title: Nõukogu direktiiv, 13. aprill 1989, teatavate mootorsõidukite ja nende haagiste külgmisi allasõidutõkkeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31989L0297

Euroopa Liidu Teataja L 124 , 05/05/1989 Lk 0001 - 0007 Soomekeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 18 Lk 0234  Rootsikeelne eriväljaanne: Peatükk 13 Köide 18 Lk 0234

		Nõukogu direktiiv,13. aprill 1989,teatavate mootorsõidukite ja nende haagiste külgmisi allasõidutõkkeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(89/297/EMÜ)EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100a,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]koostöös Euroopa Parlamendiga, [2]võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]ning arvestades, et:on vaja võtta meetmeid, mille eesmärk on järkjärguline siseturu loomine 31. detsembriks 1992; arvestades et siseturg kujutab endast sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine;tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muuhulgas ka mootorsõidukite ja nende haagiste külgmiste allasõidutõkete kohta;nimetatud nõuded on liikmesriigiti erinevad ning seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukitüübi suhtes rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) [4], mida on viimati muudetud direktiiviga 87/403/EMÜ [5], ette nähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust;liiklusohutuse suurendamiseks on vaja kõik kõrgemate massikategooriate sõidukid varustada külgmiste allasõidutõketega, et pakkuda vähemkaitstud liiklejatele (jalakäijaile, jalgrattureile, mootorrattureile) tõhusat kaitset küljelt selliste sõidukite alla sattumise eest;praktilistel kaalutlustel peetakse vajalikuks uute tüübikinnituste taotlemiseks ja kõigi uute sõidukite jaoks näha ette erineva pikkusega tähtajad;mootorsõidukeid käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine eeldab liikmesriikide poolt ühiste nõuete kohaselt tehtud kontrollimiste vastastikust tunnustamist,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevas direktiivis tähendab "sõiduk" teedel kasutamiseks mõeldud kerega või kereta N2 või N3 kategooria mootorsõidukit või O3 või O4 kategooria haagist (määratletud direktiivi 70/156/EMÜ 1. lisas), mille suurim ettenähtud kiirus on üle 25 km/h.Artikkel 21. Ükski liikmesriik ei tohi keelduda EMÜ või siseriikliku tüübikinnituse andmisest sõidukile külgmiste allasõidutõketega seotud põhjustel, kui sõiduk vastab lisas sätestatud nõuetele.2. Ükski liikmesriik ei tohi keelata või takistada sõiduki müümist, registreerimist, kasutuselevõtmist või kasutamist külgmiste allasõidutõketega seotud põhjustel, kui sõiduk vastab lisas sätestatud nõuetele.Artikkel 3Tüübikinnituse andnud liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et tagada oma informeeritus kõigist lisas nimetatud mis tahes osade või omaduste muudatustest. Kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused otsustavad, kas muudatustega tüübi puhul on vaja uut katsetamist ning uue katseprotokolli koostamist. Kui selliste katsete järel ilmneb, et käesoleva direktiivi nõuded on täitmata, siis muudatust ei kinnitata.Artikkel 41. Alates 1. oktoobrist 1991 liikmesriigid:- ei anna enam välja direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 kolmandas taandes ettenähtud dokumenti sõidukitüübile, mille külgmised allasõidutõkked ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele,- võivad keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mille külgmised allasõidutõkked ei vasta käesoleva direktiivi sätetele.2. Liikmesriigid võivad alates 1. maist 1991 keelduda selliste sõidukite esmakasutusse lubamisest, mille külgmised allasõidutõkked ei vasta käesoleva direktiivi sätetele.Artikkel 5Muudatused, mis on vajalikud lisas esitatud nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 sätestatud korras.Artikkel 61. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 30. oktoobril 1989 ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate siseriiklike põhiliste õigusaktide teksti.Artikkel 7Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Luxembourg, 13. aprill 1989Nõukogu nimeleesistujaP. Solbes[1] EÜT C 265, 5.10.1987, lk 21.[2] EÜT C 94, 11.4.1988, lk 23.[3] EÜT C 80, 28.3.1988, lk 17.[4] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[5] EÜT L 220, 8.8.1987, lk 44.--------------------------------------------------LISATEHNILISED NÕUDED KÜLGMISTELE ALLASÕIDUTÕKETELE1. Üldised eeskirjad ja mõisted1.1. Kõik N2, N3, O3 ja O4 kategooria sõidukid tuleb ehitada ja/või komplekteerida nii, et need pakuksid ühtse tervikuna tõhusat kaitset vähemkaitstud liiklejaile (jalakäijaile, jalgrattureile, mootorrattureile) selliste sõidukite ja nende rataste alla sattumise eest külje poolt [1].Direktiivi ei kohaldata:- sadulvedukitele,- haagistele, mis on spetsiaalselt konstrueeritud ja ehitatud väga pikkade jagamatute veoste veoks nagu palgid, teraslatid jne,- sõidukitele, mis on konstrueeritud ja ehitatud erieesmärgil ning mida praktilistel põhjustel ei ole võimalik selliste külgkaitsetega varustada.1.2. Sõidukit peetakse punktis 1.1 sätestatud tingimusele vastavaks, kui selle küljed tagavad kaitse, mis vastab allpool sätestatule.1.3. Mõisted1.3.1. Sõidukitüüp külgmise allasõidutõkke järgiSõidukitüüp külgmise allasõidutõkke järgi – sõidukid, mis ei erine järgmiste peamiste omaduste poolest:tagatelje laius, sõiduki kere ja šassii konstruktsioon, mõõtmed, kuju ja materjalid ning vedrustuse omadused, niivõrd kui need omavad tähendust seoses punkti 2 nõuetega.1.3.2. Tühimass – töökorras sõiduki mass ilma sõitjate ja koormata, kuid koos jahutusvedeliku, määrdeainete ja varurattaga, juhul kui sõiduki tootja on tarninud need standardvarustusena.1.4. Sõiduki asetusPunktis 2 sätestatud tehnilistele tingimustele vastavuse testimiseks asetatakse sõiduk järgmiselt:- sõiduk peab olema horisontaalsel ja tasasel pinnal,- juhtrattad otseasendis,- sõiduk peab olema koormamata,- poolhaagised peavad toetuma oma tugedele, nii et laadimistasapind on horisontaalne.2. Külgmise allasõidutõkke poolt osutatav kaitse2.1. Seade ei tohi suurendada sõiduki kogulaiust ning selle välispinna põhiosa ei tohi olla sõiduki kõige välimisest külgtasandist (millega on määratud sõiduki maksimaalne laius) rohkem kui 120 mm seespool. Seadme esiots võib mõnel sõidukil olla punktide 2.4.2 ja 2.4.3 kohaselt sissepoole painutatud. Seadme tagaots vähemalt 250 mm ulatuses ei tohi olla tagarehvide väliskülgedest rohkem kui 30 mm seespool (v.a rehvide kumerdumine maapinna lähedal).2.2. Seadme välispind peab olema sile, põhiliselt tasane või horisontaalselt lainestatud ning võimalusel kulgema eest taha ilma läbilõigeteta; kõrvuti asetsevad seadmeosad võivad siiski osaliselt kattuda eeldusel, et kattuv äär on pööratud taha- või allapoole; läbilõigete korral ei tohi osade vahe pikisuunas mõõdetuna olla laiem kui 25 mm, kusjuures tagumine osa ei tohi ulatuda eesmisest väljapoole; ümarpeaga poltide või neetide pead võivad seadme pealispinnast eenduda kuni 10 mm ning muud osad samuti, juhul kui need on siledad ja samamoodi ümardatud; kõik välisääred ja -nurgad peavad olema vähemalt 2,5 mm raadiusega ümardatud (testitud direktiivis 74/483/EMÜ [2] sätestatu kohaselt).2.3. Seade võib koosneda ühtsest tasasest pinnast või ühest või mitmest