title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2015/719, 29. aprill 2015, millega muudetakse nõukogu direktiivi 96/53/EÜ, millega kehtestatakse teatavatele ühenduses liikuvatele maanteesõidukitele siseriiklikus ja rahvusvahelises liikluses lubatud maksimaalmõõtmed ning rahvusvahelises liikluses lubatud täismass (EMPs kohaldatav tekst)

text:
                  6.5.2015

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 115/1

            EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2015/719,
      29. aprill 2015,
      millega muudetakse nõukogu direktiivi 96/53/EÜ, millega kehtestatakse teatavatele ühenduses liikuvatele maanteesõidukitele siseriiklikus ja rahvusvahelises liikluses lubatud maksimaalmõõtmed ning rahvusvahelises liikluses lubatud täismass
      (EMPs kohaldatav tekst)
      EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 91,
      võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
      olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
      võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
      olles konsulteerinud Regioonide Komiteega,
      toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Rõhutada tuleb vajadust vähendada kasvuhoonegaaside ja eelkõige süsinikdioksiidi (CO2) heitkogust, parandada liiklusohutust, kohandada asjaomaseid õigusakte tehnoloogia arengu ja muutuvate turuvajadustega ning lihtsustada ühendvedusid, tagades samal ajal moonutusteta konkurentsi ning kaitstes teetaristut.

                  (2)

                  Tehnoloogia areng võimaldab kinnitada sõiduki tagaosale sissetõmmatava või kokkuvolditava aerodünaamilise seadme. Selle tulemusena ületaks maksimaalpikkus aga nõukogu direktiivi 96/53/EÜ (3) kohaselt lubatut. Seepärast on vaja ette näha erand nimetatud maksimaalpikkusest. Käesoleva direktiivi eesmärk on võimaldada selliste seadmete paigaldamist kohe, kui on üle võetud või kohaldatud vajalikud muudatused aerodünaamiliste seadmete tüübikinnituse tehnilistes nõuetes ning kui komisjon on vastu võtnud rakendusaktid, milles sätestatakse selliste seadmete kasutamiseeskirjad.

                  (3)

                  Mootorsõidukite kabiini aerodünaamika parandamine võimaldaks sõidukeid märkimisväärselt energiatõhusamaks muuta, võimaluse korral koostoimes selliste sissetõmmatavate või kokkuvolditavate aerodünaamiliste seadmetega, mis on kinnitatud sõiduki tagaosale. Direktiiviga 96/53/EÜ kehtestatud maksimaalpikkus ei võimalda aga sellist tõhustamist ilma, et väheneks sõidukite kandevõime, mis omakorda ohustaks maanteetranspordi sektori majanduslikku tasakaalu. Sel põhjusel on samuti vaja ette näha erand maksimaalpikkustest. Seda erandit ei tohiks kasutada sõiduki kandevõime suurendamiseks.

                  (4)

                  Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ (4) raamistikule peaksid aerodünaamilised seadmed, mille pikkus ületab 500 mm, ja mootorsõidukid, millel on aerodünaamikat parandavad kabiinid, kui sellised sõidukid ületavad direktiiviga 96/53/EÜ ette nähtud teatud piirmõõtmeid, saama enne turuleviimist tüübikinnituse.

                  (5)

                  Sõidukitele uue kujuga kabiinide paigaldamise võimaldamine aitaks parandada liiklusohutust, sest juhi vaatevälja pimeala (sealhulgas tuuleklaasi all) väheneb, ning peaks aitama päästa paljude vähem kaitstud liiklejate, nagu jalakäijate või jalgratturite elu. Uue kujuga kabiin võimaldaks võtta kasutusele kokkupõrkel löögienergiat absorbeeriva struktuuri. Veelgi enam, kabiini mahu võimalik suurenemine peaks suurendama juhi ohutust ja mugavust. Kui pikemate kabiinide jaoks on välja töötatud täiendatud ohutusnõuded, võib kaaluda, kas neid on asjakohane kohaldada sõidukitele, mille pikkust ei ole lubatud suurendada.

                  (6)

                  Alternatiivsed jõuseadmed hõlmavad hübriidjõuseadmeid, mis mehaanilise liikumapaneva jõu tekitamiseks saavad energiat tarbitavast kütusest ja/või akust või muust elektrilisest või mehaanilisest energia salvestamise seadmest. Nende kasutamine raskeveokite või busside puhul võib kaasa tuua lisamassi, kuid vähendab saastet. Seda lisamassi ei tohiks arvestada sõiduki tegeliku lasti hulka, kuna see halvendaks maanteetranspordisektori majanduslikku olukorda. Lisamass ei tohiks siiski suurendada sõiduki kandevõimet.

                  (7)

                  Tulevaste alternatiivkütusega töötavate sõidukite puhul (mille jõuseadmed on raskemad kui tavakütusega töötavatel sõidukitel) võib samuti olla kasu lisamassi lubamisest. Seetõttu võib need alternatiivkütused lisada käesolevas direktiivis sätestatud alternatiivkütuste loetellu, kui nende kasutamine nõuab lisamassi lubamist.

                  (8)

                  Käesoleva direktiiviga nähakse ette erandid direktiivis 96/53/EÜ sätestatud sõidukite ja liidendsõidukite lubatud täismassist ja maksimaalmõõtmetest. Liikmesriikidel peaks siiski olema võimalik piirata liiklusohutuse või taristu iseloomuga seotud põhjustel teatavate sõidukite liiklust oma teedevõrgu konkreetsetes osades.

                  (9)

                  Konteinervedude valdkonnas kasutatakse üha enam 45-jalaseid konteinereid. Kõnealuseid konteinereid veetakse kõikide transpordiliikidega. Praegu kaasneb aga maanteetranspordi kasutamisega ühendvedude käigus nii liikmesriikide kui ka transpordiettevõtjate jaoks koormav haldusmenetlus; patenteeritud, faasitud nurkadega konteinerite kasutamist takistab aga ülemäärane hind. Kõnealuseid konteinereid vedavate sõidukite lubatud pikkuse suurendamine 15 cm võrra vabastaks veoettevõtjad haldusmenetluse järgimise kohustusest ja lihtsustaks ühendvedude korraldamist, seadmata ohtu muid liiklejaid või taristut ning tekitamata neile kahju. Käesolevas direktiivis esitatud ühendvedude määratlus ei mõjuta nõukogu direktiivi 92/106/EMÜ (5) läbivaatamisel tehtavat tööd.

                  (10)

                  Selleks et edendada veelgi ühendvedude korraldamist ja võtta arvesse kuni 45 jala pikkuse tühja konteineri või vahetusveovahendi massi, tuleks lubada kahe- või kolmeteljelise poolhaagisega kolmeteljeliste mootorsõidukite kasutamist, kui lubatud täismass ei ületa 44 tonni. Ühendvedudes tuleks lubada kasutada kolmeteljelise poolhaagisega kaheteljelisi mootorsõidukeid, millega veetakse kuni 45 jala pikkuseid konteinereid või vahetusveovahendeid, kui lubatud täismass ei ületa 42 tonni.

                  (11)

                  Pärast direktiivi 96/53/EÜ vastuvõtmist on bussireisijate ja nende pagasi keskmine kaal oluliselt suurenenud. Nimetatud direktiiviga kehtestatud kaalupiirangu tõttu on reisijakohtade arv järk-järgult vähenenud. Kehtivate tehniliste nõuete, nagu Euro VI täitmiseks vajalikud seadmed suurendavad veelgi neid kandvate sõidukite massi. Seoses vajadusega edendada energiatõhususe eesmärgil isikliku transpordivahendi asemel ühistransporti, tuleb taastada bussides varasem reisijakohtade arv, võttes arvesse reisijate ja nende pagasi suuremat kaalu. Seda saab teha, kui suurendada kahe teljega busside lubatud täismassi ulatuses, mis ei kahjusta maanteetaristut ega põhjusta selle kiiremat kulumist.

                  (12)

                  Mis tahes konkurentsimoonutuste vältimiseks ja liiklusohutuse tagamiseks peavad liikmesriigid piisaval määral tegelema ülekoormatud sõidukitega seotud rikkumistega.

                  (13)

                  Selleks et tagada moonutamata konkurents ettevõtjate vahel ja tõhustada rikkumiste kindlakstegemist, peaksid liikmesriigid 27. maiks 2021 võtma konkreetseid meetmeid selliste kasutuses olevate sõidukite või liidendsõidukite tuvastamiseks, mis tõenäoliselt ületavad lubatud täismassi ja mida peaks seetõttu kontrollima. Kõnealuseks tuvastamiseks võib kasutada teetaristusse paigaldatud kaalumissüsteeme või sõidukile paigaldatavaid andureid, mis edastavad teabe asjaomastele ametiasutustele kontaktivabalt. Sellised pardaseadmete andmed tuleks teha kättesaadavaks ka juhile. Iga liikmesriik peaks igal aastal viima läbi asjakohase arvu sõidukite massi kontrollimisi. Selliste kontrollimiste arv peaks olema proportsionaalne igal aastal asjaomase liikmesriigi territooriumil kontrollitavate sõidukite koguarvuga.

                  (14)

                  Käesoleva direktiivi järgimise tagamiseks peaksid liikmesriigid kehtestama reeglid käesoleva direktiivi rikkumise eest kohaldatavate karistuste kohta ning tagama nende kohaldamise. Need karistused peaksid olema tõhusad, mittediskrimineerivad, proportsionaalsed ja hoiatavad.

                  (15)

                  Sõidukite või liidendsõidukite massi kontrollimise rahvusvahelisel tasandil tõhusamaks muutmiseks ning kõnealuse kontrollimise sujuva läbiviimise lihtsustamiseks on oluline, et liikmesriikide pädevad asutused vahetaksid teavet. Selline teabevahetus peaks toimuma Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1071/2009 (6) kohaselt määratud kontaktpunkti kaudu.

                  (16)

                  Euroopa Parlamenti ja nõukogu tuleks liikmesriikide pädevate asutuste teostatud maanteeliikluse kontrollidest regulaarselt teavitada. Liikmesriikide esitatud teave võimaldab komisjonil kontrollida, kas veoettevõtjad järgivad käesolevas direktiivis sätestatud reegleid, ja otsustada ka täiendavate sunnimeetmete väljatöötamise vajaduse üle.

                  (17)

                  Selleks et tagada käesoleva direktiivi rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (7).

                  (18)

                  Komisjon ei peaks võtma vastu rakendusakte seoses aerodünaamiliste seadmete kasutustingimustega ega sõidukitele paigaldatud kaalumisseadmete üksikasjalikke spetsifikatsioone, kui käesoleva direktiivi kohaselt asutatud komitee ei esita oma arvamust komisjoni esitatud rakendusakti eelnõu kohta.

                  (19)

                  Käesolevas direktiivis esitatud alternatiivkütuste loetelu ajakohastamiseks tehnoloogia arenguga peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte. On eriti oluline, et komisjon viiks enne delegeeritud õigusaktide vastuvõtmist oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas konsultatsioone liikmesriikide ekspertidega. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

                  (20)

                  Kuna liikmesriigid ei suuda käesoleva direktiivi eesmärke piisavalt saavutada, vaid neid saab nende ulatuse ja toime tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Samas artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

                  (21)

                  Direktiivi 96/53/EÜ tuleks seetõttu vastavalt muuta,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
      Artikkel 1
      Direktiivi 96/53/EÜ muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  Artikli 1 lõike 1 punkt a asendatakse järgmisega:

                              „a)

                              Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ (*) II lisas kindlaks määratud M2- ja M3-kategooria mootorsõidukite ja nende 0-kategooria haagiste ning N2- ja N3-kategooria mootorsõidukite ja nende 03- ja 04-kategooria haagiste mõõtmed.

