title: Nõukogu direktiiv, 16. oktoober 1978, mootorsõidukite istmete peatugesid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31978L0932

Euroopa Liidu Teataja L 325 , 20/11/1978 Lk 0001 - 0015 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 9 Lk 0085  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 9 Lk 0085  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 07 Lk 0190

		Nõukogu direktiiv,16. oktoober 1978,mootorsõidukite istmete peatugesid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(78/932/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muu hulgas ka peatugede kohta;nimetatud nõuded on liikmesriigiti erinevad ning seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukitüübi suhtes rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta), [4] mida on viimati muudetud direktiiviga 78/547/EMÜ, [5] ette nähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust;sõitjateruumi sisustuselementide, juhtimisseadiste paigutuse, katuse, seljatoe ja istmete tagaosaga seotud ühised nõuded on sätestatud direktiivis 74/60/EMÜ; [6] ning arvestades, et nõuded seoses sõiduki sisustuselementidega, mis kokkupõrke korral kaitsevad juhti roolimehhanismi poolt tekitatavate võimalike vigastuste eest, on sätestatud direktiivis 74/297/EMÜ; [7] ning arvestades, et istmete ja nende kinnituspunktide tugevusnõuded on sätestatud direktiivis 74/408/EMÜ; [8] ning arvestades, et turvavööde kinnituspunktidega seotud nõuded on sätestatud direktiivis 76/115/EMÜ; [9] ning arvestades, et turvavööde ja turvasüsteemidega seotud nõuded on sätestatud direktiivis 77/541/EMÜ; [10]peatugede ühtlustatud tüübikinnitusmenetlus võimaldab igal liikmesriigil kontrollida vastavust ühistele konstruktsiooni- ja katsetamisnõuetele ning teatada teistele liikmesriikidele kontrollimise tulemustest, saates nendele iga peatoe tüübi kohta väljastatud osa tüübikinnitustunnistuse koopia; ning arvestades, et osa tüübikinnitusmärgi paigutamine kõigile tüübikinnitusnõuete kohaselt toodetud peatugedele välistab nende peatugede tehnilise kontrollimise vajaduse teistes liikmesriikides;mootorsõidukeid käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine eeldab iga liikmesriigi poolt ühiste nõuete kohaselt tehtud kontrollimiste vastastikust tunnustamist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 11. Iga liikmesriik annab osa EMÜ tüübikinnituse igale istmega lahutamatult ühendatud/ühendamata peatoe tüübile, mis vastab I–V lisas sätestatud konstruktsiooni- ja katsetamisnõuetele.2. Peatugedele osa EMÜ tüübikinnituse andnud liikmesriik võtab vajaduse korral koostöös teiste liikmesriikide pädevate asutustega vajalikud meetmed, et kontrollida tootmisnäidiste vastavust kinnitatud tüübile. Selline kontroll piirdub pistelise kontrolliga.Artikkel 2Liikmesriigid annavad iga nende poolt artikli 1 kohaselt kinnitatud peatoe kohta tootjale või tootja volitatud esindajale VI lisas esitatud näidisele vastava osa EMÜ tüübikinnitusmärgi.Liikmesriigid rakendavad kõiki asjakohaseid meetmeid, et välistada selliste märkide kasutamine, mis võivad põhjustada artikli 1 kohaselt tüübikinnituse saanud peatugede segiajamise muude seadmetega.Artikkel 31. Ükski liikmesriik ei tohi keelata peatugede turulelaskmist nende ehituse või toimimisviisiga seotud põhjustel, kui peatugedel on osa EMÜ tüübikinnitusmärk.2. Sellest olenemata võib liikmesriik keelata selliste osa EMÜ tüübikinnitusmärgiga peatugede turulelaskmise, mis korduvalt ei vasta kinnitatud tüübile.Kõnealune liikmesriik teatab viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile võetud meetmetest ja põhjendab oma otsust.Artikkel 4Iga liikmesriigi pädevad asutused saadavad ühe kuu jooksul teiste liikmesriikide pädevatele asutustele koopia osa tüübikinnitustunnistusest ja tüübikinnituse laiendamise tunnistusest iga peatoe tüübi kohta, millele nad tüübikinnituse