ristlatist või pinna ja lattide kombinatsioonist; lattide kasutamise korral pole nendevaheline kaugus suurem kui 300 mm ja need ei tohi olla vähem kui:- 50 mm kõrged N2 ja O3 kategooria sõidukitel,- 100 mm kõrged ja põhiliselt tasased N3 ja O4 kategooria sõidukitel.Pindade ja lattide kombinatsioonid peavad moodustama ühtse külgmise allasõidutõkke vastavalt punkti 2.2 sätetele.2.4. Külgmise allasõidutõkke esiserv peab olema ehitatud järgmiselt.2.4.1. Asend:2.4.1.1. mootorsõidukil: mitte üle 300 mm tagapool vahetult külgmise allasõidutõkke ees oleva ratta rehvi kõige tagumist osa puudutavast püstristtasandist;2.4.1.2. järelhaagisel: mitte üle 500 mm tagapool tasandist, mis on määratletud punktis 2.4.1.1;2.4.1.3. poolhaagisel: mitte üle 250 mm tagapool tugijalgade ristmediaantasandist, kui tugijalad on olemas, kuid igal juhul ei tohi esiserva kaugus käändteljepoldi keset selle kõige tagumises asendis läbivast risttasandist ületada 2,7 m.2.4.2. Kui tõkke esiserv asetseb muidu avatud ruumis, siis peab see koosnema kogu tõkke kõrguse ulatuses ühtsest vertikaaldetailist, mille välis- ja esikülg on N2 ning O3 sõidukitel pööratud vähemalt 50 mm ulatuses tahapoole ja 100 mm ulatuses sissepoole ning N3 ning O4 sõidukitel vähemalt 100 mm ulatuses tahapoole ja 100 mm ulatuses sissepoole.2.4.3. Mootorsõidukil, millel 300 mm mõõde, millele osutab punkt 2.4.1.1, satub kabiini sisse, peab tõke olema ehitatud nii, et see puutub kokku kabiini paneelidega, ja olema vajaduse korral pööratud sissepoole nurga all, mis ei ületa 45°. Lubatav on tõkke esiserva ja kabiini paneelide vaheline pikivahe 100 mm vedrustusega või kallutatava kabiini korral. Sellisel juhul ei kohaldata punkti 2.4.2 sätteid.2.4.4. Mootorsõidukil, millel 300 mm mõõde, millele osutab punkt 2.4.1.1, satub kabiini taha ja külgmine allasõidutõke on tootja valikul ettepoole pikendatud, nagu märgitud punktis 2.4.3, tuleb täita punkti 2.4.3 nõudeid.2.5. Külgmise allasõidutõkke tagumine serv ei tohi olla üle 300 mm eespool vahetult külgmise allasõidutõkke taga oleva ratta rehvi kõige eesmist osa puudutavast püstristtasandist; ühtne vertikaaldetail ei ole tagumise serva puhul nõutav.2.6. Külgmise allasõidutõkke alumise serva kõrgus maapinnast ei tohi üheski punktis olla suurem kui 550 mm.2.7. Külgmise allasõidutõkke ülemine serv ei tohi olla üle 350 mm sõiduki konstruktsiooni sellest osast allpool, millega lõikub või mida puutub rehvide välise külgpinna vertikaalne puutetasand (arvestamata rehvide kumerdumist maapinna lähedal), v.a järgmistel juhtudel:2.7.1. kui punktis 2.7 nimetatud vertikaalne tasand ei lõiku sõiduki konstruktsiooniga, peab tõkke ülemine serv olema kas koormakandeplatvormiga samal tasapinnal või 950 mm kõrgusel maapinnast, vastavalt sellele, kumb neist on madalamal;2.7.2. kui punktis 2.7 nimetatud vertikaaltasand lõikub sõiduki konstruktsiooniga kõrgemal kui 1,3 m kõrgusel maapinnast, peab tõkke ülemine serv olema vähemalt 950 mm kõrgusel maapinnast;2.7.3. spetsiaalselt konstrueeritud ja ehitatud sõiduki korral, mis ei ole ainult konteinerite või demonteeritavate kerede veoks kohandatud, võib tõkke ülemise serva asukoha määrata punktide 2.7.1 ja 2.7.2 kohaselt; konteinerit või demonteeritavat keret käsitletakse sel juhul sõiduki osana.2.8. Külgmised allasõidutõkked peavad olema olemuselt jäigad, kindlalt paigaldatud (need ei tohi sõiduki tavapärasel kasutamisel tekkiva vibratsiooni tõttu lahti tulla) ja olema valmistatud metallist või mõnest muust sobivast materjalist, v.a punktis 2.9 nimetatud osad.Külgmist allasõidutõket loetakse sobivaks, kui see talub 1 kN suurust horisontaalset staatilist jõudu, mida rakendatakse tõkke välispinna mis tahes osale sellega risti ja mida avaldab vaivasara keskosa, mille ots on sile ja ringikujuline, diameetriga 220 mm ± 10 mm, ning tõkke läbipaine sellise koormuse all ei ületa:- 30 mm tõkke tagumises osas 250 mm ulatuses ja- 150 mm ülejäänud tõkke osadel.2.8.1. Eespool nimetatud tingimuse täitmist võib kontrollida arvutuslikul teel.2.9. Püsivalt sõidukile kinnitatud osad, nagu nt aku, õhu- ja kütusemahutid, tuled, peeglid, varurattad ja tööriistakastid, võib kaasata külgmise allasõidutõkke konstruktsiooni, juhul kui need täidavad mõõtmete poolest käesoleva direktiivi tingimusi. Vahede korral kohaldatakse punktis 2.2 sätestatud nõudeid.2.10. Külgmisi allasõidutõkkeid ei tohi kasutada piduri ühenduse, õhu- ega vedelikujuhtmena.3. Erandina eespool nimetatud sätetest peavad järgmist tüüpi sõidukid täitma ainult iga konkreetse tüübi kohta kindlaks määratud nõudeid:3.1. Pikendatav haagis peab vastama kõigile punkti 2 nõuetele, kui see on oma minimaalpikkuses; kui haagis on pikendatud, peavad selle külgmised allasõidutõkked vastama punktidele 2.6, 2.7 ja 2.8 ning kas 2.4 või 2.5, kuid mitte tingimata mõlemale punktile; haagise pikendamine ei tohi tekitada vahesid külgmistes allasõidutõketes;3.2. paaksõiduk, mis on konstrueeritud ainuüksi vedelainete veoks kinnises paagis, mis on püsivalt sõidukile kinnitatud ning vedeliku sisse- ja väljapumpamiseks varustatud vooliku või toruga, peab olema varustatud külgmiste allasõidutõketega, mis peavad vastama kõigile punkti 2 nõuetele, niivõrd kui see on rakendatav; rangest vastavusest võib loobuda ainult juhul, kui see on vajalik ekspluatatsiooninõuete tõttu;3.3. sõidukil, mis on varustatud pikendatavate tugijalgadega, et tagada stabiilsus peale- ja mahalaadimise või muude toimingute käigus, milleks sõiduk on konstrueeritud, võib külgmisesse allasõidutõkkesse paigaldamisel jätta lisavahed, kui need on vajalikud, et võimaldada tugijalgade pikendamist;3.4. sõidukil, mis on varustatud kinnituspunktidega ro-ro-transpordi jaoks, on vahed külgmises allasõidutõkkes lubatud, et võimaldada sealt kinnitusrihmade läbiviimist ja pingutamist.4. Kui sõiduki küljed on niimoodi konstrueeritud ja/või varustatud, et need oma kuju ja komponentide omaduste poolest kokku vastavad punkti 2 nõuetele, võidakse neid käsitleda külgmiste allasõidutõkete asendajaina.5. EMÜ tüübikinnituse taotlemine5.1. EMÜ tüübikinnitustaotluse seoses külgmise allasõidutõkkega esitab sõiduki tootja või tootja volitatud esindaja.5.2. Taotlusele tuleb lisada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris koos järgmiste andmetega:5.2.1. sõiduki kirjeldus punktis 1.4.1 sätestatud kriteeriumide osas koos mõõtjoonistega ja foto või koostejoonisega sõiduki külgedest. Tuleb esitada sõiduki tüübi identifitseerimiseks vajalikud numbrid ja/või sümbolid;5.2.2. külgmiste allasõidutõkete tehniline kirjeldus koos piisavalt üksikasjaliku teabega.5.3. Tüübikinnituskatseid tegevale tehnilisele teenistusele esitatakse kinnitatava tüübi representatiivsõiduk.6. EMÜ tüübikinnitus6.1. Sõidukitüübi EMÜ tüübikinnitustunnistus peab olema varustatud lisaga, mis vastab käesoleva direktiivi liites esitatud näidisele.[1] Käesolev direktiiv ei takista ühelgi riigil omada lisanõudeid sõidukite osade suhtes, mis asuvad esiratastest eespool ja tagaratastest tagapool.[2] EÜT L 266, 2.10.74, lk 4.--------------------------------------------------Liide+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------Näidis+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/113/EÜ, 12. detsember 2006 , karpide elukeskkonna vee nõutava kvaliteedi kohta (kodifitseeritud versioon)