                     (*)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiv 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv) (ELT L 263, 9.10.2007, lk 1).”"

                  2)

                  Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              esimesse lõiku lisatakse järgmised mõisted:

                                    „—
                                    „alternatiivkütused” – kütused või energiaallikad, mida kasutatakse vähemalt osaliselt transpordi energiavarustuses fossiilsete naftaallikate asemel ja millel on potentsiaali aidata kaasa transpordi CO2-heite vähendamisele ja transpordisektori keskkonnatoime parandamisele, mis on

                                          a)

                                          kõikides elektrisõidukite liikides tarbitav elektrienergia,

                                          b)

                                          vesinik,

                                          c)

                                          maagaas, sealhulgas biometaan, gaasilises olekus (surumaagaas) ja veeldatud olekus (veeldatud maagaas),

                                          d)

                                          veeldatud naftagaas,

                                          e)

                                          mehaaniline energia sõiduki pardal asuvast kütusemahutist/sisseehitatud jõuallikatest, sealhulgas heitsoojus,

                                    —

                                    „alternatiivkütusega töötav sõiduk” –
                                  mootorsõiduk, mis töötab kas täielikult või osaliselt alternatiivkütusega ning mis on saanud direktiivi 2007/46/EÜ raamistiku kohase tüübikinnituse;

                                    —
                                    „ühendvedu” koosneb:

                                          a)

                                          kombineeritud vedudest, mis on määratletud nõukogu direktiivi 92/106/EMÜ (**) artiklis 1 ja mille käigus veetakse ühte või mitut konteinerit või vahetusveovahendit maksimaalpikkusega 45 jalga, või

                                          b)

                                          vedudest, mille käigus veetakse ühte või mitut konteinerit või vahetusveovahendit maksimaalpikkusega 45 jalga ja mille puhul kasutatakse veetransporti, tingimusel et maanteeveo alg- või lõppetapi pikkus liidu territooriumil ei ületa 150 km. Ülalmainitud 150 km vahemaad võib ületada, et jõuda ettenähtud teenuse seisukohast lähima sobiva transporditerminalini järgmistel juhtudel:

                                                      i)

                                                      sõidukite puhul, mis vastavad I lisa punkti 2.2.2 alapunkti a või b sätetele, või

                                                      ii)

                                                      sõidukite puhul, mis vastavad I lisa punkti 2.2.2 alapunkti c või d sätetele, juhul kui asjaomases liikmesriigis on sellised vahemaad lubatud.

                                    Ühendvedude puhul võib lähim teenust osutav sobiv transporditerminal asuda muus liikmesriigis kui see, kus kaup peale või maha laaditi;

                                    —

                                    „ekspedeerija” –
                                  juriidiline või füüsiline isik, kes on märgitud ekspedeerijana veokirjal või võrdväärsel veodokumendil, nagu näiteks põhiveokirjal, ja/või kelle nimel või kelle eest on sõlmitud veoleping veoettevõtjaga.

                                 (**)  Nõukogu 7. detsembri 1992. aasta direktiiv 92/106/EMÜ, millega kehtestatakse ühiseeskirjad kaupade teatavate kombineeritud vedude kohta liikmesriikide vahel (EÜT L 368, 17.12.1992, lk 38).”"
						;

                              b)

                              teises lõigus asendatakse sõnad „direktiivi 70/156/EMÜ” järgmisega:
                              „direktiivi 2007/46/EÜ”.

                  3)

                  Artiklit 4 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõike 4 kolmas ja neljas lõik jäetakse välja;

                              b)

                              lõige 6 jäetakse välja.

                  4)

                  Artikkel 5 asendatakse järgmisega:
                  „Artikkel 5
                  Enne 1. jaanuari 1991 kasutusele võetud ning I lisa punktide 1.6 ja 4.4 spetsifikaatidele mittevastavaid liigendsõidukeid peetakse artikli 3 kohaldamisel nendele spetsifikaatidele vastavateks vaid siis, kui nende kogupikkus ei ületa 15,50 m.”

                  5)

                  Artiklid 8, 8a ja 9 jäetakse välja.

                  6)

                  Lisatakse järgmised artiklid:
                  „Artikkel 8b
                  1.   Lõigetes 2 ja 3 sätestatud nõuetele vastavate ja direktiivi 2007/46/EÜ sätetega kooskõlas olevate aerodünaamiliste seadmetega varustatud sõidukite või liidendsõidukite energiatõhususe parandamiseks võib sõidukite või liidendsõidukite pikkus ületada I lisa punktis 1.1 sätestatud maksimaalpikkust, et võimaldada lisada sellised seadmed sõidukite või liidendsõidukite tagaosale. Selliste seadmetega varustatud sõidukid või liidendsõidukid peavad vastama I lisa punktis 1.5 sätestatule ning maksimaalpikkuse mis tahes ületamisega ei tohi kaasneda nende sõidukite või liidendsõidukite laadimispikkuse suurenemine.
                  2.   Enne turule viimist peavad lõikes 1 osutatud aerodünaamilised seadmed, mille pikkus ületab 500 mm, saama direktiivi 2007/46/EÜ raamistikus sätestatud tüübikinnituse eeskirjade kohase tüübikinnituse.
                  Komisjon hindab 27. maiks 2017 vajadust võtta vastu või muuta kõnealuses raamistikus sätestatud tehnilisi nõudeid aerodünaamiliste seadmete tüübikinnituse kohta, võttes arvesse vajadust tagada liiklusohutus ja ühendvedude ohutus ning eeskätt järgmist:

                              a)

                              seadme vastupidavust ja stabiilsust, et vähendada seadme eraldumise ohtu aja jooksul, sealhulgas ühendvedude ajal;

                              b)

                              muude liiklejate, eeskätt vähem kaitstud liiklejate ohutust, milleks tagatakse muu hulgas gabariitide märgistuse nähtavus aerodünaamiliste seadmete paigaldamisel, kohandatakse kaudse nähtavuse nõudeid ning sõiduki või liidendsõiduki tagumise otsaga kokkupõrke puhul tagatakse, et ei tehta järeleandmisi tagumise allasõidutõkke osas.

                        Sel eesmärgil esitab komisjon asjakohasel juhul seadusandliku ettepaneku vastavate tüübikinnituse eeskirjade muutmiseks direktiivi 2007/46/EÜ raamistikus.
                  3.   Lõikes 1 osutatud aerodünaamilised seadmed peavad vastama järgmistele kasutustingimustele:

                              a)

                              olukorras, kus teiste liiklejate või juhi turvalisus on ohus, peab juht need kokku voltima, sisse tõmbama või eemaldama;

                              b)

                              nende kasutamisel linnade ja linnadevahelisel teetaristul võetakse arvesse nende piirkondade eriomadusi, kus suurim lubatud sõidukiirus on 50 km/h või väiksem ning kus võib suurema tõenäosusega olla vähem kaitstud liiklejaid, ning

                              c)

                              nende kasutamine peab sobima kokku ühendvedudega ja eelkõige ei tohi nad sissetõmmatud/kokkuvolditud asendis ületada maksimaalset lubatud pikkust rohkem kui 20 cm võrra.

                        4.   Komisjon võtab vastu rakendusaktid, milles sätestatakse üksikasjalikud sätted lõike 3 ühetaoliste rakendamistingimuste tagamiseks. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 10i lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
                  5.   Lõiget 1 hakatakse kohaldama kas alates lõikes 2 osutatud õigusaktide vajalike muudatuste ülevõtmise või nende kohaldamise kuupäevast ning vajaduse korral pärast lõikes 4 osutatud rakendusaktide vastuvõtmist.
                  Artikkel 9a
                  1.   Selleks et parandada sõidukite või liidendsõidukite energiatõhusust, eeskätt kabiinide paremate aerodünaamiliste omaduste abil, samuti liiklusohutust, võivad sõidukid ja liidendsõidukid, mis vastavad lõikes 2 sätestatud nõuetele ja mis on kooskõlas direktiiviga 2007/46/EÜ, olla pikemad kui käesoleva direktiivi I lisa punktis 1.1 sätestatud maksimaalpikkus, kui nende kabiin on paremate aerodünaamiliste omadustega, energiatõhusam ja ohutum. Selliste kabiinidega varustatud sõidukid või liidendsõidukid peavad vastama käesoleva direktiivi I lisa punktis 1.5 sätestatule ning maksimaalpikkuse mis tahes ületamisega ei tohi kaasneda nende sõidukite kandevõime suurenemine.
                  2.   Enne turule viimist peavad lõikes 1 osutatud sõidukid saama direktiivi 2007/46/EÜ raamistikus sätestatud tüübikinnituse eeskirjade kohase tüübikinnituse. Komisjon hindab 27. maiks 2017 vajadust töötada välja kõnealuses raamistikus sätestatud tehnilised nõuded selliste kabiinidega varustatud sõidukite tüübikinnitusele, võttes arvesse järgmist:

                              a)

                              sõidukite või liidendsõidukite paremaid aerodünaamilisi omadusi;

                              b)

                              vähem kaitstud liiklejaid ja nende märkamiseks juhile paremate võimaluste loomist eeskätt juhi pimeala vähendamise teel;

                              c)

                              teiste liiklejate kahjude või vigastuste vähendamist kokkupõrke korral;

                              d)

                              juhtide ohutust ja mugavust.

                        Sel eesmärgil esitab komisjon vajaduse korral seadusandliku ettepaneku vastavate tüübikinnituse eeskirjade muutmiseks direktiivi 2007/46/EÜ raamistikus.
                  3.   Lõiget 1 hakatakse kohaldama vastavalt vajadusele kas kolm aastat pärast lõikes 2 osutatud õigusaktide vajalike muudatuste ülevõtmise või nende kohaldamise kuupäeva.”

                  7)

                  Artikkel 10a jäetakse välja.

