title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/387 af 17. marts 2016 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien

text:
               18.3.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 73/1

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2016/387
   af 17. marts 2016
   om indførelse af en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 15, og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   SAGSFORLØB

   1.1.   Indledning

               (1)

               Den 11. marts 2015 indledte Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en antisubsidieundersøgelse vedrørende importen til Unionen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (»det pågældende land«) på grundlag af artikel 10 i grundforordningen. Den offentliggjorde en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
                   (2) (»indledningsmeddelelsen«).

               (2)

               Kommissionen indledte undersøgelsen som følge af en klage, der blev indgivet den 26. januar 2015 af Saint-Gobain PAM Group (»klageren«) på vegne af producenter, der repræsenterer mere end 25 % af den samlede EU-produktion af rør af duktilt støbejern. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for subsidiering og deraf følgende væsentlig skade, og dette var tilstrækkeligt til at berettige indledningen af undersøgelsen.

               (3)

               Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, underrettede Kommissionen den indiske regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. Den indiske regering blev opfordret til at deltage i høringer med henblik på at kaste lys over situationen vedrørende indholdet af klagen og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Den indiske regering tog imod tilbuddet om høringer, og der blev efterfølgende gennemført høringer. Det lykkedes ikke at nå frem til en gensidigt acceptabel løsning under høringerne.

         1.2.   Efterfølgende sagsforløb

               (4)

               Efterfølgende oplyste Kommissionen alle parter om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke den påtænkte at indføre en endelig udligningstold på import til Unionen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien. Desuden gav en anden indisk producent, Tata Metaliks DI Pipes Limited (»Tata«) sig til kende og fremsatte bemærkninger.

               (5)

               Alle parter fik en frist til at fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger.

               (6)

               Den 28. januar 2016 blev der afholdt en høring med høringskonsulenten i handelsprocedurer efter anmodning fra Electrosteel Castings Limited.

         1.3.   Sideløbende antidumpingprocedure

               (7)

               Den 20. december 2014 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
                   (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien på grundlag af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (4) (»antidumpinggrundforordningen«).

               (8)

               Den 18. september 2015 indførte Kommissionen ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1559 (5) en midlertidig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien (»forordningen om midlertidig antidumpingtold«). De endelige konklusioner af undersøgelsen er omfattet af en særskilt forordning (6).

               (9)

               De undersøgelser af skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser, der foretages i nærværende antisubsidieundersøgelse og i den sideløbende antidumpingundersøgelse, er alt andet lige identiske, da definitionen af EU-erhvervsgrenen, de repræsentative EU-producenter og undersøgelsesperioden er den samme i de to undersøgelser.

         1.4.   Interesserede parter

               (10)

               I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte den med henblik på deltagelse i undersøgelsen. Kommissionen underrettede navnlig klageren, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter og de indiske myndigheder, kendte importører, leverandører og brugere, forhandlere samt sammenslutninger, som den vidste var berørt af indledningen af undersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage.

               (11)

               Interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer. Ingen af de interesserede parter anmodede om en høring for at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen.

         1.5.   Stikprøver

               (12)

               I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at den eventuelt ville udtage en stikprøve af de interesserede parter i henhold til grundforordningens artikel 27.

         1.5.1.   Stikprøveudtagning af EU-producenter og importører

               (13)

               Det var ikke nødvendigt med stikprøveudtagning af EU-producenter. Der er kun tre virksomheder eller grupper af virksomheder, der producerer den pågældende vare i Unionen, og to af disse, som tegner sig for ca. 96 % af den samlede EU-produktion, samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.

               (14)

               For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning af ikke forretningsmæssigt forbundne importører, og for i bekræftende fald foretage en sådan, anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at fremlægge de oplysninger, der var anmodet om i indledningsmeddelelsen. Ingen forretningsmæssigt forbundne importører gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

         1.5.2.   Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Indien

               (15)

               For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og for i bekræftende fald at foretage en sådan, anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Indien om at fremlægge de oplysninger, der var anmodet om i indledningsmeddelelsen. Endvidere anmodede Kommissionen Republikken Indiens repræsentation ved Den Europæiske Union om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesseret i at deltage i undersøgelsen.

               (16)

               Tre eksporterende producenter i det pågældende land fremlagde de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. De tegnede sig for 100 % af eksporten fra Indien i undersøgelsesperioden. Derfor besluttede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt med stikprøveudtagning.

         1.6.   Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg

               (17)

               Der blev sendt spørgeskemaer til tre eksporterende producenter eller grupper af producenter i Indien, til de tre EU-producenter og til brugere, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

               (18)

               Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaerne fra to af de tre indiske eksporterende producenter. Kommissionen antog derfor, at den tredje eksporterende producent ophørte med at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen.

               (19)

               I den indledende fase blev de samarbejdsvillige EU-producenter og -brugere enige om, at de oplysninger, der blev indsamlet i den sideløbende antidumpingundersøgelse, også kunne anvendes i nærværende procedure. Ud over dem, der havde givet sig til kende i den sideløbende antidumpingundersøgelse, indgav en lang række brugere oplysninger.

               (20)

               Kommissionen indhentede og kontrollerede alle de oplysninger, som de eksporterende producenter i Indien havde fremlagt, og som den anså for nødvendige for foreløbig at kunne fastslå, om der var tale om subsidiering. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:

                           —

                           Electrosteel Castings Ltd, Kolkata, Indien (»ECL«)

                           —

                           Jindal Saw Limited, New Delhi, Indien (»Jindal«)

         1.7.   Undersøgelsesperioden og den betragtede periode

               (21)

               Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra den 1. oktober 2013 til den 30. september 2014 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2011 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).

         2.   DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

   2.1.   Den pågældende vare

               (22)

               Den pågældende vare er rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) (»duktile støbejernsrør«) med oprindelse i Indien og i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7303 00 10 og ex 7303 00 90. KN-koderne angives kun til orientering.

               (23)

               Duktile støbejernsrør anvendes til drikkevandsforsyning, spildevandsafledning og kunstvanding af landbrugsjord. Vandtransport gennem duktile støbejernsrør kan baseres på tryk eller blot på tyngdekraften. Rørene er mellem 60 mm og 2 000 mm i diameter og er 5,5, 6, 7 eller 8 meter lange. Indvendigt er de sædvanligvis behandlet med cement eller andre materialer, og udvendigt er de forzinket, malet eller omviklet med tape. De vigtigste slutbrugere er offentlige forsyningsvirksomheder.

               (24)

               Jindal og Indiens regering hævdede, at duktile støbejernsrør, der ikke er coatede hverken indvendigt eller udvendigt (»rå rør«), burde udelukkes fra den pågældende vare, fordi sådanne rør er halvfabrikata med anderledes fysiske, tekniske og kemiske egenskaber og ikke kan anvendes til at lede vand uden yderligere forarbejdning. Rå rør kan heller ikke udskiftes med den pågældende vare og har et andet anvendelsesformål.

               (25)

               Klageren bestred dette og gjorde gældende, at alle duktile støbejernsrør, hvad enten de er coatede eller ej, har samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber og samme anvendelsesformål. Klageren gjorde yderligere gældende, at indvendig og udvendig coating betragtes som færdigbehandlingsprocesser, repræsenterer op til 20 % af de samlede udgifter ved fremstilling af duktile støbejernsrør og ikke ændrer de grundlæggende egenskaber ved et duktilt støbejernsrør. Klageren understregede også, at rå rør som sådan ikke har nogen egentlig slutmarkedsfunktion eller -anvendelse, ud over at lede vand og spildevand, og at de ikke sælges på EU-markedet, men nødvendigvis må coates, inden de bringes på markedet, for at opfylde EU-standarderne. Desuden henhører rå rør af duktilt støbejern under samme toldkodeks som coatede rør, og udelukkelsen heraf kunne derfor føre til omgåelse af eventuelle udligningsforanstaltninger og undergrave virkningen af sådanne foranstaltninger i betragtning af de indiske eksportørers kapacitet til at foretage coating i Unionen (omkring 80 000 ton årligt). I den henseende hævdede klageren yderligere, at importen af rå rør fra Indien er steget betydeligt siden 2013, og at denne import var næsten tre gange højere i 2015 end i 2013. Efter klagerens opfattelse vil denne udviklingstendens sandsynligvis fortsætte.

               (26)

               Undersøgelsen har vist, at rå rør ikke har nogen egentlig slutmarkedsfunktion eller -anvendelse og ikke sælges som sådan på EU-markedet. Disse rør må nødvendigvis undergå yderligere forarbejdning, dvs. indvendig og udvendig coating, inden de kan markedsføres, og inden de opfylder EU-standarderne med hensyn til at lede vand og spildevand. Mens opfyldelse af EU-standarderne ikke nødvendigvis er en afgørende faktor med hensyn til bestemmelse af varedækningen, er det forhold, at et råt rør må forarbejdes yderligere, inden det kan opfylde sit tiltænkte anvendelsesformål, en faktor, der ikke kan overses i undersøgelsen af, hvorvidt et råt rør er et endeligt produkt eller kun et stykke halvfabrikata. Kommissionen mener derfor, at rå rør af duktilt støbejern bør betragtes som halvfabrikatarør af duktilt støbejern.

               (27)

               Halvfabrikata og færdige varer kan ikke desto mindre antages at udgøre ét enkelt produkt, hvis de i) har samme væsentlige egenskaber og ii) de supplerende forarbejdningsomkostninger ikke er væsentlige (7). Det er ubestridt, at indvendig og udvendig coating af rå rør tilføjer disse rør en fysisk egenskab, der giver dem en essentiel og grundlæggende egenskab, der er nødvendig for deres vigtigste anvendelse på EU-markedet, nemlig at lede vand og spildevand i overensstemmelse med EU-standarderne. Det er desuden ubestridt, at omkostningerne ved indvendig og udvendig coating sædvanligvis udgør op til 20 % af de samlede omkostninger ved fremstilling af et duktilt støbejernsrør. Den yderligere forarbejdning må derfor betragtes som væsentlig.

               (28)

               Rå halvfabrikatarør og rør af duktilt støbejern kan derfor ikke antages at udgøre ét enkelt produkt sammen med færdige (indvendigt og udvendigt coatede) duktile støbejernsrør og bør derfor udelukkes fra den pågældende vare.

               (29)

               Hertil kommer, at Kommissionen ikke mener, at der er nogen betydelig risiko for omgåelse, i tilfælde af at rå rør udelukkes fra varedækningen. Kun én virksomhed, der er forretningsmæssigt forbundet med Jindal, importerer rå rør, og Jindal har, i modsætning til klagerens påstand, begrænset kapacitet til coating i Unionen. Ifølge Kommissionens verificerede data er den nuværende kapacitet på omkring 15 000 ton årligt. Desuden er mængden, selv om importen af rå rør fra Indien synes at være i stigning efter undersøgelsesperioden, fortsat beskeden (mindre end 10 000 ton i 2015) i henhold til oplysninger fra klageren. I betragtning af den forretningsmæssigt forbundne virksomheds begrænsede kapacitet til coating i Unionen og dens nuværende forretningsplan for de kommende år for så vidt angår rå rør, mellem 15 000 og 21 000 ton frem til 2017, er det ikke sandsynligt, at dette produktionssted kan gøres til et indgangssted for massive strømme af rå rør alene med det formål at coate dem for at undgå told på færdige rør i Unionen, hvilket potentielt kunne rejse et spørgsmål i henhold til grundforordningens artikel 23.

               (30)

               Jindal anmodede om, at flangerør af duktilt støbejern blev udelukket fra varedækningen.

               (31)

               I modsætning til rå rør er flangerør duktile støbejernsrør, der endeligt forarbejdes med indvendig og udvendig coating. Flangerør er derfor egnede til at lede vand og spildevand uden yderligere forarbejdning. Der er hovedsagelig tale om, at duktile støbejernsrør i fuld længde tilskæres i mindre stykker og tilføjes flanger, således at de kan forbindes med bolte og møtrikker, mens andre duktile støbejernsrør forbindes via en muffe. Forarbejdningsomkostningerne ved tilskæring i mindre stykker og tilføjelse af flanger kan ikke antages at ændre de grundlæggende egenskaber ved et duktilt støbejernsrør, som er at lede vand eller spildevand, eller medføre væsentlige forarbejdningsomkostninger. Selv om fremstilling af flangerør af duktile jernrør kræver en vis yderligere forarbejdning, mente Kommissionen derfor, at de udgør én enkelt vare, og anmodningen om udelukkelse afvises.

               (32)

               I lyset af ovenstående betragtninger defineres den pågældende vare endeligt som rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) (»duktile støbejernsrør«), undtagen duktile støbejernsrør uden indvendig eller udvendig coating (»rå rør«), med oprindelse i Indien og i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7303 00 10 og ex 7303 00 90.

         2.2.   Samme vare

               (33)

               Undersøgelsen viste, at den pågældende vare, jf. definitionen ovenfor, der fremstilles og sælges i Indien, og den vare, der fremstilles og sælges i Unionen, har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og derfor er samme vare i den i grundforordningens artikel 2, litra c), fastsatte betydning.

         3.   SUBSIDIERING

               (34)

               På grundlag af oplysningerne i klagen og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema fra den indiske regering og de eksporterende producenter blev følgende subsidieringspraksisser og dertil knyttede foranstaltninger (ordninger), der angiveligt indebærer, at der ydes subsidier, undersøgt:

                           I.

                           Direkte overførsel af midler og mulig direkte overførsel af midler (grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. i))

                                       —

                                       Lånegarantier fra den indiske nationalbank

                                       —

                                       Lån fra Steel Development Fund

                                       —

                                       Fremme af FoU i jern- og stålsektoren

                                       —

                                       Fremme af erhvervelse af jord (delstaten Rajasthan)

                                       —

                                       Duty Drawback Scheme (DDS) (toldgodtgørelsesordning)

                           II.

                           Statsindtægter, der ellers er forfaldne, men som ikke opkræves, eller som der gives afkald på (grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. ii))

                                       —

                                       Export Oriented Units Scheme (ordning for eksportorienterede virksomheder)

                                       —

                                       Focus Product Scheme (produktfokusordning)

                                       —

                                       Focus Market Scheme (markedsfokusordning)

                                       —

                                       Duty Free Import Authorisation Scheme (ordning for tilladelse til toldfri import)

                                       —

                                       Export Promotion Capital Goods Scheme (eksportfremmeordning for investeringsgoder)

                                       —

                                       Advance Authorisation Scheme (forhåndstilladelsesordning)

                                       —

                                       Incremental Exports Incentivisation Scheme (incitamentsordning for vækst inden for eksport)

                                       —

                                       Fritagelse fra eller eftergivelse af moms (regeringen i Gujarat)

                           III.