text:
               27.12.2006

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 376/14

      EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2006/113/EÜ,
   12. detsember 2006,
   karpide elukeskkonna vee nõutava kvaliteedi kohta
   (kodifitseeritud versioon)
   EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
   võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1,
   võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
   võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,
   pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
   toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras. (1)

   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Nõukogu 30. oktoobri 1979. aasta direktiivi 79/923/EMÜ karpide elukeskkonna vee nõutava kvaliteedi kohta (2) on oluliselt muudetud (3) Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune direktiiv kodifitseerida.

               (2)

               Keskkonna kaitsmisel ja parandamisel on vaja võtta konkreetseid meetmeid, et kaitsta vett, sealhulgas karpide elukeskkonna vett, reostuse eest.

               (3)

               Teatavaid karbipopulatsioone on vaja kaitsta saasteainete merevette heitmise mitmesuguste tagajärgede eest.

               (4)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuli 2002. aasta otsus nr 1600/2002/EÜ, millega võetakse vastu kuues keskkonnaalane tegevusprogramm (4) sätestab, et kvaliteedieesmärke tuleb seada ühiselt, määrates seejuures kindlaks mitmesugused nõuded, millele keskkond peab vastama, muu hulgas vee ja samuti karpide elukeskkonna vee näitajate määratluse.