                  8)

                  Lisatakse järgmised artiklid:
                  „Artikkel 10b
                  Alternatiivkütusega töötava sõiduki lubatud täismass on I lisa punktides 2.3.1, 2.3.2 ja 2.4 sätestatud mass.
                  Alternatiivkütusega töötavad sõidukid peavad vastama ka I lisa punktis 3 sätestatud telgedele langeva lubatud täismassi piirnormidele.
                  Alternatiivkütusega töötavate sõidukite puhul vajalik lisamass määratakse kindlaks kõnealuse sõiduki tüübi kinnitamisel asjaomase tootja poolt esitatavate dokumentide alusel. Nimetatud lisamass tuleb märkida ametlikul tõendil, mida nõutakse kooskõlas artikliga 6.
                  Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 10h vastu delegeeritud õigusakte, et ajakohastada käesoleva direktiivi kohaldamiseks nende artiklis 2 osutatud alternatiivkütuste loetelu, mis eeldavad lisamassi. On eriti oluline, et enne nende delegeeritud õigusaktide vastuvõtmist järgiks komisjon oma tavapärast praktikat ja viiks läbi konsultatsioonid ekspertidega, sealhulgas liikmesriikide ekspertidega.
                  Artikkel 10c
                  Tühje või koormaga 45-jalaseid konteinereid või 45-jalaseid vahetusveovahendeid vedavate sõidukite ja liidendsõidukite maksimaalpikkus võib ületada I lisa punktis 1.1 (kui see on kohaldatav, siis kooskõlas artikli 9a lõikega 1) sätestatud maksimaalpikkust ja punktis 1.6 sätestatud suurimat vahemaad 15 cm võrra, kui asjaomaste konteinerite või vahetusveovahendite maanteevedu on osa ühendveost.
                  Artikkel 10d
                  1.   27. maiks 2021 võtavad liikmesriigid konkreetseid meetmeid selliste kasutuses olevate sõidukite või liidendsõidukite tuvastamiseks, mis on tõenäoliselt ületanud lubatud täismassi ja mida nende pädevad ametiasutused peaks seetõttu kontrollima, et tagada vastavus käesoleva direktiivi nõuetele. Kõnealuseid meetmeid võib võtta maanteetaristule paigaldatud automaatsüsteemi abil või lõike 4 kohaselt sõidukile paigaldatava kaalumisseadmete abil.
                  Liikmesriik ei tohi nõuda sõidukile paigaldatavate kaalumisseadmete paigaldamist nendele sõidukitele või liidendsõidukitele, mis on registreeritud mõnes teises liikmesriigis.
                  Ilma et see piiraks liidu ja siseriikliku õiguse kohaldamist, peavad käesoleva direktiivi rikkumiste kindlakstegemiseks ja karistuste määramiseks kasutatavad automaatsüsteemid olema sertifitseeritud. Kui automaatsüsteeme kasutatakse üksnes tuvastamise eesmärgil, ei ole nende sertifitseerimine nõutav.
                  2.   Iga liikmesriik viib iga kalendriaasta jooksul läbi sobiva arvu kasutuses olevate sõidukite ja liidendsõidukite massi kontrolle; kontrollide arv peab olema proportsionaalne igal aastal liikmesriigi territooriumil kontrollitavate sõidukite koguarvuga.
                  3.   Liikmesriigid tagavad kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1071/2009 (1) artikliga 18, et pädevad asutused vahetavad teavet käesoleva artikliga seotud rikkumiste ja karistuste kohta.
                  4.   Lõikes 1 osutatud sõidukitele paigaldatavad kaalumisseadmed peavad olema täpsed ja usaldusväärsed, täielikult koostalitlusvõimelised ning ühilduvad kõikide sõidukitüüpidega.
                  5.   Komisjon võtab 27. maiks 2016 vastu rakendusaktid, millega nähakse ette üksikasjalikud sätted lõikes 4 sätestatud koostalitlusvõimet ja ühildumist käsitlevate reeglite ühetaoliste rakendamistingimuste tagamiseks.
                  Koostalitlusvõime tagamiseks võimaldavad need üksikasjalikud sätted edastada igal ajahetkel mõõtmistulemusi liikuvalt sõidukilt nii pädevatele asutustele kui ka selle juhile. Teabevahetus toimub liidese kaudu, mis on määratletud standarditega CEN DSRC EN 12253, EN 12795, EN 12834, EN 13372 ja ISO 14906. Lisaks tagab niisugune teabevahetus selle, et liikmesriikide pädevad asutused saavad samal viisil hoida ühendust ja vahetada teavet mis tahes liikmesriigis registreeritud ja sõidukile paigaldatavaid kaalumisseadmeid kasutavate sõidukite ja liidendsõidukitega.
                  Selleks et tagada koostalitlusvõime kõikide sõidukitüüpidega, on mootorsõidukitele paigaldatud süsteem võimeline võtma vastu ja töötlema andmeid mootorsõiduki külge kinnitatud mis tahes liiki haagiselt või poolhaagiselt.
                  Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 10i lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
                  Artikkel 10e
                  Liikmesriigid võtavad vastu käesoleva direktiivi rikkumise eest kohaldatavaid karistusi käsitlevad eeskirjad ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende täitmise tagamiseks. Karistused peavad olema tõhusad, mittediskrimineerivad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teavitavad eeskirjadest komisjoni.
                  Artikkel 10f
                  1.   Liikmesriigid sätestavad konteinerite ja vahetusveovahendite veoks eeskirjad, milles nõutakse järgmist:

                              a)

                              ekspedeerija peab esitama veoettevõtjale, kellele ta usaldab konteineri või vahetusveovahendi veo, tõendi veetava konteineri või vahetusveovahendi massi kohta ning

                              b)

                              veoettevõtja peab tagama juurdepääsu ekspedeerija esitatud kõikidele asjakohastele dokumentidele.

                        2.   Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad nii ekspedeerija kui ka veoettevõtja vastutuse kohta, mida kohaldatakse juhtudel, kui lõikes 1 osutatud teave puudub või on vale ning sõiduk või liidendsõiduk on üle koormatud.
                  Artikkel 10g
                  Liikmesriigid esitavad iga kahe aasta järel ning hiljemalt asjaomasele kaheaastasele perioodile järgneva aasta 30. septembriks komisjonile vajaliku teabe

                              a)

                              kahe eelneva kalendriaasta jooksul teostatud kontrollide arvu kohta ja

                              b)

                              tuvastatud ülekoormusega sõidukite või liidendsõidukite arvu kohta.

                        See teave võib moodustada osa Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 561/2006 (2) artikli 17 alusel esitatavast teabest.
                  Komisjon analüüsib käesoleva artikli alusel saadud teavet ning lisab sellise analüüsi määruse (EÜ) nr 561/2006 alusel Euroopa Parlamendile ja nõukogule edastatavale aruandele.
                  Artikkel 10h
                  1.   Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
                  2.   Artiklis 10b osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 26. maist 2015. Komisjon koostab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase ajavahemiku lõppu. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppu.
                  3.   Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 10b osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
                  4.   Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
                  5.   Artikli 10b alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on mõlemad enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
                  Artikkel 10i
                  1.   Komisjoni abistab maanteeveokomitee, millele on osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 165/2014 (3) artiklis 42. Nimetatud komitee on komitee Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 182/2011 (4) tähenduses.
                  2.   Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
                  3.   Kui komitee arvamust ei esita, ei võta komisjon rakendusakti eelnõu vastu ja kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõike 4 kolmandat lõiku.
                  Artikkel 10j
                  8. maiks 2020 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule vajaduse korral aruande, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2015/719 (5) käesolevasse direktiivi tehtud muudatuste rakendamist ja milles võetakse muu hulgas arvesse teatavate turusegmentide eriomadusi. Nimetatud aruande põhjal teeb komisjon vajaduse korral seadusandliku ettepaneku, lisades sellele nõuetekohaselt mõjuhinnangu. Aruanne tehakse kättesaadavaks vähemalt kuus kuud enne mis tahes seadusandliku ettepaneku esitamist.

                     (1)

                              (1)*

                              Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1071/2009, millega kehtestatakse ühiseeskirjad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimuste kohta ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 96/26/EÜ (ELT L 300, 14.11.2009, lk 51).

                     (2)

                              (2)*

                              Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist ja millega muudetakse nõukogu määrusi (EMÜ) nr 3821/85 ja (EÜ) nr 2135/98 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 3820/85 (ELT L 102, 11.4.2006, lk 1).

                     (3)

                              (3)*

                              Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. veebruari 2014. aasta määrus (EL) nr 165/2014 autovedudel kasutatavate sõidumeerikute kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 3821/85 autovedudel kasutatavate sõidumeerikute kohta ning muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist (ELT L 60, 28.2.2014, lk 1).

                     (4)

                              (4)*

                              Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).

                     (5)

                              (5)*

                              Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2015. aasta direktiiv (EL) 2015/719 millega muudetakse nõukogu direktiivi 96/53/EÜ, millega kehtestatakse teatavatele ühenduses liikuvatele maanteesõidukitele siseriiklikus ja rahvusvahelises liikluses lubatud maksimaalmõõtmed ning rahvusvahelises liikluses lubatud täismass (ELT L 115, 6.5.2015, lk 1).”

                  9)

                  I lisa muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              punkti 1.2 alapunkt a asendatakse järgmisega:

                                          „a)

                                          kõik sõidukid, välja arvatud alapunktis b osutatud sõidukid: 2,55 m”

                                    ;

                              b)

                              punkti 1.2 alapunkt b asendatakse järgmisega:

                                          „b)

                                          konditsioneeritud sõidukite või sõidukite veetavate konditsioneeritud konteinerite või vahetusveovahendite pealisehitised: 2,60 m”

                                    ;

                              c)

                              punkti 2.2.2 alapunkt c asendatakse järgmisega:

                                          „c)

                                          kolmeteljelise poolhaagisega kaheteljeline mootorsõiduk, kui sellega veetakse ühendveo käigus ühte või mitut konteinerit või vahetusveovahendit maksimaalpikkusega 45 jalga: 42 tonni”

                                    ;

                              d)

                              punkti 2.2.2 lisatakse järgmine alapunkt:

                                          „d)

                                          kahe- või kolmeteljelise poolhaagisega kolmeteljeline mootorsõiduk, kui sellega veetakse ühendveo käigus ühte või mitut konteinerit või vahetusveovahendit maksimaalpikkusega 45 jalga: 44 tonni”

                                    ;

                              e)

                              punkt 2.3.1 asendatakse järgmisega:

                                          „2.3.1

                                          Kaheteljelised mootorsõidukid, välja arvatud bussid: 18 tonni
                                          Kaheteljelised alternatiivkütusega töötavad mootorsõidukid, välja arvatud bussid: 18-tonnist lubatud täismassi suurendatakse alternatiivkütuse tehnoloogia puhul vajaliku lisamassi võrra maksimaalselt ühe tonni ulatuses
                                          Kaheteljelised bussid: 19,5 tonni”

                                    ;

                              f)

                              punkt 2.3.2 asendatakse järgmisega:

                                          „2.3.2

                                          Kolmeteljelised mootorsõidukid: 25 tonni või 26 tonni, kui veoteljel on topeltrehvid ja õhkvedrustus või liidus samaväärseks peetav II lisas kindlaksmääratud vedrustus või kui igal veoteljel on topeltrehvid ja igale teljele langev täismass ei ületa 9,5 tonni
                                          Kolmeteljelised alternatiivkütusega töötavad mootorsõidukid: 25-tonnist või 26-tonnist lubatud täismassi suurendatakse alternatiivkütuse tehnoloogia puhul vajaliku lisamassi võrra maksimaalselt ühe tonni ulatuses (kui igal veoteljel on topeltrehvid ja õhkvedrustus või liidus samaväärseks peetav II lisas kindlaksmääratud vedrustus või kui igal veoteljel on topeltrehvid ja igale teljele langev täismass ei ületa 9,5 tonni)”

                                    ;

                              g)

                              punkt 2.4 asendatakse järgmisega:

                                          „2.4

                                          Kolmeteljelised liigendbussid: 28 tonni
                                          Alternatiivkütusega töötavad kolmeteljelised liigendbussid: 28-tonnist lubatud täismassi suurendatakse alternatiivkütuse tehnoloogia puhul vajaliku lisamassi võrra maksimaalselt ühe tonni ulatuses”

                                    .