annavad või selle andmisest keelduvad.Artikkel 51. Kui osa EMÜ tüübikinnituse andnud liikmesriik leiab, et teatav hulk samasugust osa tüübikinnitusmärki kandvaid peatugesid ei vasta tema poolt kinnitatud tüübile, siis võtab see liikmesriik vajalikud meetmed tagamaks, et tootmisnäidised vastaksid kinnitatud tüübile. Kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused informeerivad teiste liikmesriikide pädevaid asutusi võetud meetmetest, mis võivad viia kuni osa EMÜ tüübikinnituse tühistamiseni. Nimetatud liikmesriikide asutused, olles teise liikmesriigi pädevate asutuste poolt teavitatud nõuetest kõrvalekaldumisest, võtavad samasugused meetmed.2. Liikmesriikide pädevad ametiasutused teavitavad üksteist ühe kuu jooksul igast osa EMÜ tüübikinnituse tühistamisest ja sellise meetme rakendamise põhjustest.Artikkel 6Iga käesoleva direktiivi rakendamisel vastuvõetud sätete kohane otsus peatoele tüübikinnituse andmisest keeldumise või peatoe tüübikinnituse tühistamise või selle turulelaskmise või kasutamise keelamise kohta peab olema üksikasjalikult põhjendatud. Sellisest otsusest teatatakse asjaomasele osapoolele, keda samal ajal teavitatakse õiguskaitsevahenditest, mis liikmesriikides kehtivate seaduste alusel on tema käsutuses ning selliste õiguskaitsevahendite kasutamise tähtaegadest.Artikkel 7Ükski liikmesriik ei tohi keelduda sõidukile EMÜ või siseriikliku tüübikinnituse andmisest peatugedega seotud põhjustel andmast, kui peatugedel on osa EMÜ tüübikinnitusmärk ning need on ette nähtud paigaldamiseks tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübile.Artikkel 8Ükski liikmesriik ei tohi sõiduki müügist, registreerimisest, kasutuselevõtmisest või kasutamisest keelduda või seda keelata sõiduki peatugedega seotud põhjustel, kui peatugedel on osa EMÜ tüübikinnitusmärk ning need on ette nähtud paigaldamiseks tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübile.Artikkel 9Käesolevas direktiivis tähendab sõiduk teedel kasutamiseks mõeldud, vähemalt neljarattalist M1-kategooria mootorsõidukit (direktiivi 70/156/EMÜ I lisa määratluse kohaselt), mille suurim ettenähtud kiirus on üle 25 km/h.Artikkel 10Kõik muudatused, mis on vajalikud lisades esitatud nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 sätestatud korras.Artikkel 111. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid 18 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide tekst edastatakse komisjonile.Artikkel 12Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 16. oktoober 1978Nõukogu nimeleesistujaK. von Dohnanyi[1] EÜT C 82, 14.4.1975, lk 74.[2] EÜT C 76, 7.4.1975, lk 37.[3] EÜT C 263, 17.11.1975, lk 57.[4] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[5] EÜT L 168, 26.6.1978, lk 39.[6] EÜT L 38, 11.2.1974, lk 4.[7] EÜT L 165, 20.6.1974, lk 16.[8] EÜT L 221, 12.8.1974, lk 1.[9] EÜT L 24, 30.1.1976, lk 6.[10] EÜT L 220, 29.8.1977, lk 95.--------------------------------------------------LISADE LOETELUI LISA: | Reguleerimisala, mõisted, EMÜ tüübikinnituse taotlemine, üldnõuded, katsed ja toodangu vastavus |II LISA: | Punkti H ja seljatoe tegeliku kaldenurga kindlaksmääramise kord ning punktide R ja H suhtelise asukoha ning seljatoe valmistaja poolt ettenähtud kaldenurga ja seljatoe tegeliku kaldenurga vahelise suhte kontrollimise kord |III LISA: | Peatoe kõrguse ja laiuse määramine |IV LISA: | Andmed katse käigus joonestatud joonte ja tehtud mõõtmiste kohta |V LISA: | Energia hajumise kontrollimise katse käik |VI LISA: | Osa EMÜ tüübikinnitusmärk |VII LISA: | Osa EMÜ tüübikinnitustunnistuse näidis |--------------------------------------------------


title: Nõukogu Direktiiv, 22. märts 1988, millega muudetakse teatavate avatud investeerimisfondide (UCITS) investeerimispoliitikaga seoses direktiivi 85/611/EMÜ avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31988L0220