               (5)

               Erinevused sätete vahel, mis mitmes liikmesriigis kehtivad ning mis käsitlevad karpide elukeskkonna vee kvaliteeti, võivad luua ebavõrdseid konkurentsitingimusi ning seega otseselt mõjutada siseturu toimimist.

               (6)

               Direktiivi eesmärkide saavutamiseks tuleb liikmesriikidel määrata kindlaks veealad, mille suhtes direktiivi kohaldatakse, ning samuti teatavatele näitajatele vastavad piirväärtused. Selliselt kindlaksmääratud veealade vesi tuleks nende väärtustega kooskõlla viia kuue aasta jooksul pärast kindlaksmääramist.

               (7)

               Karpide elukeskkonna vee nõutava kvaliteedi kontrollimiseks tuleks võtta teatav minimaalne arv proove ning teha I lisas kirjeldatud näitajate suhtes mõõtmisi. Proovide võtmise sagedust võib mõõtmistulemustest tulenevalt vähendada või selle lõpetada.

               (8)

               Teatavad looduslikud asjaolud ei olene liikmesriikidest ning seepärast tuleb ette näha võimalus teha teatavatel juhtudel käesolevast direktiivist erandeid.

               (9)

               Teaduse ja tehnika arengu tõttu võib osutuda vajalikuks kohandada kiiresti teatavaid I lisas sätestatud nõudeid. Selleks vajalike meetmete kehtestamise hõlbustamiseks tuleks kehtestada kord, millega luuakse tihe koostöö liikmesriikide ja komisjoni vahel. See koostöö peaks toimuma Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta direktiiviga 2006/44/EÜ (kalade elu tagamiseks kaitset või parandamist vajava magevee kvaliteedi kohta) (5) loodud teaduse ja tehnika arenguga kohandamise komitee raames.

               (10)

               Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud II lisa B osas esitatud direktiivide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtaegadega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
   Artikkel 1
   Käesolev direktiiv käsitleb karpide elukeskkonna vee kvaliteeti ning kehtib nende ranniku- ja riimveealade suhtes, mille liikmesriigid on määranud kaitset või parandamist vajavateks, et toetada karpide (kahepoolmeliste karploomade ja kõhtjalgsete) elu ja kasvu ning seeläbi ka inimesele otseselt toiduks ettenähtud karploomasaaduste kõrget kvaliteeti.
   Artikkel 2
   Liikmesriikide määratud veealade suhtes kohaldatavad näitajad on loetletud I lisas.
   Artikkel 3
   1.   Liikmesriigid määravad määratud veealade vee I lisas loetletud näitajatele väärtused, kui nendele näitajatele on väärtused antud G või I veerus. Nad arvestavad mõlemas veerus sisalduvaid märkusi.
   2.   Liikmesriigid ei määra I lisa I veerus sisalduvatest leebemaid väärtusi ning püüavad järgida G veerus esitatud väärtusi, arvestades samal ajal artiklis 8 sätestatud põhimõtet.
   3.   Heitveeheidete suhtes, mille kohta kehtivad näitajad “halogeenorgaanilised ained” ja “metallid”, kohaldatakse liikmesriikide poolt kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. veebruari 2006. aasta direktiiviga 2006/11/EÜ teatavate ühenduse veekeskkonda lastavate ohtlike ainete põhjustatava saaste kohta (6) kehtestatud heitveenorme samal ajal kvaliteedieesmärkide saavutamise ning teiste käesolevast direktiivist tulenevate, eelkõige proovide võtmisega seotud kohustuste täitmisega.
   Artikkel 4
   1.   Liikmesriigid määravad karpide elukeskkonna veega alad kindlaks ja nad võivad seejärel kõnealuseid veealasid juurde määrata.
   2.   Liikmesriigid võivad karpide elukeskkonna veega alade nimistu läbi vaadata eelkõige asjaolude tõttu, mida ei olnud võimalik nimistu esimese koostamise ajal ette näha, arvestades artiklis 8 sätestatud põhimõtet.
   Artikkel 5
   Liikmesriigid käivitavad programme reostuse vähendamiseks ja eelkõige tagamaks, et karpide elukeskkonna vesi vastab kuue aasta möödudes sellise veega alade nimistu artikli 4 kohasest koostamisest nii väärtustele, mille liikmesriigid määravad kindlaks kooskõlas artikliga 3, kui ka I lisa G ja I veergudes sisalduvatele märkustele.
   Artikkel 6
   1.   Artikli 5 kohaldamisel loetakse karpide elukeskkonna vesi käesoleva direktiivi sätetele vastavaks, kui selle proovid, mida on 12 kuu jooksul võetud I lisas sätestatud minimaalse sagedusega ühest ja samast proovivõtukohast, vastavad liikmesriikide poolt kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtustele ning I lisa G ja I veergudes sisalduvatele märkustele järgmiselt:

               a)

               100 % proovidest näitajate “halogeenorgaanilised ained” ja “metallid” puhul;

               b)

               95 % proovidest näitajate “soolsus” ja “lahustunud hapnik” puhul;

               c)

               75 % proovidest muude I lisas loetletud näitajate puhul.