                           Levering af varer eller tjenesteydelser mod utilstrækkeligt vederlag (grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iii))

                                       —

                                       Tildeling af bundne rettigheder til udvinding af kul

                                       —

                                       Tildeling af bundne rettigheder til udvinding af jernmalm

                                       —

                                       Tildeling af jord (delstaten Rajasthan)

                                       —

                                       Eksportafgift på jernmalm

         3.1.   Ordninger, vedrørende hvilke der ikke blev fundet beviser for subsidiering

   3.1.1.   Ordninger, der ikke gav virksomhederne nogen fordel

   —
         Lånegarantier fra den indiske nationalbank

               (35)

               Klageren hævdede, at den indiske regering tidligere har ydet lånegarantier via den indiske nationalbank til producenter i stålsektoren. Den opnåede fordel er angiveligt forskellen mellem det beløb, der blev betalt for lånet, og som der var garanti for, og det beløb, der ville være blevet betalt for et lignende lån uden regeringsgaranti. Subsidiet består angiveligt i forskellen mellem de renter eller den præmie, som virksomheden ville have betalt for lånet, hvis den havde optaget det på et kommercielt grundlag under hensyntagen til benchmarks, og det beløb, som den faktisk betalte som et resultat af, at lånet var garanteret af den indiske regering.

               (36)

               De to indiske eksporterende producenter modtog lån fra en række banker, herunder den indiske nationalbank. Disse lån var imidlertid ikke garanteret af den indiske regering. Desuden lå de renter, der blev betalt, på linje med de markedsbetingelser, der gjaldt hos andre banker for lignende lån.

               (37)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning.

         —
         Lån fra Steel Development Fund

               (38)

               Klageren hævdede, at den indiske regering yder lån til finansiering af FoU-projekter i jern- og stålsektoren via Steel Development Fund. Den opnåede fordel er angiveligt forskellen mellem renterne på lån fra Steel Development Fund og de renter, der ville blive opkrævet på markedsbetingelser for et kommercielt lån.

               (39)

               De to indiske eksporterende producenter modtog ikke lån fra Steel Development Fund i UP.

               (40)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning.

         —
         Fremme af FoU i jern- og stålsektoren

               (41)

               Klageren hævdede, at den indiske regering yder midler til fremme af FoU-projekter i jern- og stålsektoren Den opnåede fordel svarer angiveligt til de midler, der tildeles (50 % af de afholdte omkostninger til FoU).

               (42)

               De to indiske eksporterende producenter modtog ikke midler efter denne ordning i UP.

               (43)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning.

         —
         Fremme af erhvervelse af jord og tildeling af jord mod utilstrækkeligt vederlag (delstaten Rajasthan)

               (44)

               Klageren hævdede, at én indisk eksporterende producent var berettiget til støtte efter denne ordning. Ordningen består i at fremme erhvervelse af jord til projekter, hvor der regnes med investeringer på 1 mia. INR og derover, og hvor 25 % af jorden erhverves af bygherren selv. Den opnåede fordel er angiveligt den betaling, som regeringen i Rajasthan yder for de resterende 75 % af jordens værdi.

               (45)

               De to indiske eksporterende producenter modtog ikke midler efter denne ordning i UP.

               (46)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning.

         —
         Export Oriented Units Scheme (ordning for eksportorienterede virksomheder)

               (47)

               Klageren hævdede, at de eksporterende producenter af den pågældende vare er berettigede til støtte efter denne ordning, og det må antages, at de har ansøgt om at nyde godt af den, da de eksporterer størstedelen af deres produktion.

               (48)

               En virksomhed, der registreres som en eksportorienteret virksomhed, er berettiget til fritagelse for og/eller tilbagebetaling af forskellige former for told og afgifter. Den opnåede fordel er angiveligt et beløb, der svarer til de statsindtægter, der er forfaldne, men som der gives afkald på.

               (49)

               De to indiske eksporterende producenter var ikke registreret som eksportorienterede virksomheder i UP.

               (50)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning i UP.

         —
         Focus Market Scheme (markedsfokusordning)

               (51)

               Klageren hævdede, at de eksporterende producenter af den pågældende vare er berettigede til støtte efter denne ordning, der giver mulighed for toldkreditter svarende til en procentdel af fob-værdien af eksport til visse lande. Toldkreditterne kan anvendes til at udligne importafgifter, og den opnåede fordel svarer således til de statsindtægter, der er forfaldne, men som der gives afkald på.

               (52)

               De to indiske eksporterende producenter modtog ikke toldkreditter efter denne ordning i UP.

               (53)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning i UP.

         —
         Duty Free Import Authorisation Scheme (ordning for tilladelse til toldfri import)

               (54)

               Klageren hævdede, at de eksporterende producenter af den pågældende vare er berettigede til støtte efter denne ordning, der giver mulighed for toldfri import af inputmaterialer, brændstof, olie, energikilder og katalysatorer, der anvendes som input i fremstillingsprocessen, under forudsætning af at visse betingelser er opfyldt. Den opnåede fordel er angiveligt et beløb, der svarer til de statsindtægter, der er forfaldne, men som der gives afkald på.

               (55)

               De to indiske eksporterende producenter nød ikke godt af denne ordning i UP.

               (56)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning i UP.

         —
         Advance Authorisation Scheme (forhåndstilladelsesordning)

               (57)

               Klageren hævdede, at de eksporterende producenter af den pågældende vare er berettigede til støtte efter denne ordning, der giver mulighed for toldfri import af inputmaterialer til fremstilling af et bestemt produkt eller en bestemt kategori af produkter eller mellemprodukter, der eksporteres eller betragtes som eksporteret. Den opnåede fordel er angiveligt et beløb, der svarer til de statsindtægter, der er forfaldne, men som der gives afkald på.

               (58)

               De to indiske eksporterende producenter nød ikke godt af denne ordning i UP.

               (59)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning i UP.

         —
         Incremental Exports Incentivisation Scheme (incitamentsordning for vækst inden for eksport)

               (60)

               Klageren hævdede, at de eksporterende producenter af den pågældende vare er berettigede til støtte efter denne ordning, der ligner Focus Market Scheme og giver ret til toldkreditter svarende til en procentdel af den vækst, der er opnået i regnskabsåret 2012-2013 sammenlignet med regnskabsåret 2011-2012. Toldkreditterne kan anvendes til at udligne importafgifter, og den opnåede fordel svarer således til de statsindtægter, der er forfaldne, men som der gives afkald på.

               (61)

               De to indiske eksporterende producenter nød ikke godt af denne ordning i UP.

               (62)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning i UP.

         —
         Fritagelse fra eller eftergivelse af moms (regeringen i Gujarat)

               (63)

               Klageren hævdede, at én eksporterende producent af den pågældende vare (med aktiviteter i Gujarat) er berettiget til og sandsynligvis har nydt godt af denne ordning, der giver mulighed for momsfritagelse ved indkøb af varer, der anvendes i forbindelse med eksport. Fritagelsen udgør angiveligt et økonomisk bidrag, da den reducerer regeringens momsindtægter. Den opnåede fordel er et beløb, der svarer til de statsindtægter, der er forfaldne, men som der gives afkald på.

               (64)

               De to indiske eksporterende producenter nød ikke godt af denne ordning i UP for så vidt angår den pågældende vare.

               (65)

               Følgelig fandt Kommissionen ingen beviser for subsidiering efter denne ordning i UP.

         3.1.2.   Bundne rettigheder til udvinding af kul og jernmalm

               (66)

               Klageren hævdede, at den indiske regering leverer varer til stålproducenter ved at forsyne dem med jernmalm og kul via tildeling af bundne minedriftsrettigheder (dvs. rettigheder, der giver stålproducenter mulighed for at udvinde jernmalm og kul til deres eget interne brug).

               (67)

               Klageren henviste til den gældende indiske lovgivning vedrørende udvinding af jernmalm og kul, herunder nylige udviklinger, og nævnte, at nogle indiske producenter af den pågældende vare har deres egne miner.

               (68)

               Klageren mente, at tildelingen af bundne rettigheder til udvinding af jernmalm i praksis er specifik, da den er begrænset til visse virksomheder, som for eksempel stålproducenter, og at tildelingen af bundne rettigheder til udvinding af kul i retlig forstand er specifik, da det prioriteres at tildele kuludvindingslodder til stålproducenter, hvis årlige produktionskapacitet overstiger en million ton.

               (69)

               Klageren mente, at den opnåede fordel ved tildeling af bundne tilladelser til udvinding af kul til de indiske producenter af den pågældende vare er forskellen mellem den samlede pris for de royalties, der betales for minedriftstilladelserne, og omkostningerne ved udvinding og raffinering med henblik på at give kullet den nødvendige kvalitet og få den op på benchmark-cif-prisen på australsk kokskul ved den indiske havn.

               (70)

               For så vidt angår den opnåede fordel ved de bundne tilladelser til udvinding af jernmalm mente klageren, at fordelen burde vurderes: enten i) under hensyntagen til de vilkår, der gælder på verdensmarkedet for indkøb af jernmalm, jf. grundforordningens artikel 6, litra d), nr. ii) eller ii) på grundlag af, de vilkår, der gælder i Indien, idet de justeres for at tage højde for eksportafgiften på jernmalm, da denne afgift forvrider de normale markedsbetingelser.

               (71)

               Klageren bemærkede, at det amerikanske handelsministerium undersøgte og udlignede programmet for tildeling af bundne rettigheder til udvinding af jernmalm og programmet for tildeling af bundne rettigheder til udvinding af kul i et antal undersøgelser vedrørende import af visse varmtvalsede flade produkter af kulstofholdigt stål fra Indien.

               (72)

               Den indiske regering angav retsgrundlaget for brydning af mineraler og tildeling af rettigheder hertil til ansøgerne:

                           —

                           The Mines and Minerals Development and Regulation (MMDR) Act No. 67 of 1957, som ændret

                           —

                           The MMDR Amendment Ordinance Act No. 3 of 2015

                           —

                           The Mining Concession Rules (MCR) of 1960

                           —

                           The Mineral Conservation and Development Rules (MCDR) of 1988

                           —

                           The Coal Bearing Areas Acquisition and Development Act of 1957

                           —

                           The Coal Mine (Nationalisation) Act of 1973

                           —

                           The Coal Mine (Special Provisions) Second Ordinance of 2014

                           —

                           The Competitive Bidding of Coal Mines Amendment Rules, 2012.

               (73)

               Den indiske regering forklarede, at jernmalmsektoren i Indien altid har været et frit marked, og at kulsektoren blev liberaliseret med virkning fra januar 2000.

               (74)

               En af de to indiske eksporterende producenter fik tildelt rettigheder til udvinding af jernmalm (men ikke kul). Den jernmalm, der udvindes i den pågældende mine, bliver imidlertid ikke anvendt til fremstilling af den pågældende vare (på grund af dens lave indhold af jern (Fe), men til andre af gruppens virksomhedsaktiviteter. Den pågældende producent skaffede den nødvendige jernmalm til fremstilling af den pågældende vare hos ikke forretningsmæssigt forbundne leverandører i Indien.

               (75)

               Den anden indiske eksporterende producent fik tildelt rettigheder til udvinding af kul (men ikke jernmalm). Den mængde kul, der blev udvundet årligt, var ikke tilstrækkelig til at opfylde producentens behov, og denne indkøbte derfor også kul fra ikke forretningsmæssigt forbundne leverandører i Australien.

               (76)

               Den eksporterende producent godtgjorde, at alle rettigheder til udvinding af kul, der tidligere var blevet tildelt, var blevet trukket tilbage efter en dom afsagt af den indiske højesteret i 2014, og at der nu er iværksat en konkurrencebaseret udbudsprocedure vedrørende opnåelse af rettigheder til udvinding af kul i Indien. Den pågældende producent skaffer derfor ikke længere kul via bundne minedriftsrettigheder. Producenten godtgjorde desuden, at den i henhold til den nye procedure vedrørende tildeling af minedriftsrettigheder, som den indiske regering har indført, ikke vil have ret til at opnå minedriftsrettigheder på grund af de restriktioner, der er knyttet til proceduren.

               (77)

               Der er derfor ikke behov for, at Kommissionen undersøger denne ordning yderligere.

         3.2.   Ordninger, vedrørende hvilke der blev fundet beviser for subsidiering

   3.2.1.   Focus Product Scheme (fokusvareordning, »FPS-ordningen«)

   a)
         Retsgrundlag

               (78)

               Der findes en detaljeret beskrivelse af FPS-ordningen i afsnit 3.15 i Foreign Trade Policy (FTP) 2009-2014 og i afsnit 3.9 i Procedurehåndbogen 2009-2014.

         b)
         Støtteberettigelse

               (79)

               I henhold til afsnit 3.15.2 i FTP 09-14 er eksportører af anmeldte varer, der er opført i tillæg 37D til Procedurehåndbogen I 09-14, berettiget til støtte efter denne ordning.

         c)
         Praktisk gennemførelse

               (80)

               Efter denne ordning er eksport af produkter opført i tillæg 37D til Procedurehåndbogen berettiget til toldkredit svarende til 2 % af fob-værdien. Satsen for toldkredit for så vidt angår duktile støbejernsrør blev i 2012 hævet til 5 %. Duktile støbejernsrør er derfor berettigede til toldkreditten.

               (81)

               Toldkreditter under FPS-ordningen er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra datoen for udstedelsen af det relevante toldkreditdokument. De kan benyttes til at betale told på inputmaterialer eller varer, der importeres efterfølgende, herunder også kapitalgoder.

               (82)

               Toldkreditdokumentet udstedes i eksporthavnen, når eksporten eller afsendelsen af varerne har fundet sted. Så længe ansøgeren forelægger kopier af al relevant eksportdokumentation for myndighederne (f.eks. eksportordrer, fakturaer, forsendelsespapirer, bankbekræftelser), kan den indiske regering ikke frit bestemme, om der skal indrømmes toldkreditter.

               (83)

               Begge virksomheder gjorde brug af denne ordning i UP.

         d)
         Konklusion vedrørende FPS-ordningen

               (84)

               Ved FPS-ordningen ydes der subsidier som omhandlet i grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. ii), og artikel 3, nr. 2). En FMS-toldkredit er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da den i sidste ende anvendes til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, som de ellers ville have fået. Desuden medfører FPS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi virksomhedens likviditet forbedres.

               (85)

               Endvidere er FPS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).

               (86)

               Denne ordning kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og toldkreditten beregnes ikke i forhold til de inputmaterialer, der faktisk er anvendt. Der findes ingen ordning eller procedure til at fastslå, hvilke inputmaterialer der er forbrugt ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om en for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I og bilag II og III til grundforordningen. En eksportør er berettiget til FPS-fordele, uanset om denne importerer inputmaterialer eller ej. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget inputmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres inputmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som inputmaterialer, kan således stadig være berettiget til at nyde godt af FPS-ordningen. Desuden kan en eksportør anvende FPS-toldkreditter til at importere kapitalgoder, selv om disse ikke er omfattet af anvendelsesområdet for tilladte toldgodtgørelsesordninger, jf. litra i) i bilag I til grundforordningen, da de ikke forbruges ved fremstillingen af de eksporterede varer.

         e)
         Ændringer i kraft af den nye Foreign Trade Policy 2015-2020

               (87)

               Ved den nye femårige Foreign Trade Policy 2015-2020 blev der indført en ny ordning med navnet Merchandise Exports from India Scheme (»MEIS-ordningen«), der erstattede et antal allerede eksisterende ordninger, herunder FPS-ordningen. Da kriterierne for berettigelse til FPS-ordningen og MEIS-ordningen grundlæggende er de samme, står det klart, at FPS-ordningen ikke ophørte, men blot fik nyt navn, og at den fordel, som FPS-ordningen ydede, fortsat ydes af den nye ordning. Derfor kan den fordel, som FPS-ordningen yder, fortsat udlignes.