Euroopa Liidu Teataja L 100 , 19/04/1988 Lk 0031 - 0032 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0173  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 6 Köide 2 Lk 0173

		Nõukogu direktiiv,22. märts 1988,millega muudetakse teatavate avatud investeerimisfondide (UCITS) investeerimispoliitikaga seoses direktiivi 85/611/EMÜ avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta(88/220/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõike 2 kolmandat lauset,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:direktiivi 85/611/EMÜ [4] artikli 22 lõigetega 1 ja 2 piiratakse avatud investeerimisfondide varade investeerimist sama väljalaskja vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse kuni 5 protsendini, mida võib taotluse korral suurendada kuni 10 protsendini;see piirang tekitab erilisi probleeme Taanis asuvatele avatud investeerimisfondidele, kes soovivad investeerida märkimisväärse koguse oma varadest omamaisele võlakirjaturule, kuna seda turgu valitsevad hüpoteekobligatsioonid ja neid väljalaskvate asutuste arv on väga väike;Taanis kohaldatakse hüpoteekobligatsioonide suhtes omanike kaitsmiseks kavandatud erieeskirju ja erilist järelevalvet ning neid käsitletakse Taani õigusaktide kohaselt samaväärsena riigi poolt välja lastud või garanteeritud võlakirjadega;liikmesriigi poolt välja lastud või garanteeritud võlakirjade puhul tehakse direktiivi 85/611/EMÜ artikli 22 lõikega 3 erand kõnealuse artikli lõigetest 1 ja 2, lubades avatud investeerimisfondidel investeerida sellistesse võlakirjadesse kuni 35 protsenti oma varadest;samalaadne, kuid piiratum erand on põhjendatud erasektori võlakirjade puhul, mis isegi riigigarantii puudumisel annavad investorile erigarantiid nende suhtes kohaldatavate erieeskirjade kohaselt; seetõttu on vaja kõnealust erandit laiendada ka kõikidele ühiselt kindlaksmääratud kriteeriumidele vastavatele võlakirjadele, pannes liikmesriikidele kohustuse koostada loetelu võlakirjadest, mille osas nad kavatsevad vajaduse korral lubada erandit, ning näha ette teiste liikmesriikide teavitamise kord, mis on samasugune, nagu on sätestatud direktiivi 85/611/EMÜ artiklis 20,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1"4. Liikmesriigid võivad lõikes 1 ettenähtud määra tõsta kuni 25 protsendini teatavate võlakirjade korral, kui need laseb välja krediidiasutus, mille registrijärgne asukoht on liikmesriigis ja mille suhtes kohaldatakse vastavalt seadusele nende võlakirjade omanike kaitseks kavandatud erilist avalikku järelevalvet. Eriti tuleb selliste võlakirjade väljalaskmisest tulenevad summad vastavalt seadusele investeerida varadesse, mis kogu võlakirjade kehtivusaja vältel suudavad tagada võlakirjadega seotud nõuded ja mida väljalaskja maksejõuetuse korral kasutataks esmajärjekorras põhisumma tagasimaksmiseks ning kogunenud intresside tasumiseks.Kui avatud investeerimisfond investeerib üle 5 protsendi oma varadest esimeses lõigus osutatud võlakirjadesse, mille on välja lasknud sama väljalaskja, ei tohi nende investeeringute koguväärtus ületada 80 protsenti avatud investeerimisfondi varadest.Vastavalt artikli 20 lõikele 1 peavad liikmesriigid esitama komisjonile nimekirja eespool osutatud võlakirjakategooriatest ja väljalaskjate kategooriatest, kellel on vastavalt õigusaktidele ja esimeses lõigus nimetatud järelevalvekorrale õigus välja anda eespool sätestatud kriteeriumidele vastavaid võlakirju. Nimekirjadele lisatakse teatis antavate garantiide staatuse kohta. Kohaldatakse artikli 20 lõikes 2 sätestatud korda.5. Lõigetes 3 ja 4 osutatud vabalt kaubeldavaid väärtpabereid ei võeta arvesse lõikes 2 osutatud 40protsendise piirmäära kohaldamisel.Lõigetes 1, 2, 3 ja 4 sätestatud piirmäärasid ei tohi kombineerida ning seega ei tohi lõigete 1, 2, 3 ja 4 alusel tehtavate investeeringute kogumaht sama organi poolt välja lastud vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse mingil juhul ületada 35 protsenti avatud investeerimisfondi varadest."Artikkel 2Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed direktiivis 85/611/EMÜ sätestatud tähtaegadeks. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Artikkel 3Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 22. märts 1988Nõukogu nimeleesistujaM. Bangemann[1] EÜT C 155, 21.6.1986, lk 4.[2] EÜT C 125, 11.5.1987, lk 162 avaldatud arvamus ja 10. veebruari 1988. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).[3] EÜT C 333, 29.12.1986, lk 10.[4] EÜT L 375, 31.12.1985, lk 3.--------------------------------------------------