         Kui kõikide I lisas loetletud näitajate, välja arvatud näitajate “halogeenorgaanilised ained” ja “metallid” kohta võetakse proove kooskõlas artikli 7 lõikega 2 harvemini, kui I lisas on sätestatud, peavad kõik proovid vastama käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud väärtustele ja märkustele.
   2.   Proove, mille näitajad ei vasta liikmesriikide poolt kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtustele või I lisa G ja I veergudes sisalduvatele märkustele, ei arvestata lõikega 1 ettenähtud protsentide arvutamisel, kui selle kõrvalekaldumise on põhjustanud katastroof.
   Artikkel 7
   1.   Proovide võtmisega I lisas sätestatud minimaalse sagedusega tegelevad liikmesriikide pädevad asutused.
   2.   Kui pädev asutus tuvastab, et karpide elukeskkonna vee kvaliteet on oluliselt parem kui kvaliteet, mis saavutataks kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtuste ning I lisa G ja I veergudes sisalduvate märkuste kohaldamise teel, tohib proovivõtusagedust vähendada. Kui ei ole reostust ega ohtu, et kõnealuse vee kvaliteet halveneb, võib asjaomane pädev asutus otsustada, et sellest veest ei ole vaja proove võtta.
   3.   Kui proovide võtmisel selgub, et mõni kooskõlas artikliga 3 kindlaksmääratud väärtus on täitmata või I lisa G või I veerus sisalduv märkus arvestamata, selgitab pädev asutus välja, kas see on juhuslik või tingitud mõnest loodusnähtusest või reostusest, ning võtab vastu asjakohased meetmed.
   4.   Täpse proovivõtukoha, selle kauguse lähimast saasteainete heitekohast ning proovivõtusügavuse määrab iga liikmesriigi pädev asutus kindlaks eelkõige kohapeal valitsevate keskkonnatingimuste põhjal.
   5.   Kõnealuste näitajate väärtuste arvutamiseks kasutatavad analüüsi võrdlusmeetodid on sätestatud I lisas. Muid meetodeid kasutavad laborid tagavad, et nende tulemused on võrdväärsed või võrreldavad I lisas määratletutega.
   Artikkel 8
   Käesoleva direktiivi järgi võetavate meetmete rakendamine ei tohi mitte mingil juhul ei otseselt ega kaudselt põhjustada ranniku- ja riimvee reostuse suurenemist.
   Artikkel 9
   Liikmesriigid võivad alati kehtestada karpide elukeskkonna veele rangemaid väärtusi, kui on sätestatud käesolevas direktiivis. Nad võivad samuti kehtestada sätteid muude näitajate kohta, kui on ette nähtud käesoleva direktiiviga.
   Artikkel 10
   Kui liikmesriik soovib karpide elukeskkonna veega alaks määrata ala, mis asub naaberliikmesriigi piiri ääres, konsulteerivad mõlemad liikmesriigid omavahel, et teha kindlaks selle ala käesoleva direktiivi kohaldamisalasse jäävad osad ning järeldused, mida tuleb teha ühiste kvaliteedieesmärkide põhjal ja mille kumbki asjaomane liikmesriik teeb pärast formaalseid konsultatsioone naaberliikmesriigiga. Komisjon võib sellest protsessist osa võtta.
   Artikkel 11
   Liikmesriigid võivad käesolevast direktiivist erakorraliste ilmastiku- või geograafiliste tingimuste tõttu kõrvale kalduda.
   Artikkel 12
   Muudatused, mida on vaja I lisas esitatud tabeli G veerus sisalduvate näitajate väärtuste ja analüüsimeetodite kohandamiseks teaduse ja tehnika arenguga, võtab vastu direktiivi 2006/44/EÜ artikli 13 lõike 1 kohaselt moodustatud komitee sama direktiivi artikli 13 lõikes 2 osundatud korras.
   Artikkel 13
   1.   Käesoleva direktiivi kohaldamisel annavad liikmesriigid komisjonile teavet:

               a)

               kokkuvõtvalt artikli 4 lõike 1 kohaselt kindlaksmääratud veealade kohta;

               b)

               nende veealade nimistu muutmise kohta kooskõlas artikli 4 lõikega 2;

               c)

               õigusnormide kohta, mis on kehtestatud uute näitajate kindlaksmääramiseks kooskõlas artikliga 9.

         2.   Kui liikmesriik kohaldab artiklit 11, teatab ta sellest kohe komisjonile, selgitades oma põhjusi ning teatades kõnealuse sätte kohaldamise eeldatava kestuse.
   3.   Liikmesriigid annavad põhjendatud taotluse korral üldiselt komisjonile kogu käesoleva direktiivi kohaldamiseks vajaliku teabe.
   Artikkel 14
   Liikmesriigid saadavad iga kolme aasta järel ja esimest korda aastaid 1993-1995 (kaasa arvatud) hõlmavaks ajavahemikuks komisjonile käesoleva direktiivi rakendamist käsitleva teabe sektori aruande kujul, mis hõlmab ka muid asjaomaseid ühenduse direktiive. Selline aruanne esitatakse kas küsimustiku või vormi alusel, mille komisjon on koostanud nõukogu 23. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/692/EMÜ (teatavate keskkonnaalaste direktiivide rakendamise aruannete ühtlustamise ja ratsionaliseerimise kohta) (7) artikli 6 lõikes 2 osundatud korras. Küsimustik või vorm saadetakse liikmesriikidele kuus kuud enne aruandes käsitletava ajavahemiku algust. Aruanne saadetakse komisjonile üheksa kuu jooksul pärast selles käsitletud kolmeaastase ajavahemiku lõppu.
   Komisjon avaldab ühenduse aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta üheksa kuu jooksul pärast aruannete saamist liikmesriikidelt.
   Artikkel 15
   Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti.
   Artikkel 16
   Direktiiv 79/923/EMÜ tunnistatakse kehtetuks; see ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud II lisa B osas esitatud direktiivide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise ja nende kohaldamise tähtaegadega.
   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ja neid tuleks lugeda kooskõlas III lisas esitatud vastavustabeliga.
   Artikkel 17
   Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Artikkel 18
   Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

      Strasbourg, 12. detsember 2006.

            Euroopa Parlamendi nimel

            president

         J. BORRELL FONTELLES

            Nõukogu nimel

            eesistuja

         M. PEKKARINEN

      (1)  Euroopa Parlamendi 12. oktoobri 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 30. novembri 2006. aasta otsus.

      (2)  EÜT L 281, 10.11.1979, lk 47. Direktiivi on muudetud direktiiviga 91/692/EMÜ (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48).

      (3)  Vt II lisa A osa.

      (4)  EÜT L 242, 10.9.2002, lk 1.

      (5)  ELT L 264, 25.9.2006, lk 20.

      (6)  ELT L 64, 4.3.2006, lk 52.