               (88)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ECL, at MEIS-ordningen ikke automatisk kan betragtes som en variant af eller en erstatningsordning for FPS-ordningen. Kommissionen afviste denne påstand, da kriterierne for berettigelse til og modtagerne af støtte fra FPS-ordningen og MEIS-ordningen er de samme for så vidt angår producenter af duktile støbejernsrør. I sin spørgeskemabesvarelse anerkendte den indiske regering selv, at FPS-ordningen »er blevet lavet om til en ny ordning [MEIS-ordningen]« (8). Derfor blev denne påstand afvist.

               (89)

               Der er dog forskel på størrelsen af den fordel, som de to ordninger yder. Den toldkredit, som MEIS-ordningen giver, er på nuværende tidspunkt på 2 % af fob-værdien af eksporten (den var på 5 % under FPS-ordningen i UP).

               (90)

               De to indiske producenter hævdede før og efter den endelige fremlæggelse af oplysninger, at den laveste værdi burde være målestok for fastsættelsen af størrelsen af den fordel, der skulle udlignes, hvis nogen overhovedet. ECL henviste til Kommissionens retningslinjer for beregningen af subsidiebeløbet i forbindelse med undersøgelser vedrørende udligningstold (9) og eksempel 1, hvor den reviderede fordel, der gælder for sidste del af UP, bør anvendes, hvis ændringen »opretholdes på et permanent grundlag«. Denne påstand blev også fremført af den indiske regering efter den endelige fremlæggelse af oplysninger.

               (91)

               Kommissionen afviste påstanden af følgende årsager. I henhold til grundforordningens artikel 5 beregnes »det udligningsberettigede subsidiebeløb […] udtrykt ved den fordel, som det konstateres, at modtageren har opnået i undersøgelsesperioden vedrørende subsidier.« Den fordel, som de eksporterende producenter modtog i UP, var en toldkredit på 5 % af fob-værdien af eksporten af den pågældende vare.

               (92)

               I henhold til grundforordningens artikel 11 tages »oplysninger, som vedrører en periode, der ligger senere end undersøgelsesperioden, […] normalt ikke i betragtning«. Det betyder, at der kun kan tages højde for udviklingstendenser efter UP under særlige omstændigheder, nemlig når det ville være »klart urimeligt« at ignorere dem (10). Tærsklen blev for eksempel nået, da de ti nye medlemsstater tiltrådte Den Europæiske Union i 2004 og således udløste en pligt for Kommissionen til at undersøge, om de oplysninger, der var indkommet i løbet af undersøgelsen, fortsat var repræsentative for det udvidede EU (11).

               (93)

               Denne tærskel er dog ikke nået i nærværende sag. Den grundlæggende subsidieordning gælder fortsat efter UP, og eksportørerne har nydt godt af satsen på 5 % i UP. Den antagelse, at den reducerede sats på 2 % efter UP er permanent, kan heller ikke bekræftes, da regeringen har bemyndigelse til at ændre satsen i ordningen når som helst (12). Sådanne ændringer er ikke blot af hypotetisk karakter, som praksis under den tidligere regering viser. Den tidligere FPS-ordning blev indført ved lov i 2009, og regeringen ændrede satsen fra 2 % til 5 % med virkning fra den 31. december 2012 (13). I betragtning af alle disse faktorer konkluderer Kommissionen, at en udligning af et beløb på 5 % for så vidt angår FPS-ordningen i UP ikke er klart urimelig. Hvis den nuværende sats på 2 % viser sig levedygtig, vil eksportørerne frit kunne anmode om en interimsundersøgelse, der kan påvise de vedvarende ændringer vedrørende denne subsidieordning.

         f)
         Beregning af subsidiebeløbet

               (94)

               Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet og udtrykt ved den fordel, som modtageren bevisligt havde opnået i UP, og som den samarbejdsvillige eksporterende producent på tidspunktet for eksporttransaktionen bogførte efter periodiseringsprincippet som indtægt. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i UP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.

               (95)

               Den subsidiesats, der blev fastsat vedrørende denne ordning i UP for virksomheden ECL og dens dattervirksomhed Srikalahasthi Pipes Limited (»ECL-gruppen«), beløb sig til 4,35 %. Den beløb sig til 3,11 % for virksomheden Jindal Saw India.

         3.2.2.   Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS) (eksportfremmeordning for kapitalgoder)

   a)
         Retsgrundlag

               (96)

               Der findes en detaljeret beskrivelse af EPCGS-ordningen i kapitel 5 i FTP 2009-2014 og i kapitel 5 i Procedurehåndbogen I 2009-2014.

         b)
         Støtteberettigelse

               (97)

               Producent-eksportører, forhandler-eksportører, der er »forbundet med« støtteproducenter, og tjenesteydere er berettiget til støtte efter denne ordning.

         c)
         Praktisk gennemførelse

               (98)

               Under forudsætning af eksportforpligtelse kan en virksomhed importere (nye og op til ti år gamle brugte) kapitalgoder til en nedsat toldsats. En eksportforpligtelse er en forpligtelse til at eksportere en mindsteværdi af varer, der — afhængigt af den valgte delordning — svarer til seks eller otte gange det beløb, der er sparet i told. Med henblik herpå udsteder den indiske regering efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Ved denne ordning er der fastsat en reduceret importtoldsats på 3 % på alle kapitalgoder, der importeres efter ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for et bestemt tidsrum. I henhold til FTP 2009-2014 kan der importeres kapitalgoder til nultold under EPCGS-ordningen, men i så fald er tidsfristen for opfyldelse af eksportforpligtelsen kortere.

               (99)

               EPCGS-licenshaveren kan også købe kapitalgoderne på hjemmemarkedet. I så fald kan den indenlandske producent af kapitalgoder benytte fordelen til toldfrit at importere de dele, der er nødvendige for at fremstille de pågældende kapitalgoder. Alternativt kan den indenlandske producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport ved levering af kapitalgoder til en EPCGS-licenshaver.

               (100)

               Det blev konstateret, at de to virksomheder opnåede indrømmelser under EPCGS-ordningen, som kunne henføres til den pågældende vare, i UP.

         d)
         Konklusioner vedrørende EPCGS

               (101)

               Ved EPCGS-ordningen ydes der subsidier som omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen udgør et finansielt bidrag fra den indiske regering, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som regeringen ellers ville have fået. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet.

               (102)

               Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).

               (103)

               EPCGS-ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Sådanne tilladte ordninger, jf. litra i) i bilag I til grundforordningen, omfatter ikke kapitalgoder, da disse ikke forbruges ved fremstillingen af de eksporterede varer.

               (104)

               Den nye femårige Foreign Trade Policy 2015-2020 bevarede denne ordning, selv om den kun giver mulighed for nultoldsoptionen. Da kriterierne for berettigelse grundlæggende er de samme, kan man ikke sige, at EPCGS-ordningen ophørte og derfor ikke længere burde være udligningsberettiget.

         e)
         Beregning af subsidiebeløbet

               (105)

               Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke-betalte told på importerede kapitalgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne kapitalgoder i den pågældende erhvervsgren. Det således beregnede beløb for UP er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode, således at der sker en afspejling af den fulde værdi af fordelen over tid. Markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden blev anset for passende til dette formål.

               (106)

               Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt som behørig nævner over den relevante eksportomsætning i UP, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.

               (107)

               Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede ECL, at EPCGS anvendes i den samlede produktion af duktile jernrør og ikke kun i produktionen af eksportvarer. Producenten anmodede derfor om, at støtten skulle beregnes på grundlag af den samlede omsætning snarere end på grundlag af eksportomsætningen.

               (108)

               Kommissionen afviste denne anmodning, da støtten, som allerede anført ovenfor, kun afhænger af eksportresultaterne. Denne tilgang stemmer også overens med Kommissionens praksis med hensyn til samme ordning (14).

               (109)

               Samme eksporterende producent anmodede om, at der i støtten ikke skulle tages højde for poster/maskiner, der allerede var blevet afskrevet længe før UP. Kommissionen godtog denne anmodning og oplyste virksomheden herom.

               (110)

               Den subsidiesats, der blev fastsat vedrørende denne ordning i UP for ECL-gruppen, beløb sig til 0,03 %. Den beløb sig til 0,38 % for virksomheden Jindal Saw India.

         3.2.3.   Duty Drawback Scheme (DDS) (toldgodtgørelsesordning)

   a)
         Retsgrundlag

               (111)

               En detaljeret beskrivelse af DDS findes i Custom & Central Excise Duties Drawback Rules 1995 med efterfølgende ændringer.

         b)
         Støtteberettigelse

               (112)

               Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er berettiget til støtte efter denne ordning.

         c)
         Praktisk gennemførelse

               (113)

               En støtteberettiget eksportør kan anmode om en godtgørelse, der beregnes som en procentdel af fob-værdien af de varer, der eksporteres efter denne ordning. Den indiske regering har fastsat godtgørelsessatser for en række varer, herunder den pågældende vare. De fastlægges på grundlag af den gennemsnitlige mængde eller værdi af materialer, der er anvendt som input til fremstilling af en vare, og det gennemsnitlige toldbeløb, der betales for inputmaterialer. De finder anvendelse, uanset om der rent faktisk er betalt importtold eller ej. DDS-satsen for den pågældende vare i UP var 1,9 % af fob-værdien.

               (114)

               For at være berettiget til at nyde godt af denne ordning skal en virksomhed eksportere. Når forsendelsesoplysningerne indtastes i toldserveren (ICEGATE), anføres det, at eksporten finder sted som led i DDS, og DDS-beløbet fastsættes uigenkaldeligt. Efter at speditøren har udfyldt Export General Manifest (EGM), og toldmyndighederne har sammenlignet dokumentet med forsendelsesoplysningerne og fundet det tilfredsstillende, er alle betingelser opfyldt for at tillade udbetalingen af godtgørelsesbeløbet, enten direkte til eksportørens bankkonto eller pr. bankanvisning.

               (115)

               Eksportøren skal desuden fremlægge bevis for, at de eksporterede varer er blevet betalt, i form af en bankbekræftelse (Bank Realisation Certificate). Denne bekræftelse kan fremlægges efter udbetalingen af godtgørelsesbeløbet, men den indiske regering kræver beløbet tilbagebetalt, hvis eksportøren ikke fremlægger bankbekræftelsen inden for en bestemt frist.

               (116)

               Godtgørelsesbeløbet kan anvendes til et hvilket som helst formål.

               (117)

               Det blev konstateret, at toldgodtgørelsesbeløbet i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder kan bogføres som indtægter i regnskaberne efter periodiseringsprincippet, når eksportforpligtelsen er opfyldt.

               (118)

               Det blev også konstateret, at de to indiske virksomheder modtog støtte efter DDS-ordningen i UP.

         d)
         Konklusion vedrørende DDS

               (119)

               Ved DDS-ordningen ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. i), og artikel 3, nr. 2). Den såkaldte toldgodtgørelse er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da den har form af en direkte overførsel af midler fra den indiske regering. Der er ingen begrænsninger for anvendelsen af disse midler. Desuden medfører toldgodtgørelsesbeløbet en fordel for eksportøren, idet virksomhedens likviditet forbedres.

               (120)

               Toldgodtgørelsessatsen ved eksport fastsættes af den indiske regering for hver enkelt vare. Selv om subsidiet omtales som en toldgodtgørelse, har ordningen imidlertid ikke karakter af en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. ii). Kontantudbetalingen til eksportøren er ikke knyttet til importafgifter på råmaterialer, der faktisk er betalt, og den er ikke en toldkredit til udligning af importafgifter på tidligere eller fremtidig import af råmaterialer.

               (121)

               Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede den indiske regering først, at Kommissionen ikke har oplyst, hvilke krav den fandt nødvendige for, at DDS-ordningen kan fungere som en legitim toldgodtgørelsesordning, eller hvordan den begrunder en sådan beslutning. For det andet er der efter den indiske regerings mening en passende sammenhæng mellem godtgørelsessatserne og de toldsatser, der betales på råmaterialer. Årsagen hertil er, at den indiske regering tager højde for det gennemsnitlige antal eller den gennemsnitlige værdi af de materialer, der anvendes som input til fremstilling af produktet og også den gennemsnitlige told, der betales på inputmaterialer ved fastsættelse af toldgodtgørelsessatserne. ECL fremsatte påstande, der lignede den indiske regerings.

               (122)

               Kommissionen afviste disse påstande af følgende årsager. For så vidt angår den første påstand gjorde Kommissionen i fremlæggelsen af oplysninger rede for årsagerne til, at den ikke betragtede ordningen som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning. Den gjorde det navnlig klart, at kontantudbetalingen til eksportøren ikke er knyttet til importafgifter på råmaterialer, der faktisk er betalt, og at den ikke er en toldkredit til udligning af importafgifter på tidligere eller fremtidig import af råmaterialer.

               (123)

               For så vidt angår den anden påstand mener Kommissionen ikke, at den angivelige sammenhæng mellem godtgørelsessatserne og den told, der betales på råmaterialer, er tilstrækkelig til, at ordningen lever op til reglerne i bilag I, litra i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. Navnlig beregnes kreditbeløbet ikke ud fra de faktisk anvendte inputmaterialer. Desuden findes der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke inputmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om betaling af for høje importafgifter, jf. bilag I, litra i), og bilag II og III til grundforordningen. Denne påstand blev derfor også afvist.

               (124)

               Udbetalingen, der tager form af en direkte overførsel af midler fra den indiske regering som følge af eksport foretaget af eksportører, må derfor betragtes som et direkte tilskud fra den indiske regering, betinget af eksportresultater, og anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).

               (125)

               Ud fra ovenstående konkluderes det, at DDS-ordningen er udligningsberettiget.

         e)
         Beregning af subsidiebeløbet

               (126)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5, beregnede Kommissionen det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i den nuværende undersøgelsesperiode. I den forbindelse fastslog Kommissionen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion efter ordningen. På det pågældende tidspunkt skal den indiske regering udbetale godtgørelsesbeløbet, der udgør et finansielt bidrag i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den godtgørelse, der ydes for den pågældende eksporttransaktion, kan den indiske regering ikke frit bestemme, om subsidiet skal ydes eller ej. I betragtning af ovenstående anser Kommissionen det for passende at betragte fordelen ved DDS-ordningen som summen af de godtgørelsesbeløb, der er opnået for eksporttransaktioner, der har fundet sted efter denne ordning i den nuværende undersøgelsesperiode.

               (127)

               Kommissionen har fordelt disse subsidiebeløb i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, over den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i den nuværende undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.

               (128)

               En af de to virksomheder beregnede den andel af råmaterialer, der anvendes til fremstilling af den pågældende vare, der importeres, og for hvilken den betalte told. Den pågældende virksomhed hævdede efterfølgende, både før og efter den endelige fremlæggelse af oplysninger, at Kommissionen, hvis den ville udligne den fordel, der var givet efter DDS-ordningen, ikke burde udligne det samlede beløb af den modtagne støtte efter DDS-ordningen, men kun det beløb, der oversteg den told, der faktisk var betalt for import af inputmaterialer, der var anvendt til fremstilling af den pågældende vare. Virksomhedens påstand blev også bakket op af den indiske regering i dens bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger.

