrychus minutus | Avetorillo común | Dværghejre | Zwergdommel | Νανομουγκάνα | Little Bittern | Blongios nain | Tarabusino | Woudaapje | Garça-pequena |22. Nycticorax nycticorax | Martinete | Nathejre | Nachtreiher | Νυχτοκόρακας | Night Heron | Héron bihoreau | Nitticora | Kwak | Goraz |23. Ardeola ralloides | Garcilla cangrejera | Tophejre | Rallenreiher | Λευκοτσικνιάς | Squacco Heron | Héron crabier | Sgarza ciuffetto | Ralreiger | Papa-ratos |24. Egretta garzetta | Garceta común | Silkehejre | Seidenreiher | Αργυροτσικνιάς | Little Egret | Aigrette garzette | Garzetta | Kleine zilverreiger | Garça-branca-pequena |25. Egretta alba | Garceta grande | Sølvhejre | Silberreiher | Πορφυροτσικνιάς | Great White Egret | Grande Aigrette | Airone bianco maggiore | Grote zilverreiger | Garça-branca-grande |26. Ardea purpurea | Garza imperial | Purpurhejre | Purpurreiher | | Purple Heron | Héron pourpré | Airone rosso | Purperreiger | Garça-vermelha |27. Ciconia nigra | Cigüeña negra | Sort stork | Schwarzstorch | Μαυροπελαργός | Black Stork | Cigogne noire | Cicogna nera | Zwarte ooievaar | Cegonha-preta |28. Ciconia ciconia | Cigüeña común | Hvid stork | Weißstorch | Λευκοπελαργός | White Stork | Cigogne blanche | Cicogna bianca | Ooievaar | Cegonha-branca |--------------------------------------------------ANEXO III/1BILAG III/1ANHANG III/1ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ III/1ANNEX III/1ANNEXE III/1ALLEGATO III/1BIJLAGE III/1ANEXO III/1| Español | Dansk | Deutsch | Ελληνικά | English | Français | Italiano | Nederlands | Português |1. Anas platyrhynchos | Ánade real o azulón | Gråand | Stockente | Πρασινοκέφαλη | Mallard | Canard colvert | Germano reale | Wilde eend | Pato-real |2.Lagopus lagopus scoticus et hibernicus | Lagópodo escandinavo | Grouse | Schottisches Moorschneehuhn | Χιονόκοτα | Red Grouse | Lagopède des saules | Pernice bianca di Scozia | Moerassneunwhoen | Lagópode-escocês |3. Alectoris rufa | Perdiz roja o común | Rødhøne | Rothuhn | Κοκκινοπέρδικα | Red-legged Partridge | Perdrix rouge | Pernice rossa | Rode patrijs | Perdiz-comum |4. Alectoris barbara | Perdiz moruna | Berberhøne | Felsenhuhn | Βραχοπέρδικα | Barbary Partridge | Perdrix de Barbarie | Pernice di Sardegna | Barbarijse patrijs | Perdiz-moura |5. Perdix perdix | Perdiz pardilla | Agerhøne | Rebhuhn | Πέρδικα (πεδινή) | Partridge | Perdrix grise | Starna | Patrijs | Perdiz-cinzenta |6. Phasianus colchicus | Faisán vulgar | Fasan | Fasan | Φασσιανός | Pheasant | Faisan de chasse | Fagiano | Fazant | Faisão |7. Columba palumbus | Paloma torcaz | Ringdue | Ringeltaube | Φάσσα | Wood Pigeon | Pigeon ramier | Colombaccio | Houtduif | Pombo-torcaz |--------------------------------------------------ANEXO III/2BILAG III/2ANHANG III/2ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ III/2ANNEX III/2ANNEXE III/2ALLEGATO III/2BIJLAGE III/2ANEXO III/2| Español | Dansk | Deutsch | Ελληνικά | English | Français | Italiano | Nederlands | Português |8.Anser albifrons albifrons | Ánsar careto grande (raza continental) | Blisgås (kontinental race) | Bläßgans (kontinentaleuropäische