      (7)  EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

      I LISA
      KARPIDE ELUKESKKONNA VEE KVALITEET

                  Näitaja

                  G

                  I

                  Analüüsi võrdlusmeetodid

                  Minimaalne proovide võtmise ja mõõtmise sagedus

                  1.

                  pH
                  pH ühik

                  7—9

                              —

                              Elektromeetria
                              Mõõdetakse proovivõtu kohal

                  Kord kvartalis

                  2.

                  Temperatuur, °C

                  Karpide elukeskkonna vee temperatuur ei tohi heite tõttu tõusta rohkem kui 2 °C võrra mõjutamata vee temperatuurist

                              —

                              Termomeetria
                              Mõõdetakse proovivõtu kohal

                  Kord kvartalis

                  3.

                  Värvus (pärast filtreerimist), mg Pt/l

                  Karpide elukeskkonna vee värvus ei tohi heite tõttu erineda rohkem kui 10 mg Pt/l võrra mõjutamata vee värvusest

                              —

                              Filtreerimine läbi 0,45 μm membraanfiltri
                              Fotomeetriline meetod plaatina-koobalti skaalal

                  Kord kvartalis

                  4.

                  Heljum, mg/l

                  Karpide elukeskkonna vee heljumisisaldus ei tohi heite tõttu kasvada rohkem kui 30 % võrra mõjutamata vee heljumisisaldusest

                              —

                              Filtreerimine läbi 0,45 μm membraanfiltri, kuivatamine 105 °C juures ja kaalumine

                              —

                              Tsentrifuugimine (vähemalt 5 min keskmise kiirendusega 2 800 kuni 3 200 g), kuivatamine 105 °C juures ja kaalumine

                  Kord kvartalis

                  5.

                  Soolsus, ‰

                  12—38 ‰

                  ≤ 40 ‰
                  karpide elukeskkonna vee soolsus ei tohi heite tõttu suureneda rohkem kui 10 % võrra mõjutamata vee soolsusest

                  Konduktomeetria

                  Kord kuus

                  6.

                  Lahustunud hapnik,
                  küllastusaste, %

                  ≥ 80 %

                  ≥ 70 % (keskmine)
                  kui ühel mõõtmisel saadakse tulemuseks väärtus alla 70 %, tuleb mõõtmisi korrata
                  ühel mõõtmisel ei või saada tulemuseks väärtus alla 60 %, välja arvatud juhul, kui sellel pole kahjulikke tagajärgi karpide kolooniate arengule

                  Winkleri meetod
                  Elektrokeemiline meetod

                  Kord kuus, kusjuures vähemalt üks proov peab olema representatiivne madala hapnikusisalduse suhtes proovivõtupäeval. Kui aga kahtlustatakse suuremaid päevaseid kõikumisi, tuleb päevas võtta vähemalt kaks proovi

                  7.

                  Naftapäritolu süsivesinikud

                  Süsivesinikke ei tohi karpide elukeskkonna vees olla nii palju, et

                              —

                              nad moodustavad veepinnal nähtava kile või ladestuvad karpide koorikule,

                              —

                              nad kahjustavad karpe.

                  Visuaalne kontroll

                  Kord kvartalis

                  8.

                  Halogeenorgaanilised ained

                  Iga aine sisaldus karpide lihas peab olema niivõrd piiratud, et see toetab kooskõlas artikliga 1 karpidest valmistatud toodete kõrget kvaliteeti

                  Iga aine sisaldus karpide lihas või elukeskkonna vees ei tohi saavutada ega ületada taset, millest alates see avaldab karpidele ja vastsetele kahjulikku mõju

                  Gaasikromatograafia pärast sobiva solvendiga ekstraheerimist ja puhastamine

                  Kord poolaastas

                  .9.

                     Metallid

                  Iga aine sisaldus karpide lihas peab olema niivõrd piiratud, et see toetab kooskõlas artikliga 1 karpidest valmistatud toodete kõrget kvaliteeti

                  Iga aine sisaldus karpide lihas ja elukeskkonna vees ei tohi ületada taset, millest alates see avaldab karpidele ja nende vastsetele kahjulikku mõju.
                  Arvestada tuleb nende metallide koostoimeid

                  Aatomabsorptsioon-spektromeetria, vajaduse korral koos eelneva kontsentreerimise ja/või ekstraheerimisega

                  Kord poolaastas

                  Hõbe

                  (Ag)

                  Arseen

                  (As)

                  Kaadmium

                  (Cd)

                  Kroom

                  (Cr)

                  Vask

                  (Cu)

                  Elavhõbe

                  (Hg)

                  Nikkel

                  (Ni)

                  Plii

                  (Pb)

                  Tsink

                  (Zn)

                  mg/l

                  10.

                  Fekaalsete coli-laadsete bakterite arv 100 ml vees

                  ≤ 300 karploomade lihas ja poolmetevahelises vedelikus

                  Lahjendusmeetod koos käärimisega vedelsöötmetel vähemalt kolmes katseklaasis kolme lahjendusega. Positiivsete katseklaaside ümberkülv kinnitussöötmele. Kõige tõenäosema arvu loendamine. Inkubatsioonitemperatuur 44 °C ± 0,5 °C.

                  Kord kvartalis

                  .11.

                  Karpide maitseomadusi mõjutavad ained

                  Sisaldus väiksem sellisest, mis rikub karpide maitseomadusi

                  Maitsmiskontroll nende ainete olemasolu kahtluse korral

                  12.