               (129)

               Kommissionen afviste påstanden, da denne ordning, som forklaret i afsnit d), Konklusion vedrørende DDS, og uanset navnet Duty Drawback Scheme (toldgodtgørelsesordning), grundlæggende er en direkte overførsel af midler snarere end indtægter, der ikke opkræves. Kontantudbetalingen til eksportøren er ikke knyttet til importafgifter på råmaterialer, der faktisk er betalt, og den er ikke en toldkredit til udligning af importafgifter på tidligere eller fremtidig import af råmaterialer. Der er derfor ikke sikkerhed for, at andelen af råmaterialer, der importeres og anvendes i produktionen af duktile støbejernsrør, vil forblive uændret.

               (130)

               Den subsidiesats, der blev fastsat vedrørende denne ordning i UP for ECL-gruppen, beløb sig til 1,66 %. Den beløb sig til 1,37 % for virksomheden Jindal Saw India.

         3.2.4.   Levering af jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag

   3.2.4.1.   Indledning

               (131)

               Klageren hævdede, at priserne på jernmalm (det vigtigste råmateriale til den pågældende vare) i Indien forvrides på grund af pålæggelsen af en eksportafgift på jernmalm og en todelt fragtpolitik for jernbanetransport med det formål og den virkning at støtte de indiske producenter af den pågældende vare. Sådanne indgreb reducerer angiveligt prisen på det pågældende råmateriale i Indien sammenlignet med andre markeder, der ikke påvirkes af den indiske regerings indgreb.

               (132)

               Klageren tilføjede, at den indiske regering ved at gribe ind på markedet for jernmalm ikke direkte leverer jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag, men overdrager det til eller pålægger jernmalmsvirksomheder at gøre dette.

               (133)

               Efter klagerens opfattelse overdrager regeringen det til alle stats- eller privatejede jernmalmsvirksomheder — eller pålægger dem — at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag som en del af en strategi, der skal hjælpe jern- og stålindustrien.

         3.2.4.2.   Analyse

               (134)

               For at fastslå, at der foreligger et udligningsberettiget subsidium, skal der være tre elementer til stede: a) et finansielt bidrag, b) en fordel og c) specificitet (grundforordningens artikel 3).

         a)
         Finansielt bidrag

               (135)

               Ved grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iv), andet led, er det fastsat, at der foreligger et finansielt bidrag, hvis en regering: »overdrager til eller pålægger et privat organ at varetage en eller flere af den type funktioner, der er omhandlet, i nr. i), ii) og iii), og som normalt ville påhvile staten, og den pågældende praksis ikke reelt afviger fra den praksis, der normalt følges af staten«. Den type funktioner, der beskrives i artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iii), foreligger, når »staten leverer varer eller tjenesteydelser ud over den generelle infrastruktur eller indkøber varer«. Disse bestemmelser afspejler artikel 1.1, litra a), nr. 1), nr. iv) og iii), i SCM-aftalen og bør fortolkes og anvendes i lyset af WTO's relevante retspraksis.

               (136)

               I WTO-sagen om eksportbegrænsninger tilbød EU som tredjepart panelet sin indledende fortolkning af disse bestemmelser, der indtil da ikke var blevet fortolket (15). Efter fremlæggelsen af oplysninger henviste flere parter til disse forslag.

               (137)

               Ifølge panelets afgørelse kræver den almindelige betydning af de to ord »overdrage« og »pålægge« i artikel 1.1, litra a), nr. 1), nr. iv), i SCM-aftalen, at regeringens handling indebærer en idé om delegering (når der er tale om at overdrage) eller ordre (når der er tale om at pålægge) (16). Panelet afviste USA's argument om årsagssammenhæng og efterspurgte en handling, der udtrykkeligt og positivt indebærer delegering eller ordre (17).

               (138)

               I en efterfølgende sag gjorde appelorganet imidlertid gældende, at det er for snæver en standard at erstatte ordene »overdrage« og »pålægge« med »delegering« og »ordre« (18). Ifølge appelorganet er det at »overdrage«, når en regering overlader ansvaret til et privat organ, og at »pålægge«, når regeringen udøver sin myndighed over for et privat organ (19). I begge tilfælde anvender regeringen et privat organ som stedfortræder med henblik på at udbetale det finansielle bidrag, og »i de fleste tilfælde ville man forvente, at det at overdrage funktioner til et privat organ eller pålægge det disse funktioner indebærer en form for trussel eller tilskyndelse« (20). Samtidig tillader nr. iv) ikke medlemmerne at indføre udligningsforanstaltninger over for varer, »hvis regeringen blot udøver sine almindelige lovgivningsmæssige beføjelser (21), eller når regeringens indgriben« eventuelt kan medføre et bestemt resultat, som udelukkende er baseret på de faktiske omstændigheder og markedsdeltagernes udøvelse af deres frie valg (22). At »overdrage« og at »pålægge« indebærer snarere, at »regeringen spiller en mere aktiv rolle end blot at opmuntre til noget« (23).

               (139)

               Det følger heraf, at det krav til bevisernes styrke, der er fastsat af appelorganet, navnlig dens konklusion om, at »man i de fleste tilfælde ville forvente, at det at overdrage funktioner til et privat organ eller pålægge det disse funktioner indebærer en form for trussel eller tilskyndelse«, er mindre strengt end den holdning, som EU oprindeligt indtog i sagen vedrørende eksportbegrænsninger i USA. Det samme gælder for EU's udtalelse om, at et privat organ kun ville varetage de funktioner, der normalt påhviler regeringen, hvis det ikke gives noget som helst valg, når det får overdraget funktioner eller pålægges disse funktioner af regeringen, for eksempel når regeringen fastsætter de priser, som det private organ er nødt til at sælge til.

               (140)

               EU har derfor tilpasset sin fortolkning til de retningslinjer, som appelorganet har modtaget om emnet.

               (141)

               I overensstemmelse med disse WTO-afgørelser når ikke alle regeringsforanstaltninger, hvorved der ydes fordele, op på et niveau, hvor der er tale om finansielle bidrag i henhold til grundforordningens artikel 3 og artikel 1.1, litra a), i SCM-aftalen. Der skal være dokumentation for, at der foreligger en regeringspolitik eller et regeringsprogram, der fremmer den undersøgte erhvervsgren (i dette særlige tilfælde den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør) ved at udøve myndighed over eller overlade ansvar til offentlige eller private organer (her jernmalmsvirksomheder) med henblik på at forsyne den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør, med jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag.

               (142)

               I overensstemmelse med WTO's femtrinstest (24) har Kommissionen derfor meget nøje undersøgt karakteren af regeringens indgreb (indebærer det, at jernmalmsvirksomheder får overdraget eller pålagt funktioner?), karakteren af de bemyndigede organer (er jernmalmsvirksomheder private organer i den i grundforordningens artikel 3, stk. 1), litra a), nr. iv), omhandlede betydning?) og den handling, som disse organer har udført (leverede de organer, der havde fået overdraget eller pålagt funktioner, jernmalm til den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør, mod utilstrækkeligt vederlag, og handlede de herigennem som stedfortrædere for regeringen?). Kommissionen har desuden kontrolleret, hvorvidt den varetagne funktion normalt ville påhvile regeringen (er leveringen af jernmalm til fremstillingsvirksomheder i Indien mod utilstrækkeligt vederlag sædvanligvis en regeringsaktivitet?), og hvorvidt en sådan funktion reelt ikke afviger fra de praksisser, der normalt følges af regeringer (afviger den levering af jernmalm fra jernmalmsvirksomheder, der faktisk er sket, reelt fra, hvad regeringen selv ville have gjort?).

         i)   Den indiske regerings overdragelse af funktioner til jernmalmvirksomhederne

               (143)

               I lyset af appelorganets konklusioner, der er omhandlet ovenfor, undersøgte Kommissionen først, hvorvidt den indiske regerings støtte til den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør, faktisk er en målsætning med en regeringspolitik og ikke blot en »bivirkning« ved udøvelsen af almindelige lovgivningsmæssige beføjelser. Det blev navnlig undersøgt, hvorvidt de konstaterede forvridninger af priserne var en del af regeringens målsætninger, eller hvorvidt de lavere priser på jernmalm snarere var et »utilsigtet« biprodukt af almindelig statslig regulering.

               (144)

               En række dokumenter viser, at støtten til den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør, udtrykkeligt var et politikmål for den indiske regering.

               (145)

               I 2005 udgav en ekspertgruppe, der var nedsat af Stålministeriet med henblik på at opstille retningslinjer for præferencemæssig tilladelse til minedrift, en rapport (»Dang-rapporten«) med en række relevante resultater og anbefalinger. Allerede på det tidspunkt blev det bemærket, at »den indiske stålindustri, ud over menneskelige ressourcer, ser ud til at have den store konkurrencemæssige fordel, at den har adgang til sikre forsyninger af jernmalm på hjemmemarkedet til priser, der er lavere end prisen på verdensmarkedet. Denne fordel skal bevares, plejes og udnyttes fuldt ud« (25) (fremhævelse tilføjet).

               (146)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den indiske regering og ECL, at Kommissionens eneste retlige grundlag var Dang-rapporten. De citerede en panelrapport, hvori panelet konkluderede, at: »vi ikke er overbevist om, at den ene reference til Dang-rapporten vedrørende politikken for tildeling af rettigheder til minedrift« giver støtte til konstatering af eksistensen af et program for tildeling af rettigheder til udvinding af jernmalm (26). ECL gjorde også gældende, at Dang-rapporten blev udarbejdet af en uafhængig ekspert, der ikke havde nogen retlig status, og som ikke var i stand til at opstille politikmål for Indien.

               (147)

               Kommissionen gør for det første opmærksom på, at regeringens politikmål ikke nødvendigvis er indeholdt i retligt bindende tekster. De kan være indeholdt i en hel række af regeringsdokumenter og politikerklæringer, som for eksempel rapporter, taler, anbringender til Parlamentet, erklæringer m.v.

               (148)

               For det andet er de påstande, som parterne fremsætter, faktuelt forkerte. Som det fremgår af betragtning 153-169, tog Kommissionen ud over Dang-rapporten højde for en række andre dokumenter og retsakter med henblik på at konkludere, at den indiske regering forfulgte et politikmål om at støtte den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør.

               (149)

               For det tredje er det for så vidt angår deres påstand på grundlag af panelrapporten hensigtsmæssigt at citere hele det relevante afsnit 7.211 heraf:

                           —

                           »[…] vi er ikke overbevist om, at den ene reference til Dang-rapporten vedrørende »politikken for tildeling af rettigheder til minedrift« giver støtte til konstatering af eksistensen af et program for tildeling af rettigheder til udvinding af jernmalm. Vi betragter det som højst relevant, at der i Dang-rapporten, selv om den beskriver den indiske jernmalmsindustri og de politikker, der anvendes vedrørende denne industri, ikke er nogen henvisning til noget program eller nogen politik, der tilgodeser tildeling af rettigheder til minedrift. Der er heller ikke noget, der antyder, at stålproducenter fik tildelt rettigheder til minedrift på andre vilkår end dem, der tilbydes andre mineselskaber. Det er således fuldt ud muligt, at henvisningen til en »politik for tildeling af rettigheder til minedrift«, som USA støtter sig til, blot skulle pege tilbage på det forhold, at stålproducenter får tildelt rettigheder til minedrift, og antyde, at der fortsat skulle tildeles minedriftsrettigheder til stålproducenter.« (fremhævelse tilføjet, fodnote udeladt) (27).

               (150)

               Det fremgår af citatet, at panelet ikke satte spørgsmålstegn ved det forhold, at Dang-rapporten beskriver den indiske jernmalmsindustri og de politikker, der anvendes vedrørende denne industri. Medlemmerne af ekspertgruppen (28) var blandt andet repræsentanter for regeringen og industrien, og det er rimeligt at antage, at de er velinformerede om de eksisterende regeringspolitikker og den situation, industrien befandt sig i. Desuden er rapporten eksplicit vedrørende politikmålet om at tilgodese indiske stålproducenter (»sikre forsyninger af jernmalm på hjemmemarkedet til priser, der er lavere end prisen på verdensmarkedet«) og vedrørende det forhold, at denne fordel skal bevares og plejes; rapporten er derimod ikke eksplicit vedrørende bundne minedriftsrettigheder.

               (151)

               I lyset af det foregående afviste Kommissionen disse påstande.

               (152)

               Den indiske regering traf følgende to foranstaltninger med henblik på gennemførelse af ovennævnte specifikke politikmål (som modvirker eksport af jernmalm).

               (153)

               Den første foranstaltning er en beslutning truffet den 1. marts 2007 om at indføre en eksportafgift på jernmalm, oprindeligt til en sats på 300 INR pr. ton (29) og efterfølgende ændret fra tid til anden. Navnlig blev satsen i marts 2011 øget til 20 % (30), og i december 2011 blev den øget til 30 % (31). I april 2015 blev eksportafgiften på jernmalm af lav kvalitet (med et indhold af jern (Fe) på under 58 %) sænket til 10 % (32). Det bør bemærkes, at jernmalm af lav kvalitet ikke anvendes ret meget i Indien, og der er derfor ikke behov for at holde jernmalm af lav kvalitet tilgængelig for indiske brugere af jernmalm.

               (154)

               Generelt kan støtte til industrier i de efterfølgende led være en vigtig motivationsfaktor med hensyn til at indføre eksportbegrænsninger og navnlig eksportafgifter. At de vigtigste politikmål med eksportbegrænsningerne (og betydelige eksportafgifter) var at beskytte og fremme industrier i de efterfølgende led ved at forsyne sådanne industrier på hjemmemarkedet med billige råmaterialer og inputmaterialer, blev også fastslået i OECD-rapporten »The Economic Impact of Export Restrictions on Raw Materials« (33) (»OECD-rapporten«).

               (155)

               Den anden foranstaltning er Jernbaneministeriets indførelse af en todelt fragtpolitik (Dual Freight Policy — »DFP«) den 22. maj 2008 (34). DFP skabte en forskel mellem den fragt, der blev opkrævet for transport af jernmalm til forbrug på hjemmemarkedet, og den fragt, der blev opkrævet for transport af jernmalm til eksport. Den gennemsnitlige forskel er tredobbelt (35). Jernbanefragten udgør en meget betydelig del af den samlede pris på jernmalm (36).

               (156)

               ECL hævdede før og efter den endelige fremlæggelse af oplysninger, at DFP var blevet ophævet i 2009. Imidlertid fastslog Kommissionen på grundlag af oplysninger fra den indiske regering og den eksporterende producent, at den indiske regering ved hjælp af et antal satscirkulærer udstedt af den indiske regering i og efter UP fortsat anvender forskellige fragtsatser for transport af jernmalm til forbrug på hjemmemarkedet og til eksport, og dét til gavn for forbruget på hjemmemarkedet (37). Navnlig pålægges eksporten en afgift baseret på afstand, mens forbruget på hjemmemarkedet under visse omstændigheder er fritaget fra denne afgift. Kommissionen afviste derfor kravet.