Rasse) | Ασπρομετωπόχηνα (ηπειρωτική φυλή) | White-fronted Goose (Continental race) | Oie rieuse (race continentale) | Oca lombardella (razza continentale) | Kolgans (continentale populatie) | Ganso-grande-de-testa-branca (Raça continental) |9. Anser anser | Ánsar común | Grådgås | Graugans | Σταχτόχηνα | Greylag Goose | Oie cendrée | Oca selvatica | Grauwe gans | Ganso-comum-ocidental |10. Anas penelope | Ánade silbón | Pibeand | Pfeifente | Σφυριχτάρι | Wigeon | Canard siffleur | Fischione | Smient | Piadeira |11. Anas crecca | Cerceta | Krikand | Krickente | Κιρκίρι | Teal | Sarcelle d'hiver | Alzavola | Wintertaling | Marrequinho-comum |12. Anas acuta | Ánade rabudo | Spidsand | Spießente | Σουβλόπαπια | Pintail | Canard pilet | Codone | Pijlstaart | Arrabio |13. Anas clypeata | Pato cuchara | Skeand | Löffelente | Χουλιαρόπαπια | Shoveler | Canard souchet | Mestolone | Slobeend | Pato-trombeteiro |14. Aythya ferina | Porrón común | Taffeland | Tafelente | Κυνηγόπαπια | Pochard | Fuligule milouin | Moriglione | Tafeleend | Zarro-comum |15. Aythya fuligula | Porrón moñudo | Troldand | Reiherente | Τσικνόπαπια | Tufted Duck | Fuligule morillon | Moretta | Kuifeend | Zarro-negrinha |16. Aythya marila | Porrón bastardo | Bjergand | Bergente | Μαριλόπαπια | Scaup | Fuligule milouinan | Moretta grigia | Toppereend | Zarro-bastardo |17. Somateria mollissima | Pato de flojel | Edderfugl | Eiderente | Πουπουλόπαπια | Eider | Eider à duvet | Edredone | Eidereend | Elder-edredão |18. Melanitta nigra | Negrón común | Sortand | Trauerente | Μαυρόπαπια | Common Scoter | Macreuse noire | Orchetto marino | Zwarte zeeëend | Pato-negro |19. Lagopus mutus | Perdiz níval | Fjeldrype | Alpenschneehuhn | Βουνοχιονόκοτα | Ptarmigan | Lagopède des Alpes | Pernice bianca | Alpensneeuwhoen | Lagópode-branco |20.Tetrao tetrix britannicus | Gallo lira (población británica) | Urfugl (britisk bestand) | Birkhuhn (britische Population) | Λυροπετεινός (απόθεμα Ηνωμένου Βασιλείου) | Black grouse (British population) | Tétras-lyre (population britannique) | Fagiano di monte (popolazione britannica) | Korhoen (Britse populatie) | Galo-lira (População britânica) |21. Tetrao urogallus | Urogallo | Tjur | Auerhuhn | Αγριόκουρκος | Capercaillie | Grand tétras | Gallo cedrone | Auerhoen | Tetraz |22. Fulica atra | Focha común | Blishøne | Bläßhuhn | Φαλαρίδα | Coot | Foulque macroule | Folaga | Meerkoet | Galeirão-comum |23. Pluvialis apricaria | Chorlito dorado común | Hjejle | Goldregenpfeifer | Βροχοπούλι | Golden Plover | Pluvier doré | Piviere dorato | Goudplevier | Tarambolo-dourado |24.Lymnocryptes minimus | Agachadiza chica | Enkelt-bekassin | Zwergschnepfe | Κουφομπεκάτσινο | Jack Snipe | Bécassine sourde | Frullino | Bokje | Narceja-galega |25. Gallinago gallinago | Agachadiza común | Dobbelt-bekassin | Bekassine | Μπεκατσίνι | Snipe | Bécassine de marais | Beccaccino | Watersnip | Narceja-comum |26. Scolopax rusticola | Chocha perdiz | Skovsneppe | Waldschnepfe | Μπεκάτσα | Woodcock | Bécasse des bois | Beccaccia | Houtsnip | Galinhola |--------------------------------------------------