title: Nõukogu direktiiv, 20. juuli 1976, millega määratakse toiduõlide ja -rasvade ning õli- või rasvalisandiga toiduainete maksimaalne eruukhappesisaldus

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31976L0621

Euroopa Liidu Teataja L 202 , 28/07/1976 Lk 0035 - 0037 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0026  Kreekakeelne eriväljaanne: Peatükk 03 Köide 16 Lk 0049  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0026  Hispaaniakeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 5 Lk 0029  Portugalikeelne eriväljaanne Peatükk 13 Köide 5 Lk 0029

		Nõukogu direktiiv,20. juuli 1976,millega määratakse toiduõlide ja -rasvade ning õli- või rasvalisandiga toiduainete maksimaalne eruukhappesisaldus(76/621/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,võttes arvesse komisjoni ettepanekut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]ning arvestades, et:on kindlaks tehtud, et katseloomadele söödetavad suured rüpsiõlikogused on avaldanud ebasoovitavat mõju, kuid sellist mõju ei ole inimeste puhul täheldatud;niisugune mõju on tingitud peamiselt selle õli ühest komponendist – eruukhappest;eruukhapet sisaldavad ka teised toiduõlid ja -rasvad;praegu on käimas rapsiõli ning teiste õlide ja rasvade uurimine, kuid kuni tulemuste teatavakssaamiseni tuleks siiski ettevaatusabinõuna piirata eruukhappe toiduks tarbimist;selle eesmärgi saavutamiseks tuleks kehtestada eruukhappe piirnormid õlides ja rasvades ning õli- või rasvalisandiga toiduainetes; käesoleva direktiivi reguleerimisalast on siiski ilma inimeste tervist ohustamata võimalik välja jätta toiduained, mille üldine rasvasisaldus on väike;sel eesmärgil tuleks kehtestada piirnormid, mis jõustuksid hiljemalt 1. juulil 1979 ja tagaksid nimetatud küsimuses täpsete ja lõplike teaduslike andmete puudumisel inimeste tervise kaitse, arvestades seejuures ühenduse rüpsiseemnete tootmise kvalitatiivset arengut;alates 1. juulist 1977 ei tohi eruukhappesisaldus mingil juhul ületada 10 %;mõned liikmesriigid on juba kehtestanud eruukhappesisalduse piirnormid toiduaineteliikide ja toitumismudelite kaupa vastavalt tervisekaitsenõuetele;kõnesolevatest toiduainetest proovivõtmise meetod ja eruukhappe sisalduse määramiseks teostatava analüüsi meetod kujutavad endast tehnilisi rakendusmeetmeid; menetluse lihtsustamiseks ja kiirendamiseks tuleks nende meetodite vastuvõtmine usaldada komisjonile;kõikidel juhtudel, kui nõukogu annab toiduainetega seotud eeskirjade rakendamise õiguse komisjonile, tuleks sätestada kord liikmesriikide ja komisjoni vahelise tiheda koostöö sisseseadmiseks nõukogu 13. novembri 1969. aasta otsusega [3] moodustatud alalises toidukomitees,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevat direktiivi kohaldatakse:a) inimtoiduks mõeldud õlide, rasvade ja nende segude suhtes,b) liittoiduainete suhtes, millele on lisatud õlisid ja rasvu või nende segusid ning mille üldine rasvasisaldus ületab 5 %; liikmesriigid võivad siiski kohaldada käesoleva direktiivi sätteid ka toiduainete suhtes, mille rasvasisaldus on 5 % või alla selle.Artikkel 21. Hiljemalt 1. juulist 1979 ei tohi eruukhappesisaldus artiklis 1 osutatud toiduainetes olla suurem kui 5 % rasvhapete kogusisaldusest toiduaine