               (157)

               Disse to foranstaltninger udgør tilsammen en målrettet eksportbegrænsning, der grundlæggende blev etableret i 2007/2008 og yderligere udvidet i marts og december 2011, da satsen for eksportafgiften på jernmalm blev hævet. De følgende politikdokumenter dokumenterer på den ene side eksistensen af et politikmål med henblik på at støtte den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør, og på den anden side den indiske regerings tilfredshed med indtil videre at have nået sine mål:

               (158)

               I rapporten om den 12. femårsplan fra arbejdsgruppen vedrørende stålindustrien, der blev udsendt i 2011 (38), konstateres det eksplicit, at:

                           —

                           »Ministeriet har gennemført foranstaltninger med henblik på at modvirke eksport gennem indførelse af højere toldsatser og særafgifter« (side 16).

                           —

                           »På nuværende tidspunkt modvirkes eksport af jernmalm gennem højere toldsatser. Det er vigtigt at fortsætte med denne politik, og hvis det er påkrævet, kan afgiftssatserne hæves yderligere. Der er samtidig behov for nøje at overvåge eksporten af jernmalm for at sikre, at højere afgifter alene faktisk er tilstrækkelige til at bevare ressourcer til anvendelse på hjemmemarkedet.

                                 Supplerende foranstaltninger, som for eksempel højere fragt på eksportgods, øget fragt på indlandsgodstransport m.v.

                              og andre administrative foranstaltninger kan også tages op til overvejelse« (punkt 3.6.3.3 på side 46).

                           —

                           »I løbet af 2010-11 faldt eksporten på jernmalm, hovedsageligt på grund af delstaten Karnatakas forbud mod eksport og de finanspolitiske foranstaltninger, som centralregeringen gennemførte med henblik på at begrænse eksporten af jernmalm fra landet […]. Den høje efterspørgsel efter eksport i de seneste adskillige år har ført til vækst i produktionsgrundlaget i landet, hvilket igen har ført til et produktionsniveau, der ligger langt over efterspørgslen på hjemmemarkedet. Regeringen har taget adskillige vigtige initiativer med henblik på at modvirke overdreven minedrift med det formål at tilfredsstille det voksende marked for eksport. Disse initiativer har indtil videre omfattet indførelse af finanspolitiske foranstaltninger, som for eksempel eksportafgifter, øget jernbanefragt for eksport m.v.« (punkt 4.2.5.2 og 4.2.5.4 på side 57).

                           —

                           »
                                 Langsigtede politiske foranstaltninger med henblik på at begrænse eksporten af jernmalm

                              bør sigte mod at tiltrække investeringer i stålproduktionskapacitet og dermed fremme værdiforøgelse og eksport af færdige varer. I et kortere og mere umiddelbart tidsperspektiv kan det samme muligvis opnås gennem hensigtsmæssige finanspolitiske foranstaltninger. På nuværende tidspunkt modvirkes eksporten af jernmalm fra landet gennem: i) Pålæggelse af en værditold på 20 % ved eksport af jernmalm og ii) Opkrævning af betydeligt højere jernbanefragt på jernmalm til eksport.

                                 Disse foranstaltninger har bidraget til at reducere priserne på jernmalm på hjemmemarkedet sammenlignet med det internationale marked og har spillet en vigtig rolle med hensyn til at stille jernmalm til rådighed for den hjemlige industri til konkurrencedygtige priser.

                              Med henblik på effektivt at modvirke eksport af jernmalm fra landet anbefales det fortsat at udforme og tilpasse finanspolitiske foranstaltninger i overensstemmelse med kravene på markedet for jernmalm både det hjemlige og det internationale« (punkt 4.2.6.5 på side 60) (fremhævelse tilføjet).

               (159)

               Den 12. femårsplan (39) (2012-2017) bekræfter politikerklæringerne i rapporten fra arbejdsgruppen vedrørende stålindustrien.

                           —

                           »Der er ved at være mangel på naturressourcer som kul og jernmalm af god kvalitet i den globale økonomi, hvor der er stigende efterspørgsel fra udviklingslande, navnlig Kina og nu også Indien. Adgang på hjemmemarkedet til nogle af disse råmaterialer giver os en konkurrencemæssig fordel, som vi bør udnytte til at opbygge hjemlige industrier, der forøger værdien af ressourcerne og således skaber flere job og forbedrer vores handelsbalance. For at forøge værdien af ressourcerne yderligere

                                 bør regeringspolitikker og toldstrukturer udformes således, at de opfordrer til værdiforøgelse af stål snarere end til eksport af stål som råvare
                              .« (side 67, afsnit 13.72) (fremhævelse tilføjet).

               (160)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger satte ECL spørgsmålstegn ved Kommissionens henvisning til dokumenterne ovenfor. Producenten gjorde først gældende, at rapporten fra arbejdsgruppen vedrørende stålindustrien ikke havde nogen retlig værdi, da den blot var en udtalelse eller vurdering fra nogle enkeltpersoner og ikke et dokument, der var godkendt af regeringen. Dernæst hævdede producenten, at den 12. femårsplan var urigtigt citeret, da den eksempelvis indeholdt en anbefaling om, at »eksport af jernmalm i stor målestok har givet anledning til store bekymringer om forsyningerne i fremtiden. […] der er et akut behov for at tage hånd om problemer som forværring af miljøet, forflyttet befolkning, transportflaskehalse og så videre.«

               (161)

               For så vidt angår den første påstand er det Kommissionens synspunkt, at rapporten fra arbejdsgruppen vedrørende stålindustrien, selv om den ikke er udgivet af regeringen, beskriver status for den indiske jernmalmsindustri og den regeringspolitik, der anvendes i forbindelse hermed. Medlemmerne af arbejdsgruppen var blandt andet repræsentanter for regeringen og industrien (40), og det er rimeligt at antage, at de er velinformerede om de eksisterende regeringspolitikker og den situation, industrien befandt sig i.

               (162)

               For så vidt angår den anden påstand havde Kommissionen aldrig hævdet, at den pågældende femårsplan begrænsede sig til de politikmål og anbefalinger, som den citerede vedrørende jernmalm. De anbefalinger, som den eksporterende producent henviser til, drejer sig om påstande om ulovlig minedrift og angreb på miljøet, der var et stort problem på det tidspunkt, hvor rapporten blev udgivet. Dette blev der taget hånd om gennem talrige retsafgørelser om lukning af miner, for eksempel i delstaterne Karnataka, Odisha og Goa. At politikken også forfølger et supplerende miljømål, annullerer ikke det primære økonomiske mål. Det er snarere helt normalt, at en regeringspolitik forfølger to mål samtidig. Kommissionen afviste derfor disse påstande.

               (163)

               ECL gjorde også gældende, at den indiske planlægningskommission, der har eksisteret siden 1950, og som udarbejdede femårsplanerne, blev opløst den 1. januar 2015, og at der ikke længere vil være femårsplaner.

               (164)

               Af det websted, der er stillet til rådighed (41), fremgår det, at planlægningskommissionen faktisk er blevet opløst (42). Imidlertid ændrer et eventuelt udløb af femårsplanen efter 2017 ikke ved, at planen vil være gældende indtil da.

               (165)

               Endelig citerede ECL en anden del af rapporten fra arbejdsgruppen vedrørende stålindustrien, hvor det blev konstateret, at priserne på jernmalm er »fri for regeringsindgreb« og »afgøres af […] markedskræfterne«. Desuden har »priserne på jernmalm på hjemmemarkedet generelt ændret sig i takt med de internationale priser« (43).

               (166)

               De målrettede eksportbegrænsninger eliminerer ikke fuldkommen markedskræfterne på det indiske hjemmemarked, men har alvorlige virkninger for så vidt angår reduktion af eksport og tilskyndelse af markedsaktører til at sælge deres varer til lavere priser, end de ville have kunnet opnå, hvis denne politik ikke havde været der. Denne konstatering modsiger ikke rapportens udsagn om, at priserne på jernmalm på hjemmemarkedet generelt har ændret sig i takt med de internationale priser. Indisk eksport og import er ikke blevet fuldkommen forbudt. Det kan derfor ikke undgås, at de internationale priser har en vis indflydelse på de indiske priser på hjemmemarkedet. Dette betyder imidlertid ikke, at priserne på hjemmemarkedet er de samme eller højere end internationale priser. Påstanden blev derfor afvist.

               (167)

               Ved at indføre sådanne målrettede eksportbegrænsninger (navnlig gennem eksportafgifterne og den todelte fragtpolitik) sætter den indiske regering jernmalmsvirksomhederne i en økonomisk ulogisk situation, der tilskynder dem til at sælge deres varer til lavere priser, end de ville have kunnet få, hvis denne politik ikke havde været der.

               (168)

               Den indiske regering spillede »en mere aktiv rolle end blot at opmuntre til noget«, som appelorganet krævede (44). De foranstaltninger, som den indiske regering har truffet, begrænser handlefriheden for jernmalmsvirksomhederne ved i praksis at begrænse deres forretningsmæssige beslutninger om, hvor de sælger deres vare, og til hvilken pris. De forhindres i at øge deres indkomst, da de pågældende foranstaltninger reducerer deres indtægt voldsomt.

               (169)

               Politikerklæringen i Dang-rapporten fra 2005 om, at »adgangen til sikre forsyninger af jernmalm på hjemmemarkedet til priser, der er lavere end prisen på verdensmarkedet, skal bevares, plejes og udnyttes fuldt ud« (se betragtning 145) og den efterfølgende konstatering i den 12. femårsplan om, at »adgang på hjemmemarkedet til nogle af disse råmaterialer giver os en konkurrencemæssig fordel« (45), viser også, at den indiske regering ikke forventer, at jernmalmsvirksomhederne reducerer deres output på hjemmemarkedet dramatisk, men opretholder en stabil forsyning af hjemlig jernmalm. Disse forventninger blev indfriet, som den indiske regering selv konstaterede i rapporten om den 12, femårsplan, der er citeret betragtning 158, fjerde led, og også i Stålministeriets erklæringer, der er omhandlet i betragtning 174-176. Desuden er der intet i optegnelserne, der støtter den antagelse, at den indiske regering tillod jernmalmproducenter frit at tilpasse deres output til efterspørgslen som påvirket af den indiske regerings målrettede eksportbegrænsninger. Tværtimod er det velkendt, at det, når man opererer på et frit marked, er rimeligt at antage, at jernmalmsvirksomhederne ikke ville kompromittere betydelige indledende investeringer og høje faste omkostninger ved at sænke produktionsoutputtet blot for at undgå overforsyning og et efterfølgende nedadgående pres på de hjemlige priser som følge af den indiske regerings foranstaltninger. Således opmuntrer den indiske regering jernmalmsproducenterne til at opretholde produktionen med henblik på at forsyne hjemmemarkedet, selv om en rationel leverandør ville tilpasse sit output i en situation, hvor man afholdes fra at eksportere.

               (170)

               Gennem de pågældende foranstaltninger tilskynder den indiske regering derfor jernmalmsvirksomhederne til at beholde jernmalmen i Indien, fordi de ikke kan sælge til de bedre priser, der ville være fremherskende i Indien, hvis disse foranstaltninger ikke havde været der.

               (171)

               I den forstand får inputproducenterne det »overdraget« af regeringen at forsyne de hjemlige brugere af jernmalm, dvs. stålproducenter, herunder producenter af duktile støbejernsrør, med varer mod utilstrækkeligt vederlag. Jernmalmsvirksomhederne overlades ansvar med henblik på at skabe et kunstigt, opdelt hjemmemarked med lave priser i Indien.

               (172)

               Når den indiske regering anvender sine eksportbegrænsninger, ved den med andre ord, hvordan jernmalmsvirksomhederne vil reagere på foranstaltningerne, og hvilke konsekvenser de vil få. Mens producenterne muligvis vil reducere deres indenlandske produktion en smule som reaktion på eksportbegrænsningerne, vil de ikke lukke den ned eller tilpasse den til et meget lavt niveau. Snarere vil tilpasningen af produktionen i minesektoren, som forklaret i betragtning 169, forblive moderat, hvilket resulterer i lavere priser på hjemmemarkedet. I den henseende er virkningerne ikke etableret på et ex ante-, men på et ex post-grundlag, og de er derfor ikke »utilsigtede«. Der er en klar »påviselig sammenhæng« mellem politikken og de involverede private organers adfærd; idet disse organer handler som stedfortrædere for regeringen og udfører dens politik med hensyn til at forsyne den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør, med jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag.

               (173)

               Den indiske regering anerkender selv sin succes med sin målrettede eksportbegrænsningspolitik. I 2013 udgav Stålministeriets stående udvalg vedrørende kul og stål sin 38. rapport om »gennemgang af eksport- eller jernmalmpolitikken« (46).

               (174)

               Som svar på et spørgsmål fra udvalget oplyste Stålministeriet, at »selv om den indenlandske industris forbrug af jernmalm på hjemmemarkedet har udvist en opadgående udviklingstendens siden 2004-05, har produktionen af jernmalm altid været meget højere end forbruget på hjemmemarkedet på grund af den eksportdrevne produktion af jernmalm i landet. For at forbedre tilgængeligheden af jernmalm for den indenlandske jern- og stålindustri og for at sikre, at der er tilstrækkeligt med jernmalm til at opfylde hjemmemarkedets krav på lang sigt, er der imidlertid blevet truffet finanspolitiske foranstaltninger med henblik på at modvirke eksport af jernmalm, og på nuværende tidspunkt opkræves der en værditold på eksport på 30 % ved eksport af alle varianter af jernmalm (undtagen pellets), hvilket har resulteret i en betydelig nedgang i eksporten i 2011-12 og i indeværende år« (punkt 2.7 på side 14).

               (175)

               Stålministeriet gjorde rede for vigtige punkter i Foreign Trade Policy vedrørende eksport af jernmalm (punkt 4.13 på side 23), herunder:

                           —

                           Eksporten af jernmalm med et indhold af jern (Fe) på over 64 % foregår gennem Metal and Mineral Trading Company (MMTC) og er tilladt via licenser, der udstedes af Generaldirektoratet for udenrigshandel (DGFT).

                           —

                           Det er tilladt at eksportere jernmalm af høj kvalitet (med et indhold af jern (Fe) på over 64 %) fra Bailadila i Chhattisgarh i begrænsede mængder, således at først og fremmest hjemmemarkedets behov opfyldes. Eksportmængderne må ikke overstige 1,81 mio. ton for klumper og 2,71 mio. ton for småpartikler.

               (176)

               Stålministeriet indberettede også til udvalget, at »Med øgningen af værditolden ved eksport til 20 % med virkning fra den 1. marts 2011 blev eksporten af jernmalm reduceret med omkring 37 % til 61,74 mio. ton i løbet af 2011-12 sammenlignet med 97,66 mio. ton i 2010-11. Med en yderligere øgning af værditolden på eksport af jernmalm til 30 % fra den 30. december 2011 er eksporten blevet yderligere reduceret. I det første halvår af 2012-13 er eksporten faldet med mere end 50 % til 14,4 mio. ton sammenlignet med 30,75 mio. ton i samme periode i det foregående år. Stålministeriet har jævnligt taget emnet op med Finansministeriet med henblik på at opkræve en passende eksportafgift på jernmalm for effektivt at modvirke eksporten heraf og forbedre tilgængeligheden af jernmalm for den hjemlige jern- og stålindustri til en overkommelig pris« (punkt 4.19 på side 26).