            Artikkel 2
      1.   Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 7. maiks 2017. Nad teavitavad komisjoni sellest viivitamata.
      Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
      2.   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
      Artikkel 3
      Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
      Artikkel 4
      Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

         Strasbourg, 29. aprill 2015

               Euroopa Parlamendi nimel

               president

            M. SCHULZ

               Nõukogu nimel

               eesistuja

            Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

         (1)  ELT C 327, 12.11.2013, lk 133.

         (2)  Euroopa Parlamendi 15. aprilli 2014. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 16. oktoobri 2014. aasta esimese lugemise seisukoht (ELT C 40, 5.2.2015, lk 1). Euroopa Parlamendi 10. märtsi 2015. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ning nõukogu 20. aprilli 2015. aasta otsus.

         (3)  Nõukogu 25. juuli 1996. aasta direktiiv 96/53/EÜ, millega kehtestatakse teatavatele ühenduses liikuvatele maanteesõidukitele siseriiklikus ja rahvusvahelises liikluses lubatud maksimaalmõõtmed ning rahvusvahelises liikluses lubatud täismass (EÜT L 235, 17.9.1996, lk 59).

         (4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiv 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv) (ELT L 263, 9.10.2007, lk 1).

         (5)  Nõukogu 7. detsembri 1992. aasta direktiiv 92/106/EMÜ, millega kehtestatakse ühiseeskirjad kaupade teatavate kombineeritud vedude kohta liikmesriikide vahel (EÜT L 368, 17.12.1992, lk 38).

         (6)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1071/2009, millega kehtestatakse ühiseeskirjad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimuste kohta ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 96/26/EÜ (ELT L 300, 14.11.2009, lk 51).

         (7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13).


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/37/EÜ, 5. juuni 2001, tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta

text:
Avis juridique important

|

32001L0037

Official Journal L 194 , 18/07/2001 P. 0026 - 0035

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2001/37/EÜ,5. juuni 2001,tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohtaEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 95 ja 133,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust,[2]võttes arvesse regioonide komitee arvamust,[3]toimides asutamislepingu[4] artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt vastavalt lepituskomisjonis 5. aprillil 2001 heakskiidetud ühistekstilening arvestades järgmist:(1) Nõukogu 13. novembri 1989. aasta direktiivi 89/622/EMÜ (tubakatoodete märgistamist ja suukaudseks kasutamiseks mõeldud teatavat liiki tubaka turustamise keelustamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta)[5] on direktiiviga 92/41/EMÜ[6] oluliselt muudetud. Kõnealusesse direktiivi ja nõukogu 17. mai 1990. aasta direktiivi 90/239/EMÜ (sigarettide maksimaalset tõrvasisaldust käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta)[7] tuleb teha täiendavaid muudatusi, seepärast tuleks kõnealused direktiivid selguse huvides uuesti sõnastada.(2) Tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevates liikmesriikide õigus- ja haldusnormides on endiselt olulisi erinevusi, mis takistavad siseturu toimimist.(3) Kõnealuste tõkete kõrvaldamiseks tuleks tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevad liikmesriikide eeskirjad ühtlustada, jättes liikmesriikidele võimaluse kehtestada teatavatel tingimustel nõuded, mida nad peavad vajalikuks inimeste tervise kaitse tagamiseks.(4) Asutamislepingu artikli 95 lõike 3 kohaselt tuleks aluseks võtta ohutusel, tervise- ja keskkonnakaitsel põhinev kaitstuse kõrge tase, võttes eelkõige arvesse kõiki teaduslikele faktidele tuginevaid uusi suundumusi; tubaka eriti kahjulikku toimet silmas pidades tuleks selles kontekstis pidada esmatähtsaks tervisekaitset.(5) Direktiivis 90/239/EMÜ on kehtestatud liikmesriikides turustatavate sigarettide tõrvasisalduse piirnormid, mida kohaldatakse alates 31. detsembrist 1992. Kuna tõrv on kantserogeenne, tuleb sigarettide tõrvasisaldust veelgi vähendada.(6) Direktiivis 89/622/EMÜ on sätestatud kõikide tubakatoodete tarbijapakendile kantav üldhoiatus ja eraldi lisahoiatused sigarettide kohta ning alates 1992. aastast laiendati kõnealust lisahoiatuste nõuet teistele tubakatoodetele.(7) Mitmed liikmesriigid on teatanud, et kui meetmeid sigarettide maksimaalse süsinikmonooksiidi sisalduse kohta ei võeta vastu ühenduse tasandil, võtavad nad kõnealused meetmed vastu siseriiklikul tasandil. Erinevused süsinikmonooksiidi käsitlevates eeskirjades võivad tekitada kaubandustõkkeid ja takistada siseturu tõrgeteta toimimist. Lisaks sellele on ilmnenud, et sigarettide suitsetamisel eraldub süsinikmonooksiidi koguseid, mis on ohtlikud inimeste tervisele ja võivad aidata kaasa südamehaiguste ja muude tervisekahjustuste tekkimisele.(8) Reguleeriva raamistiku muutmisel tuleb hinnata tõenditel põhinevaid nõudeid tubakatoodete suhtes, mis on kavandatud "vähem ohtlikena" ja/või mida turustatakse sellisena või mille puhul tootjad väidavad, et tubakatooted on vähem kahjulikud.(9) Sigarettide maksimaalset nikotiinisisaldust käsitlevates liikmesriikide õigus- ja haldusnormides on erinevusi. Need erinevused võivad tekitada kaubandustõkkeid ning takistada siseturu tõrgeteta toimimist. Liikmesriigid ja teaduslikud usaldusasutused on tõstatanud rahva tervisega seotud eriprobleemid valdkonnas, mille suhtes varem on juba kohaldatud ühtlustamismeetmeid, ja komisjon on nende probleemidega tutvunud.(10) Kõnealuste takistuste kõrvaldamiseks tuleks sigarettide vabasse ringlusse lubamise, turustamise ja tootmise suhtes kohaldada ühiseeskirju, mis käsitlevad lisaks tõrvasisaldusele ka nikotiini ja süsinikmonooksiidi piirnorme.(11) Käesolev direktiiv avaldab samuti mõju Euroopa Ühendusest eksporditavatele tubakatoodetele. Ekspordikord on osa ühisest kaubanduspoliitikast. Asutamislepingu artikli 152 lõike 1 ja Euroopa Ühenduste Kohtu pretsedendiõiguse kohaselt peavad tervishoiunõuded olema ühenduse muu poliitika koostisosa. Tuleb võtta vastu eeskirjad, millega tagatakse, et siseturgu käsitlevate sätete mõju ei kahjustataks.(12) Käesoleva direktiivi sätted ei piira geneetiliselt muundatud organismide kasutamist ja märgistamist käsitleva ühenduse õiguse kohaldamist.(13) Rahvusvaheliselt kohaldatavad tubakatoodete standardid on üheks teemaks läbirääkimistel, mis peetakse Maailma Tervishoiuorganisatsiooni tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva raamkonventsiooni koostamiseks.(14) Sigarettide tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisalduse mõõtmisel tuleks viidata ISO-standarditele 4387, 10315 ja 8454, mis on ainukesed rahvusvaheliselt tunnustatud standardid; hilisem uurimistöö ja tehnoloogiline areng, millele tuleb kaasa aidata, peaksid võimaldama töötada välja ja kasutada täpsemaid ja usaldusväärsemaid sigarettides sisalduvate ainete mõõtmismeetodeid ning arendada mõõtmismeetodeid muude tubakatoodete jaoks.(15) Muude koostisosade kui tõrva, nikotiini ja süsinikmonooksiidi sisalduse kvantifitseerimiseks ja hindamiseks sigaretisuitsus puuduvad rahvusvaheliselt kokkulepitud standardid või testid. Seepärast tuleks luua kord kõnealuste standardite väljatöötamiseks koostöös Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooniga.(16) Sotsiaalmajanduslikke eriprobleeme silmas pidades tehti direktiivis 90/239/EMÜ Kreekale erand tõrvasisalduse piirnormide rakendamise tähtaja osas. Tuleks säilitada võimalus kõnealuse erandi kohaldamiseks sätestatud ajavahemiku jooksul.(17) Tõrva, nikotiini ja süsinikmonooksiidi piirnormide kohaldamine eksporditud sigarettide suhtes peaks toimuma üleminekukorra kohaselt, et anda rohkem aega tehnospetsifikaadi muutmiseks ja rahvusvaheliselt kokkulepitud standardite kehtestamiseks.(18) Samuti tuleks üleminekuaeg ette näha seoses muude käesoleva direktiivi sätetega, et võimaldada teha tootmises vajalikke muudatusi ja müüa eriti muude toodete kui sigarettide varusid. Käesolevas direktiivis sisalduvate märgistamist käsitlevate sätete kasutuselevõtmise hõlbustamiseks tuleks lubada kasutada eemaldamatuid etikette.(19) Hoiatuste ja tootes sisalduvate ainete koguste märkimine on liikmesriigiti endiselt erinev. Sellest tulenevalt võivad tarbijad olla ühes liikmesriigis tubakatoodete ohtlikkusest paremini teavitatud kui teises liikmesriigis. Sellised erinevused ei ole vastuvõetavad ning need võivad tekitada kaubandustõkkeid ja takistada tubakatoodete siseturu toimimist, mistõttu tuleks kõnealused erinevused kaotada. Selleks tuleb olemasolevaid õigusakte tõhustada ja teha selgemaks, tagades samas tervisekaitse kõrge taseme.(20) Tuleks sätestada tubakatoodete partiide märgistamine nii, et kõnealuseid tooteid oleks võimalik käesoleva direktiivi järgimise kontrollimiseks jälgida.(21) Aktiivse ja passiivse tubakatarbimise otseseid ja kaudseid sotsiaalmajanduslikke kulusid tuleks korrapäraselt hinnata ja need tuleks teha ühenduse asjakohaste programmide kontekstis üldsusele kättesaadavaks.(22) Tubakatoodete valmistamisel kasutatavate koostisosade ja lisaainete osas on olukord liikmesriigiti erinev. Osades liikmesriikides ei ole kõnealuseid aineid käsitlevaid õigusakte ega vabatahtlikke kokkuleppeid. Mitmed liikmesriigid, kus kõnealused õigusaktid või vabatahtlikud kokkulepped on olemas, ei saa tubakatoojatelt tootemargi kohast teavet konkreetsetes tubakatoodetes sisalduvate koostisosade ja lisaainete koguste kohta. Suurema läbipaistvuse saavutamiseks tuleks alustada kõnealuses valdkonnas kohaldatavate meetmete ühtlustamist.(23) Teabe ja toksikoloogiliste andmete nappus ei võimalda liikmesriikide asjakohastel asutustel usaldusväärselt hinnata tubakatoodete toksilisust ja nende ohtlikkust tarbija tervisele. See on vastuolus ühenduse kohustusega tagada inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse.(24) Liikmesriikidel peaks olema võimalik võtta vastu tubakatooteid käsitlevaid rangemaid eeskirju, mida nad peavad inimeste tervise kaitsmiseks vajalikuks, seni kuni need ei piira käesoleva direktiivi kohaldamist ja kui asutamislepingu sätetest ei tulene teisiti.(25) Kuni artiklis 12 nimetatud ühise koostisosade loetelu kehtestamiseni võivad liikmesriigid näha ette selliste koostisosade keelustamise, mis suurendavad tubakatoodete sõltuvusttekitavaid omadusi, kuna selliste koostisosade kasutamine võib kahjustada käesolevas direktiivis sätestatud nikotiini piirnormide rakendamist.(26) On ilmnenud, et tubakatooted sisaldavad ja nende kasutamisel eraldub palju mürkaineid ja kantserogeene, mis on põlemisel ohtlikud inimese tervisele. Viimastel aastatel on samuti selgunud, et passiivne suitsetamine on ohtlik eelkõige sündimata lastele ja imikutele ning et see võib põhjustada või süvendada suitsu sissehingavatel inimestel hingamisteede probleeme. Lisaks sellele on ühenduses 80 % uutest suitsetajatest alla 18-aastased. Tuleks tagada kõnealuseid tooteid käsitleva teabe võimalikult suur läbipaistvus ning samas tagada, et võetakse asjakohaselt arvesse tubakatootjate intellektuaalse omandiga seotud õigust ja muid õigusi.(27) Teatavate väljendite, nt "madala tõrvasisaldusega" (low-tar), "kerge" (light), "eriti kerge" (ultra-light), "mahe" (mild), nimetuste, piltide, kujutiste ja muude märkide kasutamine tubakatoodete pakendil võib panna tarbija ekslikult uskuma, et sellised tooted on vähem kahjulikud, ning võivad põhjustada muudatusi tarbimises. Suitsetamisharjumused ja sõltuvus ning mitte üksnes teatavate tootes enne selle tarbimist leiduvate ainete sisaldus mõjutavad samuti sissehingatavate ainete taset. See fakt ei kajastu kõnealuste väljendite kasutamises ning võib seepärast ohustada käesolevas direktiivis kehtestatud märgistamisnõuete tõhusust. Siseturu nõuetekohase toimimise tagamiseks ja kavandatud rahvusvaheliste eeskirjade arengut silmas pidades tuleks näha ette kõnealuste väljendite kasutamise keelamine ühenduse tasandil, andes kõnealuse eeskirja kohaldamiseks piisavalt aega.(28) Direktiivis 89/622/EMÜ keelatakse suukaudseks kasutamiseks mõeldud teatavat liiki tubaka turustamine liikmesriikides. Austria, Soome ja Rootsi ühinemisakti artiklis 151 tehakse Rootsi Kuningriigile selles küsimuses kõnealuse direktiivi sätetest erand.(29) Tehnika ja teaduse areng tubakatoodete valdkonnas tingib kõnealuse direktiivi sätete ja liikmesriikides kohaldamise korrapärase ümberhindamise. Selleks tuleks sätestada kord, mille kohaselt komisjon koostab teaduslike ja tehniliste andmete põhjal korrapäraseid aruandeid. Selles kontekstis tuleks eriti tähelepanelikult kontrollida teatavaid andmeid.(30) Seoses piirnormide kindlaksmääramisega tuleks kaaluda ühelt poolt seda, kas kindlaksmääratud piirnorme on soovitatav hiljem vähendada ja eelkõige kõnealuste piirnormide vahelist võimalikku seost, ning teiselt poolt seda, kas kõnealust küsimust käsitlevad standardid tuleks kehtestada ka muude toodete kui sigarettide, eelkõige rulltubaka jaoks.