                  Saksitoksiin (vaguviburiliste eritis)

                  Lühendid

                              G

                              =

                              soovituslik väärtus

                              I

                              =

                              kohustuslik väärtus

      II LISA
      A OSA
      Kehtetuks tunnistatud direktiiv koos muudatusega

                  nõukogu direktiiv 79/923/EMÜ
                  (EÜT L 281, 10.11.1979, lk 47)

                  nõukogu direktiiv 91/692/EMÜ
                  (EÜT L 377, 31.12.1991, lk 48)

                  ainult I lisa punkt e

            B OSA
      Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtajad

         (osundatud artiklis 16)

                  Direktiiv

                  ülevõtmise tähtaeg

                  79/923/EMÜ

                  6. november 1981

                  91/692/EMÜ

                  1. jaanuar 1993

      III LISA
      VASTAVUSTABEL

                  Direktiiv 79/923/EMÜ

                  Käesolev direktiiv

                  Artikkel 1

                  Artikkel 1

                  Artikkel 2

                  Artikkel 2

                  Artikkel 3

                  Artikkel 3

                  Artikkel 4, lõiked 1 ja 2

                  Artikkel 4, lõige 1

                  Artikkel 4, lõige 3

                  Artikkel 4, lõige 2

                  Artikkel 5

                  Artikkel 5

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, sissejuhatav osa

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, sissejuhatav osa

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, esimene taane

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, punkt a

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, teine taane

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, punkt b

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, kolmas taane

                  Artikkel 6, lõige 1, esimene lõik, punkt c

                  Artikkel 6, lõige 1, teine lõik

                  Artikkel 6, lõige 1, teine lõik

                  Artikkel 6, lõige 2

                  Artikkel 6, lõige 2

                  Artikkel 7

                  Artikkel 7

                  Artikkel 8

                  Artikkel 8

                  Artikkel 9

                  Artikkel 9

                  Artikkel 10

                  Artikkel 10

                  Artikkel 11

                  Artikkel 11

                  Artikkel 12

                  Artikkel 12

                  Artikkel 13, esimene lõige, sissejuhatav osa

                  Artikkel 13, lõige 1, sissejuhatav osa

                  Artikkel 13, esimene lõige, esimene taane

                  Artikkel 13, lõige 1, punkt a

                  Artikkel 13, esimene lõige, teine taane

                  Artikkel 13, lõige 1, punkt b

                  Artikkel 13, esimene lõige, kolmas taane

                  Artikkel 13, lõige 1, punkt c

                  Artikkel 13, teine lõik

                  Artikkel 13, lõige 2

                  Artikkel 13, kolmas lõik

                  Artikkel 13, lõige 3

                  Artikkel 14

                  Artikkel 14

                  Artikkel 15, lõige 1

                  –

                  Artikkel 15 lõige 2

                  Artikkel 15

                  –

                  Artikkel 16

                  –

                  Artikkel 17

                  Artikkel 16

                  Artikkel 18

                  Lisa

                  I lisa

                  –

                  II lisa

                  –

                  III lisa


title: Komisjoni direktiiv 97/28/EÜ, 11. juuni 1997, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 76/756/EMÜ mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamise kohtaEMPs kohaldatav tekst