               (177)

               Kommissionen konkluderede, at regeringen havde overdraget det til mineselskaberne at udføre dens politik med henblik på at skabe et opdelt hjemmemarked og levere jernmalm til den hjemlige jern- og stålindustri mod utilstrækkeligt vederlag.

         ii)   Overdragelse af funktioner til private organer i den i grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iv), omhandlede betydning

               (178)

               Kommissionen vurderede dernæst, hvorvidt den indiske regeringer overdrager funktioner til jernmalmsvirksomheder i Indien i den i grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iv), omhandlede betydning.

               (179)

               De to indiske eksporterende producenter indkøbte langt størstedelen af jernmalmen fra private forehavender, bortset fra en lille mængde jernmalm, som de indkøbte fra National Mineral Development Corporation (»NMDC«), som er en af de største spillere på markedet og ejes af den indiske regering.

               (180)

               Uden at det med henblik på nærværende undersøgelse irrelevante spørgsmål om, hvorvidt den indiske regering udøver meningsfuld kontrol over NMDC i den i grundforordningens artikel 2, litra b), omhandlede betydning, derved tilsidesættes, mente Kommissionen, at alle jernmalmsvirksomheder, uanset om de er offentligt ejede eller ej, er private organer, der i den i grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iv), omhandlede betydning fik det overdraget af den indiske regering at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag.

         iii)   Levering af jernmalm fra jernmalmsvirksomhederne mod utilstrækkeligt vederlag

               (181)

               I den næste fase kontrollerede Kommissionen, hvorvidt jernmalmsvirksomhederne faktisk har udført den ovennævnte regeringspolitik med henblik på at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag. Dette nødvendiggjorde en nærmere undersøgelse af markedsudviklingen i Indien i forhold til et passende benchmark.

               (182)

               Gennem de målrettede eksportbegrænsninger og andre hermed forbundne foranstaltninger tilskyndede den indiske regeringen mineselskaberne til at sælge lokalt til lavere priser end ellers (dvs. at hvis disse foranstaltninger ikke havde været der, ville mineselskaberne have eksporteret jernmalmen til højere priser). Dette gjorde mineselskaberne dog ikke, fordi den indiske regerings politik tilgodeså de efterfølgende produktionsled, herunder den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør.

               (183)

               Dataene vedrørende produktion, forbrug, og import og eksport af jernmalm gennem årene er som følger (47):

                           2006-2007

                           2007-2008

                           2008-2009

                           2009-2010

                           2010-2011

                           2011-2012

                           2012-2013

                           2013-2014

                           2014-2015

                           Produktion
                           (i 1 000  ton)

                           187 696

                           213 250

                           212 960

                           218 553

                           207 157

                           168 582

                           136 618

                           152 433

                           128 187

                           Forbrug
                           (i 1 000  ton)

                           78 601

                           86 816

                           86 816

                           96 955

                           107 220

                           100 572

                           103 399

                           110 500

                           Ikke relevant

                           Import
                           (i 1 000  ton)

                           483

                           293

                           69

                           897

                           1 867

                           978

                           3 056

                           369

                           11 433

                           Eksport
                           (i 1 000  ton)

                           91 425

                           68 473

                           68 904

                           101 531

                           46 890

                           47 153

                           18 122

                           16 302

                           7 492

               (184)

               Udviklingstendenserne vises i grafen nedenfor:

               (185)

               Dataene viser virkningerne af eksportbegrænsningerne på hjemmemarkedet for jernmalm i Indien.

               (186)

               Politikkens mest synlige virkning er den imponerende reduktion af mængden af eksport af jernmalm som følge af indførelsen af de målrettede eksportbegrænsninger i 2007 og igen som følge af udvidelsen af begrænsningerne i 2011. Således nåede den indiske regering med sine målrettede eksportbegrænsninger sit mål om at modvirke eksport og holde jernmalm tilgængelig for de efterfølgende produktionsled på hjemmemarkedet til lavere priser.

               (187)

               Udviklingstendenserne i jernmalmsproduktionen viser, at den hjemlige produktion havde været forholdsvis stabil indtil 2011, hvor den begyndte at falde. Faldet synes ikke at være konsekvensen af nogen tilpasning af produktionen til eksportbegrænsningerne fra mineselskabernes side; den væsentligste årsag hertil er snarere de mange retsafgørelser om at lukke miner på grund af påstande om ulovlig minedrift og angreb på miljøet, for eksempel i delstaterne Karnataka, Odisha og Goa.

               (188)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ECL, at hvis den indiske regerings mål var at sikre overforsyning af jernmalm med henblik på at gøre jernmalm tilgængelig for brugerne på hjemmemarkedet til billige priser, forekommer det kontraintuitivt, at højesteretten og de lokale domstole forbød minedrift i de ovennævnte delstater. Den indiske regering kunne have sat spørgsmålstegn ved de forskellige lukninger af miner.

               (189)

               Kommissionen noterer sig, at det indiske retssystem er uafhængigt af den indiske regering og kun er bundet af loven. Samtidig fremgår det tydeligt af de oplysninger, som Kommissionen har til rådighed, at lukningerne skete på grund af overtrædelser af den hjemlige lovgivning om miljøet og minedriftsrettigheder. Som forklaret i betragtning 162 ser det ud til, at regeringens jernmalmspolitik forfulgte økonomiske og miljømæssige mål på én gang. Det følger heraf, at det forhold, at der ikke blev sat spørgsmålstegn ved retsafgørelser vedrørende miljøsøjlen i politikken, ikke er ensbetydende med, at regeringen havde opgivet den økonomiske søjle heri. Derfor blev denne påstand afvist.

               (190)

               Uanset reduktionen af produktionen af jernmalm udviser det indiske marked en konstant og irrationel overkapacitet sammenlignet med summen af forbruget på hjemmemarkedet og eksport minus import. Dette førte til den overforsyning af hjemmemarkedet med jernmalm, som den indiske regering anerkendte og tilstræbte.

               (191)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger, jf. tabellen i betragtning 183, hævdede ECL, at Kommissionen ikke havde undersøgt det forhold, at eksporten af jernmalm fra Indien var stor og forsatte, selv efter at eksportafgiften på jernmalm var blevet øget til 30 % i december 2011.

               (192)

               Kommissionen understregede, at formålet med eksportafgiften på jernmalm ikke var at standse eksporten helt, men at reducere den og samtidig forbedre tilgængeligheden på hjemmemarkedet. Det er derfor ikke rimeligt at forvente, at eksporten vil forsvinde efter indførelsen af eksportafgiften. Ikke desto mindre konstaterede Kommissionen, at eksportafgiften havde betydelige virkninger på eksporten, kort efter at den var blevet indført. I perioden 2012-2013 faldt eksportsalget med mere end 60 % sammenlignet med 2011-2012, og det fortsatte med at falde betydeligt, idet det faldt med hele 84 % i 2014-2015 sammenlignet med 2011-2012. Samtidig faldt produktionen kun med 24 % mellem 2011-2012 og 2014-2015 af de årsager, der er forklaret i betragtning 187. Således forblev tilgængeligheden af jernmalm til salg på hjemmemarkedet stabil i den samme periode. Dette viser klart, at eksportafgiften opfyldte sit formål med hensyn til at begrænse eksporten af jernmalm.

               (193)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ECL, at Kommissionen også burde have sammenlignet jernmalmproduktion i Indien til eget forbrug og til salgsformål. Ifølge ECL havde produktionen til eget forbrug været historisk signifikant, mens produktionen af jernmalm til salgsformål var faldet med 41 % mellem 2009-2010 og 2013-2014, hvilket også delvis forklarede faldet i eksporten hos de producenter, der producerer til salgsformål, siden 2009-2010.

               (194)

               Denne påstand er ikke faktuelt korrekt, som det fremgår af følgende tabel (48):

                           2009-2010

                           2010-2011

                           2011-2012

                           2012-2013

                           2013-2014

                           2014-2015

                           Produktion til eget forbrug
                           (i 1 000  ton)

                           43 797

                           44 761

                           42 967

                           44 961

                           50 099

                           43 885

                              Indeks

                              100

                              102

                              98

                              103

                              114

                              100

                           Produktion til salgsbrug
                           (i 1 000  ton)

                           174 756

                           162 396

                           125 615

                           91 657

                           102 334

                           84 302

                              Indeks

                              100

                              93

                              72

                              52

                              59

                              48

                           Samlet produktion
                           (i 1 000  ton)

                           218 553

                           207 157

                           168 582

                           136 618

                           152 433

                           128 187

               (195)

               Produktionen til salgsbrug er faktisk faldet siden 2011-2012. Som forklaret ovenfor skete faldet hovedsageligt på grund af lukning af miner i denne periode. Imidlertid kan faldet i produktionen til salgsbrug ikke accepteres som en årsag til faldet i eksporten. Som det klart fremgår af tabellen i betragtning 183, faldt eksporten med 59 % i perioden 2012-2013 (da den højere eksportafgift på 30 % begyndte at virke) og 2014-2015, mens produktionen til salgsbrug kun faldt med 8 % i samme periode. Derfor blev denne påstand afvist.

               (196)

               ECL hævdede også, at Kommissionen skulle have taget højde for forskelle i udviklingen i produktionen af de forskellige kvaliteter af jernmalm. Navnlig faldt produktionen af de kvaliteter af jernmalm, der anvendes mest af producenter af duktile støbejernsrør; mellem 2010-2011 og 2013-2014 faldt produktionen af småpartikler af 60-62 %-jernmalm med 44 %, og mellem 2009-2010 og 2013-2014 faldt produktionen af småpartikler af 62-65 %-jernmalm med 30 %.

               (197)

               Udviklingen i produktionen af jernmalm af høj kvalitet er i overensstemmelse med de generelle udviklingstendenser, der er omhandlet ovenfor, med hensyn til produktionen af jernmalm. Kommissionen mente derfor ikke, at den ændrer ved konklusionerne i betragtning 183-187.

               (198)

               Importen af jernmalm til Indien har altid været ubetydelig i mængde og værdi. Importen steg en smule i løbet af skatteåret 2012-2013, men faldt igen det følgende år. I 2014-2015 steg importen igen til sit højeste niveau i historien, selv om den fortsat var på under 10 % af den indiske indenlandske produktion.

               (199)

               Udviklingen efter undersøgelsesperioden skyldes den nuværende situation med særligt lave internationale priser forårsaget af det øgede udbud af jernmalm (de største producerende lande, Australien, Brasilien og Sydafrika, har alle øget produktionen) og den konjunkturbetingede nedgang i efterspørgslen efter jernmalm på grund af den langsommere vækst i Kina og den økonomiske situation på verdensplan.

               (200)

               Kommissionen undersøgte desuden den eventuelle virkning af overforsyningen af jernmalm på grund af den indiske regerings eksportbegrænsninger på prisen på jernmalm på hjemmemarkedet i Indien.

               (201)

               Kommissionen beregnede den gennemsnitlige pris på jernmalm på hjemmemarkedet i Indien på grundlag af de oplysninger, der offentliggøres månedligt på nationalt niveau og for hver enkelt delstat af Indian Bureau of Mines (IBM), for hver kvalitet (klumper eller småpartikler) og indhold af jern (Fe) (49).

               (202)

               De pågældende priser er baseret på oplysninger indgivet af mineselskaberne til IBM i henhold til Indian Mineral Conservation and Development Rules (MCDR) og betragtes derfor som mere repræsentative end priser offentliggjort af fagpressen vedrørende en enkelt virksomhed (som for eksempel National Mineral Development Corporation — NMDC) eller et enkelt område i Indien.

               (203)

               Blandt alle kvaliteterne undersøgte Kommissionen udviklingstendensen i den gennemsnitlige pris på småpartikler af jernmalm med et indhold af jern (Fe) på mellem 60 % og 65 %, fordi det er den kvalitet, der anvendes mest af producenterne af den pågældende vare i Indien. En sådan nærmere inddeling af data for hver enkelt kvalitet var imidlertid kun tilgængelig fra midten af 2009. For så vidt angår de foregående år gjorde Kommissionen derfor brug af oplysningerne vedrørende de indiske priser på hjemmemarkedet for alle kvaliteter og typer af jernmalm (igen inklusive en gennemsnitlig royalty på 14 %, afgifter på 2 % og transportomkostninger på 900 INR pr. ton) uden at skelne mellem typer (klumper eller småpartikler) og indhold af jern (Fe). De gennemsnitlige transportomkostninger var baseret på dem, som de to eksporterende producenter havde indberettet. Kommissionen tilføjede også 25 INR til dækning af håndtering og læsning mellem mineterrænet og toget/lastbilen på grundlag af verificerede oplysninger om omkostninger fra en af de eksporterende producenter. Metoden til beregning af royalty og afgifter var baseret på oplysningerne fra den indiske regering og blev efterfølgende fremlagt for de eksporterende producenter.

               (204)

               Den gennemsnitlige pris på hjemmemarkedet på småpartikler af jernmalm med et indhold af jern (Fe) på mellem 60 % og 65 % blev sammenlignet med den gennemsnitlige pris på småpartikler af jernmalm med et indhold af jern (Fe) på 62 % (50) importeret til Kina (CFR Tianjin port), som offentliggjort af Den Internationale Valutafond (51). Da Kina er den største importør af jernmalm, betragtes importprisen i Kina som benchmarkpris for denne vare.

               (205)

               For at fjerne omkostningerne til international fragt blev den gennemsnitlige pris på hjemmemarkedet også sammenlignet med fob-prisen på eksport af jernmalm fra Australien. Da Australien er den største producent af jernmalm, er dets fob-pris på eksport også repræsentativ for de internationale priser. Ligesom de indiske priser på hjemmemarkedet er oplysningerne fra Australien tilgængelige som aggregerede data for klumper og småpartikler (52). Desuden er fob-priserne på eksport fra Australien også tilgængelige fra en anden kilde, men kun for så vidt angår småpartikler (53).

               (206)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede ECL om, at de australske fob-priser og de kinesiske CFR-priser blev nedjusteret på grund af manglende vandindhold (2 % for klumper og 8 % for småpartikler) og tab ved håndtering (2 %), der angiveligt er større for eksport end for priserne på hjemmemarkedet. Den eksporterende producent anmodede også om en yderligere justering af de australske fob-priser med stevedore-omkostninger (54), fordi disse omkostninger nødvendigvis er indeholdt i de australske fob-priser, mens de ikke påløber i Indien, når jernmalmen sælges på hjemmemarkedet.

               (207)

               Kommissionen godtog anmodningen om nedjustering af de australske fob-priser på grund af manglende vandindhold, da de indiske statistiske data er baseret på jernmalm, der indeholder vand. Desuden kunne forskellene i vandindhold i klumper af jernmalm og småpartikler af jernmalm kontrolleres ved hjælp af oplysninger fra klageren. De australske fob-priser er tilgængelige som aggregerede data, og der blev på grundlag af opdelingen i klumper og småpartikler som indberettet af de australske myndigheder (det australske ministerium for industri, innovation og videnskab) foretaget en justering på et vejet gennemsnitligt grundlag for hele »kurven med småpartikler og klumper« (– 6,75 %).