(31) Muude tubakatoodete kui sigarettide puhul tuleb standardid ja mõõtmismeetodid välja töötada ühenduse tasandil ning selleks tuleks komisjonilt paluda asjakohaste ettepanekute tegemist.(32) Muude koostisosade, sealhulgas lisaainete puhul, tuleks hilisemat ühtlustamist silmas pidades kaaluda ühise loetelu koostamist.(33) Tubakatoodete siseturu suurus ja tubakatootjate üha suurenev kalduvus keskendada kogu ühendusele suunatud tootmine üksnes vähestesse liikmesriikides asuvatesse tootmisettevõtetesse tingib seadusandlike meetmete võtmise, et saavutada tubakatoodete siseturu tõrgeteta toimimine pigem ühenduse kui liikmesriikide tasandil.(34) Toortubakaturu ühise korralduse toimimise kohta esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2002. aastal aruande.[8] Komisjon on teatanud, et selles aruandes kontrollitakse samuti tervisekaitsega seotud kaalutluste, sealhulgas käesolevas direktiivis kehtestatud standardite sisaldumist muus ühenduse poliitikas vastavalt asutamislepingu artiklile 152.(35) Käesoleva direktiivi kohaldamisel tuleks sätestada tähtajad, mis ühelt poolt võimaldavad viia võimalikult tõhusalt lõpule direktiivi 90/239/EMÜ kohaselt juba alanud muutmise ning teiselt poolt annavad tarbijatele ja tootjatele aega kohanemiseks madalama tõrva-, nikotiini ja süsinikmonooksiidisisaldusega toodetega.(36) Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused.[9](37) Käesoleva direktiivi kohaldamine ei tohiks mõjutada tähtaegu, mille jooksul liikmesriigid peavad II lisas sätestatud direktiivid üle võtma ja neid kohaldama,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1EesmärkKäesoleva direktiivi eesmärk on ühtlustada liikmesriikide õigus- ja haldusnormid, mis käsitlevad sigarettide maksimaalset tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisaldust ning tubakatoodete tarbijapakendile kantavaid tervist käsitlevaid hoiatusi ja muud teavet, ning teatavad meetmed, mis käsitlevad tubakatoodete koostisosi ja kirjeldust, võttes aluseks tervisekaitse kõrge taseme.Artikkel 2MõistedKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:1. tubakatooted - tooted suitsetamiseks, ninna tõmbamiseks, imemiseks või närimiseks, kui nad on kas või osaliselt tubakast valmistatud, geneetiliselt modifitseeritud või mitte;2. tõrv - vee- ja nikotiinivaba suitsu toorkondensaat;3. nikotiin - nikotiinsed alkaloidid;4. suukaudseks kasutamiseks mõeldud tubakas - kõik suukaudselt kasutatavad tervenisti või osaliselt tubakast valmistatud tooted, välja arvatud suitsetamiseks või närimiseks mõeldud tooted, pulbrina, tükeldatuna või kombineeritult - eelkõige tooted, mis on pakitud portsjonitena kotikestesse või poorsetesse kotikestesse - või toiduainetega sarnasel kujul esinevad tooted;5. koostisosa - tubakatoote valmistamisel kasutatav aine või komponent, sealhulgas paber, filter, trükivärv ja liim, mis on lõpptootes muutmata või muudetud kujul, v.a tubakalehed ja muud tubakataime looduslikud või töödeldud osad.Artikkel 3Sigaretid: maksimaalne tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisaldus1. Alates 1. jaanuarist 2004 ei tohi liikmesriikides vabasse ringlusse lubatavate, turustatavate või valmistatavate sigarettide puhul ületada järgmiseid näitajaid:- tõrvasisaldus 10 mg sigareti kohta,- nikotiinisisaldus 1 mg sigareti kohta,- süsinikmonooksiidisisaldus 10 mg sigareti kohta.2. Erandina lõikes 1 nimetatud kuupäevast võivad liikmesriigid kohaldada käesolevas artiklis sätestatud piirnorme Euroopa Ühenduses valmistatud, kuid sealt eksporditavate sigarettide puhul alates 1. jaanuarist 2005, ent hiljemalt 1. jaanuarist 2007.3. Ajutise erandina on Kreekas lõikes 1 nimetatud maksimaalse tõrvasisalduse kohaldamise tähtaeg Kreeka territooriumil valmistatavate ja turustatavate sigarettide puhul 1. jaanuar 2007.Artikkel 4Mõõtmismeetodid1. Sigarettide tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisalduse mõõtmisel kasutatakse tõrva puhul ISO standardit 4387, nikotiini puhul ISO standardit 10315 ja süsinikmonooksiidi puhul ISO standardit 8454.Pakenditel olevate tõrva- ja nikotiinisisaldust käsitlevate märkuste täpsust kontrollitakse ISO standardi 8243 kohaselt.2. Lõikes 1 nimetatud teste teevad või kontrollivad liikmesriikide pädevate asutuste järelevalve all kõnealuste asutuste poolt heakskiidetud katselaborid.Liikmesriigid saadavad komisjonile 30. septembriks 2002 heakskiidetud laborite loetelu, täpsustades heakskiitmise kriteeriumid ja järelevalvemeetodid, ning teatavad kõnealusesse loetelusse tehtavatest muudatustest.3. Liikmesriigid võivad samuti nõuda tubaka tootjatelt või importijatelt pädevate riigiasutuste kehtestatud muude testide tegemist, selleks et hinnata tubakatoodete suitsetamisel tekkivate muude ainete koguseid margi ja tüübi kohaselt ning et hinnata kõnealuste muude ainete mõju tervisele, võttes muu hulgas arvesse kõnealuste ainete omadust tekitada sõltuvust. Liikmesriigid võivad samuti nõuda selliste testide tegemist või kontrollimist lõikes 2 sätestatud heakskiidetud katselaborites.4. Lõike 3 kohaselt tehtud testide tulemused esitatakse igal aastal asjakohastele riigiasutustele. Liikmesriigid võivad näha ette testitulemuste harvema esitamise juhtudel, kui tehnospetsifikaadid ei ole muutunud. Liikmesriikidele tuleb teatada kõnealustesse tehnospetsifikaatidesse tehtavatest muudatustest.Liikmesriigid tagavad käesoleva artikli kohaselt esitatud teabe levitamise kõikide asjakohaste vahendite abil, et teavitada tarbijaid, võttes vajaduse korral siiski arvesse teavet, mida peetakse ärisaladuseks.5. Liikmesriigid edastavad kogu käesoleva artikli kohaselt esitatud teabe igal aastal komisjonile, kes võtab seda arvesse artiklis 11 nimetatud aruande koostamisel.Artikkel 5Märgistamine1. Sigarettide artikli 4 kohaselt mõõdetud tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisaldused trükitakse sigaretipaki ühele küljele selle liikmesriigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes, kus toode viiakse turule, nii et vähemalt 10 % kõnealusest pinnast on kaetud.Seda määra suurendatakse 12 %ni liikmesriikide puhul, kus on kaks ametlikku keelt, ja 15 %ni liikmesriikide puhul, kus on kolm ametlikku keelt.2. Kõikidel tubakatoodete tarbijapakenditel, v.a suukaudseks kasutamiseks mõeldud tubakas ja muud kui suitsetatavad tubakatooted, peavad olema järgmised hoiatused:a) üldhoiatused:1. "Suitsetamine tapab/Suitsetamine võib tappa" või2. "Suitsetamine kahjustab tõsiselt sinu ja sind ümbritsevate inimeste tervist."Eespool nimetatud üldhoiatused esitatakse tarbijapakendil vaheldumisi nii, et oleks tagatud nende korrapärane esinemine. Hoiatus trükitakse tarbijapakendi kõige nähtavamale pinnale ning toote jaemüügis kasutatava muu välispakendi, v.a läbipaistva ümbrise pinnale; ningb) I lisas sätestatud loetelust valitud lisahoiatus.Eespool nimetatud lisahoiatused esitatakse tarbijapakendil vaheldumisi nii, et oleks tagatud nende korrapärane esinemine.Kõnealune hoiatus trükitakse tarbijapakendi teisele kõige nähtavamale pinnale ning toote jaemüügis kasutatava muu välispakendi, v.a läbipaistva ümbrise pinnale.Liikmesriigid võivad määrata kindlaks kõnealustel pindadel esitatavate hoiatuste paigutuse, et järgida keelenõudeid.3. Komisjon võtab nii ruttu kui võimalik, kuid igal juhul hiljemalt 31. detsembril 2002 artikli 10 lõikes 2 sätestatud korras vastu eeskirjad selle kohta, kuidas kasutada värvifotosid või muid illustratsioone kirjeldamaks ja selgitamaks suitsetamise tagajärgi tervisele, pidades silmas seda, et siseturgu käsitlevate sätete mõju ei kahjustataks.Kui liikmesriigid nõuavad lisahoiatusi värvifotode või muude illustratsioonide kujul, peavad need vastama eespool nimetatud eeskirjadele.1) Suukaudseks kasutamiseks mõeldud tubakal, juhul kui seda lubatakse artikli 8 alusel turustada, ja suitsuvabadel tubakatoodetel peavad olema järgmised hoiatused:"See tubakatoode võib kahjustada sinu tervist ja tekitab sõltuvust."Kõnealune hoiatus trükitakse tarbijapakendi kõige nähtavamale pinnale ning toote jaemüügis kasutatava muu välispakendi, v.a läbipaistva ümbrise pinnale.Liikmesriigid võivad määrata kindlaks kõnealusel pinnal esitatava hoiatuse paigutuse, et järgida keelenõudeid.5. Lõike 2 punkti a kohaselt nõutav üldhoiatus ja lõikes 4 nimetatud hoiatus suitsuvabade tubakatoodete ja suukaudseks kasutamiseks mõeldud tubaka kohta peab katma vähemalt 30 % selle tubakatoote tarbijapakendi vastavast välispinnast, millele hoiatus on trükitud. Seda määra suurendatakse 32 %ni liikmesriikide puhul, kus on kaks ametlikku keelt, ja 35 %ni liikmesriikide puhul, kus on kolm ametlikku keelt. Lõike 2 punkti b kohaselt nõutav lisahoiatus peab katma vähemalt 40 % selle tubakatoote tarbijapakendi vastavast välispinnast, millele hoiatus on trükitud. Seda määra suurendatakse 45 %ni liikmesriikide puhul, kus on kaks ametlikku keelt, ja 50 %ni liikmesriikide puhul, kus on kolm ametlikku keelt.Tarbijapakendite puhul, mis on ettenähtud muude toodete kui sigarettide jaoks ja mille kõige nähtavam pind ületab 75 cm2, peavad lõikes 2 nimetatud hoiatused katma igast pinnast vähemalt 22,5 cm2. Seda pinda suurendatakse 24 cm2-ni liikmesriikide puhul, kus on kaks ametlikku keelt, ja 26,25 cm2-ni liikmesriikide puhul, kus on kolm ametlikku keelt.6. Käesoleva artikli alusel nõutavad hoiatused ja ainete sisaldused:a) trükitakse valgele taustale musta värviga Helvetica bold šriftis. Keelenõuete järgmiseks on liikmesriikidel õigus määrata kindlaks šrifti punkti suurus, tingimusel et asjaomase liikmesriigi õigusaktides kindlaksmääratud kirjasuurus võimaldab katta nõutava teksti jaoks ettenähtud pinnast võimalikult suure osa;b) peavad olema väikses kirjas, välja arvatud hoiatuse esimene täht ja juhud, kui grammatikareeglite kohaselt tuleb kasutada suurtähte;c) trükitakse selle pinna keskele, kuhu tekst paigutatakse, paralleelselt pakendi ülaservaga;d) ümbritsetakse muude kui lõikes 4 nimetatud toodete puhul musta raamiga, mille laius on 3-4 mm ja mis ei häiri mingil viisil hoiatuse või esitatud teabe lugemist;e) trükitakse selle liikmesriigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes, kus toode viiakse turule.7. Käesoleva artikli alusel nõutavaid tekste ei tohi trükkida tarbijapakendite maksumärkidele. Tekstid tuleb trükkida nii, et neid ei oleks võimalik eemaldada ega kustutada ning muud märkused või pildimaterjal tohi tekste mingil viisil varjata ja pakendi avamine häirida nende lugemist. Muude tubakatoodete kui sigarettide puhul võib kõnealused tekstid lisada kleebiste abil, tingimusel et nimetatud kleebiseid ei ole võimalik eemaldada.8. Liikmesriigid võivad sätestada, et lõigetes 2 ja 4 nimetatud hoiatustele tuleb lisada väljapoole hoiatustele ettenähtud kasti viide väljaandnud asutusele.9. Toote identifitseerimiseks ja jälgitavuse tagamiseks märgistatakse tubakatoote tarbijapakend asjakohasel viisil partiinumbri või vastava märkega, et võimaldada määrata kindlaks toote valmistamiskoht ja -aeg.Käesoleva sätte suhtes kohaldatavad tehnilised meetmed võetakse vastu artikli 10 lõikes 2 sätestatud korras.Artikkel 6Täiendav teave toote kohta1. Liikmesriigid nõuavad, et tubakatoodete tootjad ja importijad esitaksid neile tootemarkide ja tüüpide kaupa loetelu kõnealuste tubakatoodete