text:
Tähtis õiguslik teade

|

31997L0028

Euroopa Liidu Teataja L 171 , 30/06/1997 Lk 0001 - 0010

		Komisjoni direktiiv 97/28/EÜ,11. juuni 1997,millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 76/756/EMÜ mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamise kohta(EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnituse kohta, [1] viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 96/79/EÜ, [2] eriti selle artikli 13 lõiget 2,võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/756/EMÜ mootorsõidukitele ja nende haagistele valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, [3] viimati muudetud komisjoni direktiiviga 91/663/EMÜ, [4] eriti selle artiklit 5,ning arvestades, et:direktiiv 76/756/EMÜ on üks mitmest üksikdirektiivist EÜ tüübikinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati direktiiviga 70/156/EMÜ; sellest tulenevalt kohaldatakse käesolevas direktiivis direktiivi 70/156/EMÜ sätteid, mis on seotud sõiduki süsteemide, osade ja eraldi seadmestikega;eelkõige nähakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõikes 4 ja artikli 4 lõikes 3 ette, et igale üksikdirektiivile peab olema lisatud teatis ja kõnealuse direktiivi VI lisal põhinev tüübikinnitustunnistus, et muuta tüübikinnitus elektrooniliseks; direktiivis 76/756/EMÜ ettenähtud tüübikinnitustunnistust tuleb sellele vastavalt muuta;menetlusi on vaja lihtsustada, et säiliks direktiivi 70/156/EMÜ artikli 9 lõikes 2 ettenähtud võrdväärsus teatavate üksikdirektiivide ja ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni vastavate eeskirjade vahel, kui mainitud eeskirjades tehakse muudatusi; esmajärjekorras tuleks ristviiteid kasutades asendada direktiivis 76/756/EMÜ ettenähtud tehnilised nõuded eeskirja nr 48 tehniliste nõuetega;maanteeliikluse turvalisuse parandamiseks on muu hulgas otsustatud nõuda kolmanda piduritulelaterna kohustuslikku paigaldamist M1-kategooria sõidukitele ja lubada päevatulelaternate mittekohustuslikku paigaldamist mootorsõidukitele;on vaja täpsemalt kontrollida mittekohustuslikke sätteid, mis on seotud üksikute valgustus- ja valgussignaalseadmete tehniliste nõuetega ning nende paigaldamisega mootorsõidukitele ja nende haagistele; vajaliku tehnilise töö lõpuleviimine on äärmiselt tähtis, et direktiivi 76/756/EMÜ saaks viivitamatult sisse viia edasised muudatused;viidatakse nõukogu direktiivile 76/757/EMÜ, [5] mida on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 97/29/EÜ; [6]käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiiviga 70/156/EMÜ asutatud tehnika arengule kohandamise komitee arvamusega,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:Artikkel 1Käesolevaga muudetakse direktiivi 76/756/EMÜ järgmiselt.1. Artikli 4 esimene lause asendatakse järgmisega:"EMÜ tüübikinnituse andnud liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et teda informeeritakse igast muudatusest sõidukitüübi kirjelduses mainitud osades või omadustes, kui need on seotud valgustus- või valgussignaalseadmete paigaldamisega."2. Lisad asendatakse käesoleva direktiivi lisaga.Artikkel 21. Alates 1. jaanuarist 1998 või juhul, kui artiklis 3 nimetatud tekstid avaldatakse pärast 1. juulit 1997, siis kuus kuud pärast kõnealuste tekstide tegeliku avaldamise kuupäeva, ei tohi liikmesriigid valgustus- ja valgussignaalseademete paigaldamisega seotud põhjustel:- keelduda sõidukitüübile EÜ tüübikinnituse ega siseriikliku tüübikinnituse andmisest ega- keelata sõiduki registreerimist, müüki või kasutuselevõtmist,kui sõidukid vastavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 76/756/EMÜ nõuetele.2. Alates 1. oktoobrist 1998 liikmesriigid:- ei anna EÜ tüübikinnitust ning- võivad keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisestmis tahes sõidukitüübile valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega seotud põhjustel, kui käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 76/756/EMÜ nõudeid ei ole järgitud.3. Alates 1. oktoobrist 2000 liikmesriigid:- käsitlevad direktiivi 70/156/EMÜ sätete kohaseid uute sõidukite vastavustunnistusi kehtetuna kõnealuse direktiivi artikli 7 lõike 1 kohaldamisel ja- võivad keelduda selliste uute sõidukite registreerimisest, müügist või kasutuselevõtmisest, millega ei ole kaasas direktiivi 70/156/EMÜ kohast vastavustunnistust,valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega seotud põhjustel, kui käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 76/756/EMÜ nõudeid ei ole järgitud.Artikkel 3ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 48 II lisa punktis 1 nimetatud punktid ja lisad avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas enne 1. juulit 1997.Artikkel 41. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. jaanuariks 1998; kui artiklis 3 nimetatud tekstid avaldatakse pärast 1. juulit 1997, siis täidavad liikmesriigid kõnealuse kohustuse kuue kuu jooksul pärast tekstide tegeliku avaldamise kuupäeva. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.Liikmesriigid hakkavad kõnealuseid norme kohaldama 1. jaanuarist 1998 või kuue kuu jooksul pärast artiklis 3 nimetatud tekstide tegeliku avaldamise kuupäeva, kui nimetatud tekstid avaldatakse pärast 1. juulit 1997.Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.Artikkel 5Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.Artikkel 6Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.Brüssel, 11. juuni 1997Komisjoni nimelkomisjoni liigeMartin Bangemann[1] EÜT L 42, 23.2.1970, lk 1.[2] EÜT L 18, 21.1.1997, lk 7.[3] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 1.[4] EÜT L 366, 31.12.1991, lk 17.[5] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 32.[6] EÜT L 171, 30.6.1997, lk 11.--------------------------------------------------LISA"LISADE LOETELUI LISA: | Tüübikinnituse rakendussätted |1. liide: Teatis |2. liide: Tüübikinnitustunnistus |II LISA: | Tehnilised nõuded |I LISATÜÜBIKINNITUSE RAKENDUSSÄTTED1. SÕIDUKITÜÜBI EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE1.1. Sõidukitüübi direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase EÜ tüübikinnitustaotluse sõiduki valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamiseks esitab tootja.1.2. Teatise näidis on esitatud 1. liites.1.3. Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavale tehnilisele talitusele tuleb esitada:1.3.1. kinnitatava sõidukitüübi representatiivsõiduk.2. SÕIDUKITÜÜBILE EÜ TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE2.1. Kui asjakohased nõuded on täidetud, antakse EÜ tüübikinnitus direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 3 alusel.2.2. EÜ tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud 2. liites.2.3. Igale kinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnitusnumber vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ VII lisale. Sama liikmesriik ei tohi anda sama numbrit teisele sõidukitüübile.3. TÜÜBI JA TÜÜBIKINNITUSE MUUDATUSED3.1. Käesoleva direktiivi kohaselt kinnitatud tüübi muutmisel kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 5 sätteid.4. TOODANGU VASTAVUS4.1. Üldjuhul võetakse toodangu vastavust tagavad meetmed direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 ettenähtud korras.4.2. Läbiviidavate katsetega seotud erinõuded on sätestatud käesoleva direktiivi II lisa punktis 1 osutatud dokumentide 9. lisas.1. liide+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2. liide+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Addendum+++++ TIFF +++++II LISATEHNILISED NÕUDED1. Tehnilised nõuded vastavad ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 48 punktides 2, 2.2–2.25.2, 5 ja 6 ning 3.–9. lisas ettenähtud tehnilistele nõuetele. Eeskiri koosneb järgmistest konsolideeritud dokumentidest:- 01-seeria muudatused, sealhulgas parandused, [1]- 01-seeria muudatuste 2. parandus, [2]- 01-seeria muudatuste 1. täiendus, sealhulgas 01-seeria muudatuste parandused ja eeskirja nr 48 1. muudatuse 1. parandus, [3]- 01-seeria muudatuste 4. parandus, [4]kuid:1.1. punkti 2.4 tuleb mõista järgmiselt:Tühimassiga sõiduk – töökorras sõiduk käesoleva direktiivi I lisa 1. liite punkti 2.6 kohaselt, kuid ilma juhita.1.2. Viide joonealusele märkusele (2) punktis 2.7.24 ja selle juurde kuuluv joonealune märkus jäetakse välja.1.3. Punktis 5.19.1 nimetatud terminit "teatise vorm (1. lisa punkt 10.1)" tuleb mõista terminina "tüübikinnitustunnistus (käesoleva direktiivi I lisa 2. liite addendum’i punkt 5.1)".1.4. Viitedokumendis (3) esitatud punkti 6.2.9 joonealuses märkuses (4) tuleb väljendit "vastavate eeskirjade lepinguosalised" mõista väljendina "liikmesriigid".1.5. Punktides 6.14.2, 6.15.2, 6.16.2 ja 6.17.2 tuleb väljendit "eeskiri nr 3" mõista väljendina "direktiiv 76/757/EMÜ".1.6. Viide joonealusele märkusele (5) punktis 6.19 ja selle juurde kuuluv joonealune märkus jäetakse välja.1.7. 5. lisa joonealust märkust (1) tuleb mõista järgmiselt:"Kategooriate mõisteid vaata direktiivi 70/156/EMÜ lisast IIA."2. Ilma et see piiraks direktiivi 70/156/EMÜ artikli 8, eriti selle lõigete 2a, 2c ja 3 nõuete, käesoleva lisa nõuete ja mis tahes üksikdirektiivi nõuete kohaldamist, on muude kui eespool punktis 1 osundatud dokumentide punktides 2.7.1–2.7.24 määratletud valgustus- või valgussignaalseadmete paigaldamine keelatud."[1] [2] [3] [4] --------------------------------------------------