               (208)

               Kommissionen besluttede også at trække stevedore-omkostninger fra de australske fob-priser. Faktisk vedrører de fleste af de tjenesteydelser, der er omfattet af stevedore-ydelserne i en havn, håndteringen af jernmalmen i selve havnen og efterfølgende pålæsning heraf på et skib. Sådanne omkostninger forekommer ikke efter aflæsning af jernmalm fra en lastbil til en indisk fabrik og blev således trukket fra de australske fob-priser. Kommissionen foretog således en rimelig sammenligning mellem indiske priser på jernmalm på hjemmemarkedet, der transporteres fra en indisk mine til en fabrik i Indien (men uden aflæsning på fabrikken) og australske priser på jernmalm på hjemmemarkedet, der transporteres fra en mine til en havn (men uden aflæsning i havnen).

               (209)

               Kommissionen afviste imidlertid kravet om justering for tab ved håndtering, da den ud fra forskellige kilder ikke var i stand til at fastslå med sikkerhed, at der i fob-priser tages højde for tab ved håndtering, og at disse tab ved håndtering er 2 % højere end de tab ved håndtering, der muligvis sker, når jernmalm sælges på hjemmemarkedet.

               (210)

               ECL gjorde desuden gældende, at den australske eksportpris omfatter en afgift på 22,5 % på fortjeneste ved minedrift, og at de australske priser således ikke er sammenlignelige med de indiske priser på jernmalm. Det fremgår imidlertid klart af det websted, som den eksporterende producent henviser til, at denne afgift erstatter de royalties, der betales af mineselskaberne, og at alle royalties, der er blevet betalt forud for indførelsen af afgiften, vil blive tilbagebetalt (55). Da de indiske priser, som angivet i betragtningen ovenfor, indeholder royalties, er det rimeligt at beholde den afgift, der er indeholdt i de australske priser, med henblik på at sikre en rimelig sammenligning.

               (211)

               På dette grundlag beregnede Kommissionen en justeret, australsk fob-pris, der lå så tæt som muligt på en uforvredet indisk pris på hjemmemarkedet. Sammenligningen mellem de forskellige sæt af data er vist i tabel 4 og grafen nedenfor:

                           2006-2007

                           2007-2008

                           2008-2009

                           2009-2010

                           2010-2011

                           2011-2012

                           2012-2013

                           2013-2014

                           2014-2015

                           Pris på det indiske hjemmemarked (alle kvaliteter og typer) (56)

                           1 803

                           2 197

                           2 480

                           2 330

                           3 143

                           3 564

                           3 712

                           3 363

                           3 903

                           Pris på det indiske hjemmemarked (småpartikler 60-65 %) (56)

                           1 803

                           2 197

                           2 480

                           2 931

                           3 038

                           3 914

                           3 569

                           3 117

                           3 676

                           Kinesisk import af småpartikler 62 %, CFR Tianjin ex. AU (57)

                           1 545

                           1 716

                           2 966

                           4 481

                           7 229

                           7 582

                           7 121

                           7 948

                           5 017

                           Australsk fob-pris IODEX (småpartikler kun 62 %) (58)

                           Ikke relevant

                           Ikke relevant

                           2 758

                           4 167

                           6 723

                           7 193

                           6 692

                           7 138

                           4 557

                           Australsk fob-pris (alle kvaliteter og typer) 62 % (59)

                           1 884

                           2 365

                           3 448

                           3 359

                           5 225

                           7 083

                           6 152

                           6 755

                           5 130

                           Justeret australsk fob-pris (alle kvaliteter og typer) 62 % (60)

                           1 396

                           1 844

                           2 854

                           2 771

                           4 510

                           6 241

                           5 374

                           5 936

                           4 421

               (212)

               Sammenligningen viser, at den indiske regerings indgreb vedrørende jernmalm, der førte til en dramatisk nedgang i eksporten af jernmalm og til overforsyning i Indien, også har haft indflydelse på priserne på jernmalm på hjemmemarkedet. For det første har priserne på jernmalm på det indiske hjemmemarked siden 2008 konstant været lavere end de internationale priser. For det andet er udviklingstendensen i priserne på jernmalm på det indiske hjemmemarked, mens de internationale priser steg betydeligt fra 2008 til 2011, hvor eksportbegrænsningerne blev henholdsvis indført (2007-2008) og forstærket (2011), forholdsvis flad, som om den var adskilt fra og uberørt af situationen i resten af verden.

               (213)

               Således nåede den indiske regering med sine målrettede eksportbegrænsninger sit mål om at gøre jernmalm tilgængelig for den indenlandske industri til lavere priser ved at holde prisen på hjemmemarkedet i Indien stabil, selv om priserne på jernmalm steg betydeligt på verdensmarkedet. Der er ingen grund til, at de indiske priser ikke skulle have fulgt udviklingstendenserne i de internationale priser, hvis de målrettede eksportbegrænsninger og andre hermed forbundne foranstaltninger fra den indiske regerings side ikke havde været der. De indiske producenter af jernmalm ville have nydt godt af et mere rentabelt salg til de højere internationale priser, hvis ikke de målrettede eksportbegrænsninger havde været der. De blev i stedet tilskyndet til at fortsætte produktionen og levere jernmalm lokalt til lavere priser.

               (214)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ECL, at den betydeligt øgede import til Indien i 2014-2015 viser, at priserne på det indiske hjemmemarked ikke var fuldkommen koblet fra de internationale priser. Hvis den indiske regering virkelig havde ønsket at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag, ville den have overdraget det til og pålagt producenterne af jernmalm at sænke priserne endnu mere. Hertil kommer, at indiske producenter af jernmalm, som for eksempel NMDC og Rundta, angiveligt har opretholdt priser på jernmalm, der var meget højere end de internationale priser, som anført i klagen.

               (215)

               Kommissionen konstaterede, at priserne på det indiske hjemmemarked forblev lavere end de internationale priser i hele den periode, hvor importafgiften eksisterede, og forblev næsten uændret efter 2013 sammenlignet med det betydelige sideløbende fald i de internationale priser. Der er desuden intet i dossieret, der støtter den påstand, at NMDC og Rundta har opretholdt priser på jernmalm, der var højere end de internationale priser. Derfor blev denne påstand afvist.

               (216)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger satte Jindal også spørgsmålstegn ved Kommissionens konstatering af overdragelse, da producenterne af jernmalm kunne beslutte at reducere produktionen, hvilket de angiveligt gjorde, og da prisen på andre markeder kunne falde, hvilket angiveligt skete.

               (217)

               For så vidt angår den antagelse, at producenterne af jernmalm angiveligt besluttede at reducere produktionen, jf. betragtning 187, mente Kommissionen, at faldet i produktionen tilbage i tiden hovedsageligt skete på grund af lukning af angiveligt ulovlige miner. For det andet ville mineselskaberne, jf. betragtning 169, ikke reducere outputtet i betragtning af de betydelige investeringer, som de foretager i produktionen. Derfor blev denne påstand afvist.

               (218)

               For så vidt angår faldet i priserne på andre markeder afviste Kommissionen påstanden herom af samme årsager som dem, der er omhandlet i betragtning 269.

               (219)

               I lyset af det foregående konkluderede Kommissionen, at det blev overdraget til jernmalmsvirksomhederne i Indien at forsyne den erhvervsgren på hjemmemarkedet, der fremstiller duktile støbejernsrør, med jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag.

         iv)   Funktioner, der normalt påhviler regeringen, og praksis, der, ikke i egentlig forstand, adskiller sig fra praksisser, der normalt følges af regeringer

               (220)

               Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger gjorde ECL gældende, at Kommissionen kun havde vurderet det første af de fem relevante kriterier (overdragelse og pålægning) og ikke de fire øvrige. Kommissionen afviste denne påstand, da den allerede i den pågældende fase havde drøftet karakteren af mineselskaberne (betragtning 178-180) og den funktion, som de varetager (betragtning 181-219), ned til nærmeste detalje. Den tilføjede dernæst kort sine overvejelser om det fjerde og det femte kriterium.

               (221)

               For så vidt angår kriteriet om »det, der« normalt påhviler »(regeringen)«, der endnu ikke var blevet yderligere afklaret af panelet (61), mente Kommissionen, at levering af råmaterialer, der findes i et land, til nationale virksomheder, er en funktion, der normalt påhviler regeringen. I henhold til almindelig international ret råder stater suverænt over deres naturressourcer. De kan i høj grad egenrådigt bestemme, hvordan udnyttelsen af deres naturressourcer skal organiseres, og suveræniteten omsættes sædvanligvis i en regulerende regeringsmyndighed, der forestår dette. I den henseende er det irrelevant, hvorvidt en regering sædvanligvis ville påtage sig denne funktion (62). Kommissionen mente derfor, at levering af jernmalm, der findes i indisk jord, til den indiske ståindustri er en funktion, der normalt påhviler regeringen.

               (222)

               For så vidt angår kriteriet om »ikke reelt afviger« bemærkede Kommissionen, at ordlyden havde sin oprindelse i undersøgelsespanelets rapport i henhold til artikel XVI:5 fra 1960, hvor der blev anvendt en lignende ordlyd vedrørende producentfinansierede afgifter, der ikke reelt afveg fra regeringspraksisser vedrørende beskatning og subsidiering (63). På den baggrund er det nødvendigt for at opfylde kriteriet, at det bekræftes, at leveringen af varer fra de private organer, der har fået dette overdraget, ikke reelt afviger fra den hypotese, at regeringen selv havde leveret sådanne varer.

               (223)

               ECL gjorde gældende, at en forskel i praksis mellem den indiske regering og de indiske mineselskaber for så vidt angår levering af jernmalm kunne skyldes niveauet for prisfastsættelsen. Mens regeringen kunne have valgt at fastsætte en lav pris for levering af jernmalm til hjemlige stålvirksomheder, rådede mineselskaberne ikke over en sådan beføjelse.

               (224)

               Imidlertid gør den hypotese, at regeringen også kunne have grebet ind på markedet ved hjælp af prisfastsættelse, ingen forskel i egentlig forstand. I den foreliggende sag havde regeringen valgt at overdrage det til private organer at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag, og niveauet for dette vederlag svinger over tid. Dette adskiller sig ikke fra en praksis, hvor regeringen kunne have leveret jernmalm direkte til de indiske stålproducenter til svingende priser, som den kunne have fastsat dagligt eller månedligt ud fra visse indikatorer vedrørende efterspørgsel og udbud på det indiske hjemmemarked. Det følger heraf, at der ikke, i egentlig forstand, er nogen forskel mellem det at gribe direkte ind på markedet ved at levere jernmalm ud fra et system med konstant svingende regeringspriser eller det at overdrage ansvaret for at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag til mineselskaberne. Kommissionen afviste derfor den påstand, at »forudbestemte betingelser fra regeringens side« i egentlig forstand ville gøre en forskel mellem direkte og indirekte levering af jernmalm til den erhvervsgren i Indien, der fremstiller duktile støbejernsrør.

               (225)

               Endelig mente Kommissionen, at praksissen med direkte at gribe ind på markedet gennem eksportbegrænsninger følges af et antal regeringer over hele verden. Det er kun i Indien, at der findes et enormt udvalg af eksportafgifter. Derfor gav det for Kommissionen sig selv, at den også havde at gøre med en praksis, der »normalt følges af regeringer«.

         v)   Konklusion

               (226)

               Med sine målrettede eksportbegrænsninger (se betragtning 157) tilskyndede den indiske regering de hjemlige jernmalmsvirksomheder til at sælge jernmalm lokalt og »overdrog« det til dem at levere denne råvare i Indien mod utilstrækkeligt vederlag. Med de pågældende foranstaltninger opnåede den ønskede virkning, nemlig at forvride hjemmemarkedet for jernmalm i Indien og presse priserne til et kunstigt lavt niveau til fordel for de efterfølgende produktionsled. Det at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag er en funktion, der normalt påhviler regeringen, og den praksis, hvor mineselskaberne udfører denne funktion afviger reelt ikke fra praksisser, der normalt følges af regeringer. Kommissionen konkluderede derfor, at den indiske regering ydede et indirekte finansielt bidrag i den i grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iv) og iii) omhandlede betydning, som fortolket og anvendt i overensstemmelse med de relevante WTO-standarder i henhold til artikel 1.1, litra a), nr. iii) og iv), i SCM-aftalen.

               (227)

               Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger satte den indiske regering samt to eksporterende producenter spørgsmålstegn ved Kommissionens vurdering af, at de identificerede målrettede eksportbegrænsninger kan kaldes for et finansielt bidrag fra en regering. De gjorde navnlig gældende, at Kommissionen undersøgte reaktionen på (eller virkningerne af) en indført foranstaltning i stedet for at undersøge en regerings bekræftende handling eller karakteren af den indførte foranstaltning med henblik på at fastslå, om der var tale om et finansielt bidrag. Desuden mente ECL, at Kommissionen ikke havde påvist eksistensen af en retlig handling, der overdrog ansvar til eller autoritativt pålagde jernmalmsproducenterne funktioner. Yderligere satte de samme parter spørgsmålstegn ved, at Kommissionen baserede sig på henvisninger i enkelstående rapporter og hævdede, at disse ikke kan betragtes som tilstrækkelig dokumentation eller støtte for at fastslå, om der var tale om et finansielt bidrag fra den indiske regering.

               (228)

               Kommissionen var ikke enig i parternes påstand om, at den kun havde undersøgt virkningerne af de indførte målrettede eksportbegrænsninger. Som forklaret ovenfor i dette afsnit forløb Kommissionens undersøgelse i forskellige faser. Først blev de forfulgte politikmål, dvs. modvirkning af eksport af jernmalm, slået fast. Dernæst påviste Kommissionen gennem eksportafgiften på jernmalm og den todelte fragtpolitik eksistensen af retsakter, der tilskynder jernmalmproducenter til at sælge på hjemmemarkedet i Indien til lavere priser, end de ellers ville have fået. Så fastslog Kommissionen, at jernmalmsvirksomhederne i Indien faktisk blev tilskyndet af regeringen til at forsyne den erhvervsgren, der fremstiller duktile støbejernsrør, med jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag. Levering af jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag er en funktion, der normalt påhviler regeringen, og den praksis, hvor mineselskaberne udfører denne funktion, afviger reelt ikke fra praksisser, der normalt følges af regeringer.

               (229)

               Kommissionen baserede sig derfor ikke kun på adskillige rapporter, politikerklæringer og virkningerne af de identificerede foranstaltninger, men undersøgte alle nødvendige elementer med henblik på at fastslå eksistensen af et indirekte finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, nr. 1), litra a), nr. iv) og iii).

         b)
         Fordel

               (230)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5, beregnede Kommissionen det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i den nuværende undersøgelsesperiode.

               (231)

               Kommissionen beregnede først den vejede gennemsnitlige indkøbspris på jernmalm, som de to indiske producenter havde opkrævet i UP. Det vejede gennemsnit blev beregnet måned for måned og som leveret fra mine til fremstillingsvirksomhed i Indien.

               (232)

               Den gennemsnitlige indkøbspris var baseret på de priser, eksklusive moms, og mængder, der var angivet i transaktionslisten over fakturaer, der var blevet indleveret af virksomhederne og kontrolleret under kontrolbesøgene. Når indholdet af jern (Fe) i den indkøbte jernmalm var forskellig fra 62 %, blev indkøbsprisen justeret for at tage højde for kvalitets(og pris-)forskellen.