valmistamisel kasutatud koostisosade ja nende koguste kohta.Sellele loetelule lisatakse asjaomaste koostisosade kõnealustes tubakatoodetes kasutamise põhjendus. Selles põhjenduses märgitakse koostisosade funktsioon ja kategooria. Kõnealusele loetelule lisatakse samuti importijale või valmistajale kättesaadavad toksikoloogilised andmed, mis käsitlevad kõnealuseid koostisosi vastavalt vajadusele kas põletatud või põletamata kujul ning viitavad eelkõige nende mõjule tervisele, võttes muu hulgas arvesse nende sõltuvusttekitavat toimet. Loetelu koostatakse tootes sisalduvate koostisosade masside põhjal kahanevas järjekorras.Esimeses lõigus nimetatud teave esitatakse igal aastal ja esimene kord hiljemalt 31. detsembriks 2002.2. Liikmesriigid tagavad käesoleva artikli kohaselt esitatud teabe levitamise kõikide asjakohaste vahendite abil, et teavitada tarbijaid. Seejuures võetakse siiski asjakohaselt arvesse vajadust kaitsta sellist toote koostisega seotud teavet, mida peetakse ärisaladuseks.3. Liikmesriigid tagavad, et kõikide toodete koostisosade loetelud, kuhu on märgitud tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisaldus, avaldatakse.4. Liikmesriigid edastavad kogu käesoleva artikli kohaselt esitatud teabe igal aastal komisjonile, kes võtab seda arvesse artiklis 11 nimetatud aruande koostamisel.Artikkel 7TootekirjeldusedSelliseid tekste, nimetusi, kaubamärke ja kujutisi või märke, mis jätavad mulje, et asjaomane tubakatoode on teistest toodetest vähem kahjulik, ei tohi kasutada tubakatoodete pakendil alates 30. septembrist 2003, ilma et see piiraks artikli 5 lõike 1 sätete kohaldamist.Artikkel 8Suukaudseks kasutamiseks mõeldud tubakasLiikmesriigid keelavad suukaudseks kasutamiseks mõeldud tubakat turuleviimise, ilma et see piirakse Austria, Soome ja Rootsi ühinemisakti artikli 151 kohaldamist.Artikkel 9KohandusedKomisjon kohandab artikli 10 lõikes 2 sätestatud korras vastavalt teaduse ja tehnika arengule:a) artiklis 4 sätestatud mõõtmismeetodeid ja nendega seotud mõisteid;b) I lisas sätestatud tubakatoodete tarbijapakenditele märgitavaid terviseohu hoiatusi ja nende pakendil esitamise sagedust;c) tubakatoodete identifitseerimiseks ja jälgimiseks kasutatavat märgistamist.Artikkel 10Regulatiivkomitee menetlus1. Komisjoni abistab komitee.2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 nimetatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Komitee võtab vastu oma kodukorra.Artikkel 11AruanneKomisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ja majandus- ja sotsiaalkomiteele aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta hiljemalt 31. detsembriks 2004 ja seejärel iga kahe aasta tagant.Esimeses lõigus nimetatud aruande koostamisel abistavad komisjoni teaduse ja tehnika valdkonna eksperdid, et kogu vajalik teave oleks kättesaadav.Esimese aruande esitamisel toob komisjon eelkõige esile tegurid, mida tuleks uuesti kontrollida või arendada, pidades silmas teaduslike ja tehniliste teadmiste ning asjaomaseid tooteid käsitlevate rahvusvaheliselt kokkulepitud eeskirjade ja standardite arengut, ning pöörab erilist tähelepanu:- artikli 3 lõikes 1 nimetatud maksimumsisalduste edasisele vähendamisele,- võimalikele seostele kõnealuste sisalduste vahel,- terviseohu hoiatuste täiustamisele teksti suuruse, paigutuse ja sõnastuse osas,- uuele teaduslikule ja tehnilisele teabele, mis on seotud sigaretipakkide märgistamisega ja pakkidele trükitavate fotode või muude illustratsioonidega, mille eesmärk on kirjeldada ja selgitada suitsetamise tagajärgi tervisele,- meetoditele, mille abil on võimalik realistlikumalt hinnata ja reguleerida kokkupuudet toksiliste ainetega ja nende poolt tekitatavat kahju,- sõltuvuse tekkimist soodustavate koostisosade sõltuvusttekitava toime hindamisele,- selliste tubakatoodete hindamisele, mis võivad olla tervisele vähem kahjulikud,- standarditud testimismeetodite väljatöötamisele, et mõõta muude koostisosade kui tõrva, nikotiini ja süsinikmonooksiidi sisaldust sigaretisuitsus,- tootjatelt nõutavatele koostisosi käsitlevatele toksikoloogilistele andmetele ja viisile, kuidas neid testida, et tervisekaitseasutused saaksid hinnata nende kasutamist,- muid tooteid kui sigarette ja eelkõige rulltubakat käsitlevate standardite väljatöötamisele.Aruandes uuritakse samuti artiklis 5 sätestatud märgistamisnõuete ja tarbijate hoiakute vahelisi seoseid. Kõnealusele aruandele lisatakse ettepanekud käesoleva direktiivi muudatuste kohta, mida komisjon peab vajalikuks selleks, et kohandada käesolevat direktiivi vastavalt tubakatoodete valdkonnas toimuvale arengule ulatuses, mis on vajalik siseturu loomiseks ja toimimiseks ning teaduslikel faktidel põhineva arengu ja rahvusvaheliste kokkulepete alusel kehtestatud tootestandardite arengu arvessevõtmiseks.Artikkel 12Ühine koostisosade loeteluKomisjon teeb artiklis 11 nimetatud esimese aruande raames hiljemalt 31. detsembriks 2004 siseturu nõuetekohaseks toimimiseks artiklis 6 sätestatud teabe põhjal ettepaneku, millega nähakse ette tubakatoodetes lubatud koostisosade ühine loetelu, võttes muu hulgas arvesse nende omadust tekitada sõltuvust.Artikkel 13Tubakatoodete import, müük ja tarbimine1. Liikmesriigid ei tohi keelata käesoleva direktiivi nõuetele vastavate tubakatoodete importi, müüki või tarbimist sigarettide tõrva-, nikotiini- või süsinikmonooksiidisisalduse piiramise, terviseohu hoiatuste ja muude märkuste või käesoleva direktiivi nõuetega seotud kaalutlustel, välja arvatud meetmed, mida võetakse artiklis 4 sätestatud andmete kontrollimiseks.2. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigust säilitada või kehtestada asutamislepingu kohaselt tubakatoodete valmistamist, importimist, müümist ja tabimist käsitlevaid rangemaid eeskirju, mida liikmesriigid peavad vajalikuks rahva tervise kaitsmiseks, kui kõnealused eeskirjad ei piira käesolevas direktiivis sätestatud eeskirjade kohaldamist.3. Liikmesriigid võivad eelkõige keelata kuni artiklis 12 nimetatud ühise koostisosade loetelu kehtestamiseni selliste koostisosade kasutamise, mis suurendavad tubakatoodete sõltuvusttekitavaid omadusi.Artikkel 14Rakendamine1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. septembriks 2002, ilma et see piiraks artikli 15 esimeses lõigu kohaldamist. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Tooteid, mis ei vasta käesoleva direktiivi sätetele, võib turustada pärast lõikes 1 nimetatud kuupäeva veel ühe aasta jooksul.3. Erandina lõikest 2 võib muid tooteid kui sigarette, mis ei vasta käesoleva direktiivi sätetele, turustada pärast lõikes 1 nimetatud kuupäeva veel kahe aasta jooksul.4. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 15Kehtetuks tunnistamineDirektiivid 89/622/EMÜ ja 90/239/EMÜ tunnistatakse kehtetuks, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi II lisas loetletud direktiivide ülevõtmis- ja kohaldamistähtaegade osas.Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ja loetakse vastavalt III lisa vastavustabelile.Artikkel 16JõustumineKäesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.Artikkel 17AdressaadidKäesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 5. juuni 2001Euroopa Parlamendi nimel president N. FONTAINE Nõukogu nimel eesistuja L. ENGQVISTI LISALisahoiatuste loetelu(vastavalt artikli 5 lõike 2 punktile b)1. Suitsetamine lühendab eluiga.2. Suitsetamine ummistab veresooni ning põhjustab südameinfarkte ja rabandusi.3. Suitsetamine tekitab surmavat kopsuvähki.4. Raseduse ajal suitsetamine kahjustab sinu last.5. Kaitse lapsi: ära sunni neid hingama tubakasuitsu.6. Arstilt või apteekrilt saad abi suitsetamise lõpetamiseks.7. Suitsetamine tekitab kergesti sõltuvust, ära alusta.8. Suitsetamise lõpetamine vähendab ohtu haigestuda surmavatesse südame- ja kopsuhaigustesse.9. Suitsetamine võib põhjustada aeglase ja valuliku surma.10. Otsi abi suitsetamise lõpetamiseks: (telefon/postiaadress/internetiaadress/küsi arstilt/apteekrilt).11. Suitsetamine võib tekitada vereringehäireid ja põhjustada impotentsi.12. Suitsetamine toob kaasa naha vananemise.13. Suitsetamine võib kahjustada spermat ja vähendada viljakust.14. Suits sisaldab benseeni, nitrosoamiini, formaldehüüdi ja vesiniktsüaniidhapet.II LISAKehtetuks tunnistatud direktiivide ülevõtmis- ja kohaldamistähtajad(vastavalt artiklile 15)Direktiiv Ülevõtmistähtaeg Kohaldamistähtaeg89/622/EMÜ (EÜT L 359, 8.12.1989, lk 1) 1. juuli 1990 31. detsember 1991 31. detsember 1992 31. detsember 199390/239/EMÜ (EÜT L 137, 30.5.1990, lk 36) 18. november 1991 31. detsember 19921 31. detsember 19971 31. detsember 19922 31. detsember 19982 31. detsember 20002 31. detsember 2006292/41/EMÜ (EÜT L 158, 11.6.1992, lk 30) 1. juuli 1992 1. juuli 1992 1. jaanuar 1994 31. detsember 19941 Kõikide liikmesriikide, v.a Kreeka puhul 2 Erand käsitleb üksnes Kreekat.III LISAVASTAVUSTABELKäesolev direktiiv Direktiiv 89/622/EMÜ, muudetud direktiiviga 92/41/EMÜ Direktiiv 90/239/EMÜArtikkel 1 Artikkel 1 Artikkel 1Artikli 2 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 2 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 2 lõige 1Artikli 2 lõige 4 Artikli 2 lõige 4Artikli 2 lõige 5Artikli 3 lõige 1 Artikli 2 lõige 2Artikli 3 lõige 3 Artikli 2 lõige 3Artikli 4 lõike 1 esimene lõik Artikli 3 lõige 1 Artiklid 3 ja 4Artikli 4 lõike 1 teine lõik Artikli 3 lõige 2Artikli 4 lõiked 2-5Artikli 5 lõige 1 Artikli 3 lõige 3Artikli 5 lõike 2 esimene lõik Artikli 4 lõige 1Artikli 5 lõike 2 esimese lõigu punkt a I lisaArtikli 5 lõike 2 esimese lõigu punkt b Artikli 4 lõike 2a punkt aArtikli 5 lõike 2 teine lõikArtikli 5 lõige 4Artikli 5 lõike 5 esimene lõik Artikli 4 lõige 4Artikli 5 lõike 5 teine lõik Artikli 4 lõige 4Artikli 5 lõige 6Artikli 5 lõige 7 Artikli 4 lõige 5Artikli 5 lõige 8Artikli 5 lõige 9Artikkel 6Artikkel 7Artikkel 8 Artikli 8 punkt aArtikkel 9Artikkel 10Artikkel 11Artikkel 12Artikli 13 lõige 1 Artikli 8 lõige 1 Artikli 7 lõige 1Artikli 13 lõige 2 Artikli 8 lõige 2 Artikli 7 lõige 2Artikli 14 lõige 1 Artikli 9 lõige 1 Artikli 8 lõige 1Artikli 14 lõige 2 Artikli 9 lõige 2 Artikli 8 lõige 2Artikli 14 lõige 3 Artikli 9 lõige 1 Artikli 8 lõige 3Artikkel 15Artikkel 16Artikkel 17 Artikkel 10 Artikkel 9I lisa I lisaII lisaIII lisa[1] EÜT C 150 E, 30.5.2000, lk 43 ja EÜT C 337 E, 28.11.2000, lk 177.[2] EÜT C 140, 18.5.2000, lk 24.[3] EÜT C 226, 8.8.2000, lk 5.[4] Euroopa Parlamendi 14. juuni 2000. aasta arvamus (EÜT C 67, 1.3.2001, lk 150), nõukogu 31. juuli 2000. aasta ühine seisukoht (EÜT C 300, 20.10.2000, lk 49) ja Euroopa Parlamendi 13. detsembri 2000. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Euroopa Parlamendi 15. mai 2001. aasta otsus ja nõukogu 14. mai 2001. aasta otsus.[5] EÜT L 359, 8.12.1989, lk 1.[6] EÜT L 158, 11.6.1992, lk 30.[7] EÜT L 137, 30.5.1990, lk 36.[8] Toortubakaturu ühist korraldust käsitleva nõukogu 30. juuni 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2075/92 (EÜT L 215, 30.7.1992, lk 70) artikkel 26, määrust on muudetud 20. juuli 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 1636/98 (EÜT L 210, 28.7.1998, lk 23).[9] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.