rasvkomponendis.2. Igal juhul kehtestavad liikmesriigid alates 1. juulist 1977 eruukhappesisalduse lubatud taseme, mis ei ületa 10 %.Artikkel 3Proovivõtmise kord ja eruukhappesisalduse määramise analüüsimetoodika artiklis 1 osutatud toodetes määratakse kindlaks artiklis 5 sätestatud korra kohaselt.Artikkel 41. Kui liikmesriigil on pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist saadud uue informatsiooni või olemasoleva informatsiooni ümberhindamise tõttu alust arvata, et artiklis 2 sätestatud eruukhappe piirnormid võivad inimeste tervist ohustada, ehkki need vastavad käesoleva direktiivi sätetele, võib see liikmesriik ajutiselt peatada käesoleva direktiivi sätete kohaldamise oma territooriumil kõnesolevas küsimuses või nende kohaldamist piirata. Liikmesriik teatab sellest viivitamatult teistele liikmesriikidele ja komisjonile ning põhjendab oma otsust.2. Komisjon vaatab asjaomase liikmesriigi põhjendused võimalikult kiiresti läbi, konsulteerib liikmesriikidega alalises toidukomitees ning seejärel teatab viivitamatult oma arvamuse ja võtab asjakohased meetmed.3. Kui komisjon leiab, et esimeses lõigus mainitud probleemide lahendamiseks ja inimeste tervise kaitse tagamiseks on vaja käesolevat direktiivi muuta, algatab ta nende muudatuste vastuvõtmiseks artiklis 5 sätestatud menetluse; kaitsemeetmeid võtnud liikmesriik võib sellisel juhul need meetmed kuni muudatuste jõustumiseni jõusse jätta.Artikkel 51. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab nõukogu 13. novembri 1969. aasta otsusega asutatud alalise toidukomitee (edaspidi "komitee") eesistuja kas omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotluse põhjal küsimuse nimetatud komiteele.2. Komisjoni esindaja esitab komiteele võetavate meetmete eelnõu. Komitee esitab eelnõu kohta oma arvamuse tähtaja jooksul, mille eesistuja määrab lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest. Arvamused võetakse vastu 41 poolthäälega, liikmesriikide hääli arvestatakse asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatud korras. Eesistuja ei hääleta.3. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.b) Kui kavandatavad meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas või kui komitee ei esita oma arvamust, esitab komisjon võetavate meetmete kohta viivitamata ettepaneku nõukogule. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega.c) Kui nõukogu ei ole otsust teinud kolme kuu jooksul alates ettepaneku tegemisest, võtab komisjon ettepandud meetmed vastu.Artikkel 6Artiklit 5 kohaldatakse 18 kuu jooksul alates kuupäevast, mil küsimus artikli 5 lõike 1 alusel esmakordselt komiteele suunati.Artikkel 71. Liikmesriigid muudavad vajaduse korral enne 1. jaanuari 1977 oma seadusi vastavalt käesoleva direktiivi sätetele ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Selliselt muudetud seadused jõustuvad toodete suhtes, mis tuuakse esmakordselt turule vastavalt pärast 1. juulit 1977 ja pärast 1. juulit 1979.Artikkel 8Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 20. juuli 1976Nõukogu nimeleesistujaA.P.L.M.M. van der Stee[1] EÜT C 280, 8.12.1975, lk 13.[2] EÜT C 286, 15.12.1975, lk 39.[3] EÜT L 291, 29.11.1969, lk 9.--------------------------------------------------