title: Nõukogu direktiiv, 22. detsember 1986, millega muudetakse direktiivi 75/439/EMÜ õlijäätmete kõrvaldamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31987L0101

Euroopa Liidu Teataja L 042 , 12/02/1987 Lk 0043 - 0047 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 7 Lk 0197  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 15 Köide 7 Lk 0197

		Nõukogu direktiiv,22. detsember 1986,millega muudetakse direktiivi 75/439/EMÜ õlijäätmete kõrvaldamise kohta(87/101/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 100 ja 235,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:nõukogu direktiivis 75/439/EMÜ [4] on sätestatud, et liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada õlijäätmete ohutu kogumine ja kõrvaldamine ning samuti see, et võimaluse korral toimuks õlijäätmete kõrvaldamine ringlussevõtu kaudu (regenereerimine ja/või põletamine muul eesmärgil kui hävitamine);õlijäätmete ringlussevõtu kõige ratsionaalsemaks viisiks on üldjuhul regenereerimine, kui arvestada selle abil saavutatavat energiasäästu; seepärast tuleks õlijäätmete töötlemisel eelistada regenereerimist, kui tehnilised, majanduslikud või organisatsioonilised piirangud seda lubavad;kehtiva ühenduse õiguse alusel võivad liikmesriigid teatavatel tingimustel keelata õlijäätmete põletamise oma territooriumil; käesoleva direktiivi eesmärk ei ole seda olukorda muuta;õlijäätmete põletamine tekitab heitgaase, mis sisaldavad keskkonnale kahjulikke aineid, kui nende kogused ületavad teatava kontsentratsiooni; seepärast tuleks võtta meetmed, millega kehtestatakse õlijäätmete põletamise tingimused;soovitav on parandada õlijäätmete kogumise tõhusust ja tugevdada järelevalvet selles valdkonnas;PCBde/PCTde ülimat ohtlikkust silmas pidades on vaja tugevdada ühenduse õigust seoses neid aineid sisaldavate õlijäätmete põletamise või regenereerimisega;liikmesriikidel peaks olema võimalus võtta asutamislepingu tingimusi respekteerides keskkonnakaitse eesmärgil rangemaid meetmeid,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Direktiivi 75/439/EMÜ muudetakse järgmiselt.1. Artiklid 1–6 asendatakse järgmisega:"Artikkel 1Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:- õlijäätmed:mineraalõlipõhine või tööstuslik õli, mis ei sobi enam esialgu ettenähtud kasutuseks, ning eelkõige sisepõlemismootorites kasutatud õli ja käigukastiõli ja samuti mineraalõlipõhine määrdeõli, turbiiniõli ja hüdraulikaõli;- kõrvaldamine:õlijäätmete töötlemine või hävitamine ning nende ladustamine ja ladestamine maapinnale või selle alla;- töötlemine:toimingud, mille eesmärgiks on õlijäätmete ringlussevõtt ehk regenereerimine ja põletamine;- regenereerimine:mis tahes toiming, mille tulemusel saadakse õlijäätmete rafineerimisel baasõlid, eelkõige eraldades sellistes õlides sisalduvad saasteained, oksüdatsiooniproduktid ja lisandid;- põletamine:õlijäätmete kasutamine kütusena, mille tulemusel saadud soojusenergiat taaskasutatakse asjakohaselt;- kogumine:kõik toimingud, mille tulemusel õlijäätmed viiakse omanikelt ettevõtetesse, mis tegelevad selliste õlide kõrvaldamisega.Artikkel 2Ilma et see piiraks direktiivi 78/319/EMÜ [5] sätete kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks et õlijäätmed kogutakse ja kõrvaldatakse, tekitamata inimesele ja keskkonnale kahju, mida on võimalik vältida.Artikkel 31. Kui tehnilised, majanduslikud ja organisatsioonilised piirangud seda lubavad, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid, et eelistada õlijäätmete töötlemisel regenereerimist.2. Kui lõikes 1 osutatud piirangute tõttu õlijäätmeid ei regenereerita, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, tagamaks et õlijäätmete põletamine toimuks keskkonnaohutult vastavalt käesoleva direktiivi sätetele, tingimusel et põletamine on tehniliselt, majanduslikult ja organisatsiooniliselt teostatav.3. Kui õlijäätmeid ei regenereerita ega põletata lõigetes 1 ja 2 osutatud piirangute tõttu, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, et tagada nende ohutu hävitamine või kontrollitud ladustamine või ladestamine.Artikkel 4Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks et keelatakse:a) õlijäätmete juhtimine maismaa pinnavette, põhjavette, territoriaalvette ja äravoolusüsteemi;b) pinnasele ohtlike õlijäätmete ladustamine ja/või ladestamine ning õlijäätmete töötlemise jääkide kontrollimatu heide;c) õlijäätmete töötlemine, kui sellega kaasneb õhusaaste, mis ületab olemasolevates sätetes ettenähtud taseme.Artikkel 51. Kui see on vajalik käesoleva direktiivi eesmärkide saavutamiseks ja ilma et see piiraks artikli 2 sätete kohaldamist, viivad liikmesriigid läbi avalikkuse informeerimise ja teavitamise kampaaniaid, et tagada õlijäätmete nõuetekohane ladustamine ja kogumine võimalikult laias ulatuses.2. Kui artiklites 2, 3 ja 4 määratletud eesmärke ei ole võimalik saavutada teisiti, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks et üks või mitu ettevõtet tegelevad omanike poolt neile pakutud õlijäätmete kogumise ja/või kõrvaldamisega piirkondades, mille pädevad asutused on neile määranud.3. Artiklites 2 ja 4 määratletud eesmärkide saavutamiseks võivad liikmesriigid otsustada jagada õlijäätmed vastavalt artiklis 3 sätestatud töötlemisviisidele rühmadesse. Sel eesmärgil võivad nad algatada asjakohaseid kontrollimisi.4. Selleks et tagada artikli 4 kohaselt võetud meetmete järgimine, peavad pädevad siseriiklikud asutused registreerima iga õlijäätmeid koguva ettevõte ja teostama nende üle järelevalvet, kasutades vajaduse korral lubade süsteemi.Artikkel 61. Artikli 4 kohaselt võetud meetmete järgimiseks peab iga õlijäätmeid koguv ettevõtte hankima selleks loa. Vajaduse korral antakse see luba pärast seadeldiste kontrollimist.2. Ilma et see piiraks muul kui käesoleva direktiivi eesmärgil kehtestatud siseriiklikes ja ühenduse õigusnormides sätestatud nõuete kohaldamist, võivad loa saada õlijäätmeid regenereerivad või seda kütusena kasutavad ettevõtted üksnes juhul, kui pädev asutus on veendunud, et selleks on võetud kõik asjakohased keskkonna- ja tervisekaitsemeetmed ning et kasutatakse parimat võimalikku tehnikat, kui see ei tekita liigseid kulusid.Artikkel 7Kui õlijäätmeid regenereeritakse, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks et:a) regenereerimisettevõtte tegevus ei tekita vältimatut kahju keskkonnale.Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et regenereerimisjääkide koguse ning selliste jääkide mürgiste ja ohtlike omadustega seotud riskid oleksid minimaalsed ja et jäägid kõrvaldatakse vastavalt direktiivi 78/319/EMÜ artiklile 9;b) regenereerimisel saadud baasõlid ei moodusta direktiivi 78/319/EMÜ artikli 1 punktis b määratletud mürgiseid ja ohtlikke jäätmeid ning ei sisalda polüklooritud bifenüüle (PCB) ega polüklooritud terfenüüle (PCT) kontsentratsioonis, mis ületab artiklis 10 sätestatud piirmäärasid.Liikmesriigid teatavad nendest meetmetest komisjonile. Komisjon esitab selle teabe alusel viie aasta jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest nõukogule aruande, vajaduse korral koos asjakohaste ettepanekutega.Artikkel 81. Ilma et see piiraks direktiivi 84/360/EMÜ [6] sätete ja käesoleva direktiivi artikli 3 lõike 1 kohaldamist, kui õlijäätmeid kasutatakse kütusena, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks et ettevõtte tegevus ei põhjustaks suurt õhusaastet, eelkõige lisas loetletud ainete heitena. Sel eesmärgil:a) peavad liikmesriigid veenduma, et õlijäätmete põletamisel seadmetega, mille soojusvõimsus on 3 MW või rohkem madalama kütteväärtuse (LHV) alusel, järgitakse lisas sätestatud heite piirväärtusi.Liikmesriigid võivad igal ajal kehtestada rangemaid piirväärtusi, kui on esitatud lisas. Samuti võivad nad kehtestada piirväärtusi muude ainete ja näitajate suhtes, kui on loetletud lisas;b) liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks et õlijäätmete põletamisel seadmetega, mille soojusvõimsus on alla 3 MW madalama kütteväärtuse (LHV) alusel, toimub asjakohane kontroll.Liikmesriigid teatavad nendest meetmetest komisjonile. Komisjon esitab selle teabe alusel viie aasta jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest nõukogule aruande, vajaduse korral koos asjakohaste ettepanekutega.2. Lisaks sellele tagavad liikmesriigid, et:a) õlijäätmete põletamisel tekkivad jäägid kõrvaldatakse vastavalt direktiivi 78/319/EMÜ artiklile 9;b) kütusena kasutatavad õlijäätmed ei moodusta direktiivi 78/319/EMÜ artikli 1 punktis b määratletud mürgiseid ja ohtlikke jäätmeid ning ei sisalda polüklooritud bifenüüle (PCB) ega polüklooritud terfenüüle (PCT) kontsentratsioonis üle 50 ppm.3. Lisas sätestatud piirväärtuste järgimise võib teise võimalusena tagada ka asjakohase kontrollsüsteemiga, mille abil jälgitakse saasteainete kontsentratsiooni õlijäätmetes või õlijäätmete ja muude kütuste segudes, mis on ette nähtud põletamiseks, võttes arvesse seadmestiku tehnilisi omadusi.Seadmestike puhul, milles lisas loetletud ainete heited võivad suureneda ka toodete kuumutamise tõttu, tagavad liikmesriigid kehtestatud kontrollsüsteemi abil, et õlijäätmete põletamisest tekkivate ainete osa ei ületa lisas sätestatud piirväärtusi."2. Artikkel 7 muudetakse artikliks 9.3. Artiklid 8 ja 9 tunnistatakse kehtetuks.4. Lisatakse uus artikkel 10:"Artikkel 101. Ladustamise ja kogumise ajal ei tohi omanikud ja kogujad segada õlijäätmeid PCBde ja PCTdega direktiivi 76/403/EMÜ [7] tähenduses ega mürgiste ja ohtlike jäätmetega direktiivi 78/319/EMÜ tähenduses.2. Välja arvatud lõikes 3 sätestatud juhud, kohaldatakse üle 50 ppm PCBsid/PCTsid sisaldavate õlijäätmete suhtes direktiivi 76/403/EMÜ sätteid.Liikmesriigid võtavad lisaks sellele konkreetseid tehnilisi meetmeid, mis on vajalikud selleks, et tagada PCBsid ja PCTsid sisaldavate õlijäätmete kõrvaldamine ilma inimesele ja keskkonnale vältimatut kahju tekitamata.3. PCBsid või PCTsid sisaldavate õlijäätmete regenereerimine on lubatud juhul, kui regenereerimise käigus PCBd ja PCTd hävitatakse või neid vähendatakse, nii et regenereeritud õli ei sisalda PCBsid/PCTsid üle piirväärtuse, mis ei tohi mingil juhul olla üle 50 ppm.4. Komisjon määrab kindlaks õlijäätmete PCB/PCT-sisalduse mõõtmise standardmeetodi pärast konsulteerimist direktiivi 78/319/EMÜ artikli 18 alusel moodustatud teaduse ja tehnika arenguga kohandamise komiteega.5. Õlijäätmed, mis on saastatud ainetega, mis on direktiivi 78/319/EMÜ artikli 1 punktis b määratletud kui mürgised ja ohtlikud jäätmed, kõrvaldatakse vastavalt selle direktiivi sätetele."5. Artikkel 10 muudetakse artikliks 11.6. Artikkel 11 muudetakse artikliks 12 ja seda muudetakse järgmiselt:"Artikkel 12Ettevõte, mis kogub, hoiab ja/või kõrvaldab õlijäätmeid, peab andma pädevatele asutustele nende taotluse korral kogu õlijäätmete ja nende jääkide kogumist ja/või kõrvaldamist käsitleva teabe."7. Artikkel 12 muudetakse artikliks 13 ja seda muudetakse järgmiselt:"Artikkel 131. Liikmesriigid kontrollivad korrapäraselt artiklis 6 osutatud ettevõtteid, eelkõige aga seda, et nad täidavad lubades sätestatud tingimusi.2. Pädevad asutused jälgivad tehnilise arengu ja/või keskkonnaga seotud suundumusi, muutes vajaduse korral käesoleva direktiivi alusel ettevõtetele antud lubasid."8. Artiklid 13 ja 14 muudetakse vastavalt artikliteks 14 ja 15.9. Lisatakse uus artikkel 16:"Artikkel 16Liikmesriigid võivad asutamislepingu sätteid respekteerides võtta keskkonnakaitse eesmärgil rangemaid meetmeid, kui on sätestatud käesolevas direktiivis.Sellised meetmed võivad samade sätete alusel sisaldada muu hulgas õlijäätmete põletamise keelamist."10. Artiklid 15 ja 16 muudetakse vastavalt artikliteks 17 ja 18.11. Lisatakse käesoleva direktiivi lisa.Artikkel 2Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed 1. jaanuariks 1990 ja teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Liikmesriikide poolt vastavalt käesolevale direktiivile võetud meetmeid võib kohaldada direktiivi 75/439/EMÜ artiklis 6 osutatud ettevõtete suhtes, mis on olemas käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal, järk-järgult seitsme aasta jooksul alates nimetatud teatavakstegemisest. [8]Artikkel 4Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 5Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 22. detsember 1986Nõukogu nimeleesistujaG. Shaw[1] EÜT C 58, 6.3.1985, lk 3.[2] EÜT C 255, 13.10.1986, lk 269.[3] EÜT C 330, 20.12.1985, lk 32.[4] EÜT L 194, 25.7.1975, lk 23.[5] EÜT L 84, 31.3.1973, lk 43.[6] EÜT L 188, 16.7.1984, lk 10.[7] EÜT L 108, 26.4.1976, lk 41.[8] Käesolev direktiiv tehti liikmesriikidele teatavaks 13. jaanuaril 1987.--------------------------------------------------LISAHeite piirväärtused [1] teatavate ainete puhul, mis tekivad õlijäätmete põletamisel seadmetega, mille soojusvõimsus on 3 MW (LHV) või rohkemSaasteaine | Piirväärtus: mg/Nm3 || | |Cd | 0,5 |Ni | 1 || kas | või | |Cr | 1,5 | Cr | 5 |Cu | Cu |V | V |Pb | 5 | Pb |Cl | 100 |F | 5 |SO2 | — |Tolm (kokku) | — |--------------------------------------------------