               (233)

               Der var behov for at sammenligne denne gennemsnitspris med et passende benchmark. I henhold til grundforordningens artikel 6, litra d), afgøres vederlagets tilstrækkelighed ud fra gældende markedsvilkår for de pågældende varer eller tjenesteydelser i leverings- eller købslandet. Dette afspejler artikel 14, litra d), i SCM-aftalen og bør fortolkes og anvendes i lyset heraf.

               (234)

               Kommissionen bemærkede, at de gældende markedsvilkår i Indien alle er berørt af regeringens målrettede eksportbegrænsninger. Ingen enkelttransaktion vedrørende jernmalm i Indien går fri af det forhold, at hele det indiske marked er opdelt og har lave priser. Det var således umuligt at fastsætte en ikke-forvredet pris på jernmalm for en indisk producent af duktile støbejernsrør eller andre steder på det indiske marked. Derfor var der heller ingen priser på hjemmemarkedet i Indien, der kunne anvendes som passende benchmark.

               (235)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 6, litra d), andet afsnit, nr. i), forsøgte Kommissionen dernæst at justere de gældende markedsvilkår i Indien på grundlag af de faktiske omkostninger, priser og andre faktorer i landet. Med andre ord overvejede Kommissionen, hvad prisen på jernmalm i Indien ville have været, hvis regeringens målrettede eksportbegrænsninger ikke havde været der. Denne metode ville have været i stand til at indfange den naturlige komparative fordel, som Indien eventuelt har ved at forsyne sine producenter på hjemmemarkedet med jernmalm, og samtidig eliminere den uretmæssige yderligere fordel, som den indiske regerings foranstaltninger giver.

               (236)

               Imidlertid blev der heller ikke ved hjælp af denne metode fundet et passende benchmark. Det var navnlig umuligt at beregne, hvad de »normale« omkostninger ved indkøb af jernmalm i Indien ville have været, hvis systemet med eksportbegrænsninger ikke havde været der, da sådanne omkostninger bestemmes af en række andre faktorer, som Kommissionen ikke kender. Mens Kommissionen rådede over oplysninger om, hvordan produktion og efterspørgsel havde udviklet sig efter indførelsen af eksportbegrænsninger i 2007-2008, havde det ikke nogen troværdig kilde til at simulere, hvordan udbud og efterspørgsel efter jernmalm på det indiske marked i et givet år ville have udviklet sig i fraværet heraf. At tage prisen på jernmalm i et hvilket som helst år forud for etableringen af de målrettede eksportbegrænsninger (dvs. et hvilket som helst år før 2007) ville have ført til tilfældige og utroværdige afgørelser. At tage de indiske priser fra 2004 eller 2005 som erstatning for priserne i UP blev ikke betragtet som hensigtsmæssigt, da priser kan variere betydeligt over et tidsrum på ti år. Derfor var det også umuligt at beregne, hvordan de hypotetiske priser i Indien for en producent af rør af duktilt støbejern ville have været, hvis forvridningen ikke havde været der. Derfor kunne de justerede vilkår i Indien heller ikke anvendes som et passende benchmark.

               (237)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger satte ECL spørgsmålstegn ved Kommissionens afvisning af anvendelsen af de indiske priser på hjemmemarkedet som benchmark og hævdede, at den ikke havde undersøgt leverandører, der producerer til salgsformål, og vigtigheden af forhandlere eller individuelle producenters, som for eksempel ECL's, import af jernmalm. Desuden burde Kommissionen fremlægge positiv dokumentation for, at private priser bliver forvredet.

               (238)

               Kommissionen var ikke i stand til at afgøre, hvordan leverandørers og forhandleres adfærd ville have været, hvis eksportafgiften og den todelte fragtpolitik ikke havde været der. Desuden fremlagde Kommissionen, som det fremgår af afsnittet om levering af varer mod utilstrækkeligt vederlag, en række elementer, der dokumenterede, at alle priser på hjemmemarkedet i Indien er blevet forvredet af eksportafgiften.

               (239)

               ECL gjorde yderligere gældende, at Kommissionen burde have justeret de gældende priser i Indien på grundlag af fob-eksportpriserne fra Indien. Som allerede fastslået ovenfor kan eksportpriserne fra Indien ikke betragtes som et passende benchmark, da de indiske eksportører er nødt til at indregne de supplerende omkostninger, de afholder til transport inden for Indien, samt den eksportafgift, der opkræves ved Indiens grænse, i de priser, de opkræver af deres internationale kunder. Herigennem adskiller den foreliggende sag sig betydeligt fra tidligere sager, som ECL henviste til, og hvor Kommissionen anvendte eksportprisen på et råmateriale (primært gas) fra det samme eksportland som benchmark (64). Under høringen den 28. januar 2016 (se betragtning 6) var høringskonsulenten også af den opfattelse, at eksportafgiften i Indien sandsynligvis vil forvride fob-eksportpriserne fra Indien, der således ikke kan anvendes om et troværdigt benchmark. Denne påstand blev derfor også afvist.

               (240)

               Til sidst, og jf. grundforordningens artikel 6, litra d), andet afsnit, nr. ii), vendte Kommissionen tilbage til de gældende markedsvilkår i et andet land, som er tilgængelige for modtageren.

               (241)

               Kommissionen forsøgte at identificere en ikke-forvredet pris på jernmalm fremstillet i en mine i et repræsentativt andet land og at simulere, at denne mine faktisk lå i Indien. I den relevante sag viste det sig, at størstedelen af jernmalm på verdensplan eksporteres fra Australien til Kina. Det blev derfor besluttet at kigge på priserne ab mine i Australien. Sådanne priser ab mine i Australien var imidlertid ikke tilgængelige for Kommissionen. Da de indiske priser omfatter transportomkostninger fra minen til fabrikken, blev det desuden betragtet som passende også at medregne de omkostninger, der ville skulle betales for transport fra en australsk mine til en australsk køber af jernmalm, således at sammenligningen foretages i samme handelsled. Da sådanne data heller ikke er tilgængelige, anvendte Kommissionen i stedet transportomkostninger fra den australske mine til en hvilken som helst australsk havn.

               (242)

               Kommissionen ligestillede transportomkostningerne fra en australsk mine til havnen med transportomkostningerne fra en australsk mine til en australsk køber af jern af følgende årsag. Mens en bestemt mine i Australien kan ligge tættere på en bestemt kunde end på den nærmeste havn, kan en anden mine ligge tættere på den nærmeste havn end på en bestemt kunde. På et nationalt niveau er det således rimeligt at antage, at transportomkostningerne fra en australsk mine til en havn i Australien afspejler de relevante leveringsomkostninger for en kunde.

               (243)

               Kommissionen var også bevidst om appelorganets afgørelse om, at justeringer for leveringsomkostninger skal afspejle de leveringsomkostninger, der almindeligvis finder anvendelse for den pågældende vare i leveringslandet (65). I betragtning af den faktiske omstændighed, at Indien i høj grad er selvforsynende med jernmalm, og at der ikke var nogen betydelig import af jernmalm til Indien, da indiske producenter på grund af overkapacitet i Indien og lave priser ikke har behov for import, var det således ikke hensigtsmæssigt at lægge de internationale fragtomkostninger til den australske eksportpris (på fob-niveau). At lægge de internationale fragtomkostninger oveni ville således ikke have været repræsentativt for de leveringsomkostninger, der almindeligvis gælder for jernmalm i Indien.

               (244)

               Som benchmark anvendte Kommissionen således i stedet en fob-pris i Australien, der afspejler de vilkår, som indiske brugere af jernmalm ville have haft, hvis jernmalmen var blevet leveret fra en indisk mine til en fabrik uden de målrettede eksportbegrænsninger.

               (245)

               Mere specifikt anvendte Kommissionen de australske fob-priser, der offentliggøres i China Resources Quarterly Southern winter ~ Northern summer 2015 (66), for jernmalm 62 % (oplysninger fra tabellen i betragtning 211).

               (246)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger satte ECL spørgsmålstegn ved Kommissionens anvendelse af australske fob-priser og anmodede om, at den i stedet anvendte brasilianske fob-priser, da de gennemsnitligt var 10-15 % lavere end de australske fob-priser.

               (247)

               Kommissionen mente, at australske fob-priser var et mere passende benchmark, da Australien repræsenterer omkring 50 % af verdens eksport af jernmalm, mens Brasiliens andel af det internationale eksportsalg kun er på omkring 26 %. Derfor afviste den anmodningen.

               (248)

               Kommissionen sammenlignede dernæst den pris, som de indiske producenter betaler for indkøb af jernmalm (inklusive transportomkostninger inden for Indiens grænser), med fob-prisen i Australien (der omfatter transportomkostninger inden for Australiens grænser).

               (249)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede ECL om, at de australske fob-priser blev sammenlignet med de indiske priser på hjemmemarkedet justeret til et fob-niveau. Hvis Kommissionen alternativt sammenligner australske fob-priser med indiske priser på hjemmemarkedet, burde den lægge omkostninger ved håndtering og læsning til den indiske pris fra mine til havn og i havnen, samt stevedore-omkostninger i havnen. Desuden burde de australske fob-priser nedjusteres på grund af manglende vandindhold (2 % for klumper og 8 % for småpartikler) og tab ved håndtering (2 %), der er større for eksport end for priserne på hjemmemarkedet.

               (250)

               I overensstemmelse med dens vurdering i betragtning 205-210 erkendte Kommissionen, at det også med henblik på beregningen af fordel var nødvendigt at foretage nogle yderligere justeringer med henblik på at anvende den samme type leveringsomkostninger i forbindelse med både de indiske priser på hjemmemarkedet og de australske fob-priser.

               (251)

               Faktisk vedrører de fleste af de tjenesteydelser, der er omfattet af stevedore-ydelserne i en havn, håndteringen af jernmalmen i selve havnen og efterfølgende pålæsning heraf på et skib. Sådanne omkostninger forekommer ikke efter aflæsning af jernmalm fra en lastbil til en indisk fabrik og blev således trukket fra de australske fob-priser. Imidlertid omfatter stevedore-omkostninger også i første omgang omkostninger for aflæsning af jernmalmen i havnen, og Kommissionen besluttede derfor også at eliminere sådanne omkostninger til håndtering fra de indiske priser på jernmalm. Den foretog således en rimelig sammenligning mellem indiske priser på hjemmemarkedet på jernmalm, der transporteres fra en indisk mine til en fabrik i Indien (men uden aflæsning på fabrikken), og australske priser på hjemmemarkedet på jernmalm, der transporteres fra en mine til en havn (men uden aflæsning i havnen).

               (252)

               Derfor blev den australske fob-pris nedjusteret på grund af manglende vandindhold. Kommissionen anvendte et vejet gennemsnitligt grundlag for hele »kurven med småpartikler og klumper«, som den beregnede individuelt for hver af de to eksporterende producenter (og ikke et vejet gennemsnitligt grundlag, som det var tilfældet i betragtning 207).

               (253)

               Af samme årsager som dem, der er omhandlet i betragtning 208-209, trak Kommissionen også stevedore-omkostninger fra de australske fob-priser, men foretog ikke nogen justering for tab ved håndtering.

               (254)

               For så vidt angår de indiske priser på hjemmemarkedet afviste Kommissionen anmodningen om at nedjustere disse priser til et fob-niveau, da dette indebærer, at jernmalmen ikke leveres til de eksporterende producenters fabriksdør. Med henblik på at fastsætte en pris på jernmalm som leveret til fabriksdøren tilføjede Kommissionen derfor også — ud over gennemsnitlige transportomkostninger — et beløb til dækning af håndtering og læsning mellem mineterrænet og toget/lastbilen på grundlag af verificerede, oplistede data fra en af de eksporterende producenter.

               (255)

               På dette grundlag foretog Kommissionen således en rimelig sammenligning mellem indiske priser på jernmalm på hjemmemarkedet, der transporteres fra en indisk mine til en fabrik i Indien (men uden aflæsning på fabrikken) og australske priser på jernmalm på hjemmemarkedet, der transporteres fra en mine til en havn (men uden aflæsning i havnen).

               (256)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Jindal, at Kommissionen ikke burde have anvendt de gennemsnitlige indiske transportomkostninger fra mine til fremstillingsvirksomhed, som en af de eksporterende producenter havde oplyst den om, men de faktiske omkostninger, som Jindal havde indberettet.

               (257)

               Kommissionen mente imidlertid, at der burde anvendes en vejet, gennemsnitlig standardpris for transport fra mine til fremstillingsvirksomhed med henblik på at beregne fordelen på en upartisk og ikke-diskriminerende måde for begge eksporterende producenter. I tilfælde af sammenligning med en benchmarkpris uden for Indien ville enhver anden metode føre til en kunstig fordel eller ulempe for virksomhederne, afhængigt af de faktiske logistiske omkostninger og den geografiske afstand mellem den eksporterende producent og de miner, som den indkøber fra.

               (258)

               Kommissionen multiplicerede yderligere forskellen mellem de to gennemsnitlige priser med de mængder jernmalm, der faktisk var blevet indkøbt af de indiske producenter i løbet af UP.

               (259)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævede ECL, at Kommissionen ikke burde have anvendt alle de mængder jernmalm, der faktisk var blevet indkøbt, men kun den del, der blev forbrugt i produktionen af duktile støbejernsrør i UP. Desuden burde der have været anvendt indkøb af både småpartikler og klumper — ikke kun småpartikler. Kommissionen godtog anmodningen og oplyste begge eksporterende producenter om de foretagne ændringer.

               (260)

               ECL hævdede desuden, at kun indkøb af småpartikler var blevet medregnet i beregningen af fordelen for nogle af virksomhederne i gruppen. Kommissionen rettede denne fejl for begge eksporterende producenter. Den medregnede alle indkøb af jernmalm (småpartikler og klumper). Når indholdet af jern (Fe) var forskelligt fra 62 %, justerede Kommissionen indkøbsprisen på et pro rata-grundlag. De to eksporterende producenter blev begge oplyst om de foretagne rettelser.

               (261)

               Det samlede forskelsbeløb repræsenterer de »besparelser«, som de indiske producenter, der indkøber jernmalm på det forvredne indiske marked, opnåede sammenlignet med den pris, som de ville have betalt, hvis forvridningerne ikke havde været der. I sidste ende repræsenterer det samlede beløb den fordel, som den indiske regering ydede de indiske producenter i UP.

               (262)

               Kommissionen har fordelt disse subsidiebeløb i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, over den samlede omsætning af den pågældende vare i den nuværende undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidiet ydede en fordel til hele produktionen af den pågældende vare og ikke kun til den del af produktionen, der var bestemt til eksport.

               (263)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Jindal, at Kommissionen havde beregnet en negativ fordel for visse måneder af UP. Derfor blev der ikke leveret jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag til virksomheden. Producenten gjorde også gældende, at den ikke modtog nogen subsidier efter UP, da den importerede jernmalm, og derfor er subsidiet ikke udligningsberettiget for så vidt angår denne virksomhed.

               (264)

               På samme måde hævdede ECL, at de indiske priser på hjemmemarkedet i perioden 2014-2015 ikke længere er lavere end de australske fob-priser. Kommissionen kan ikke benægte dette faktum, da den skal tage højde for situationen på tidspunktet for indførelsen af foranstaltningerne.

               (265)

               Kommissionen anerkendte, at den beregnede fordel var negativ for nogle måneder af UP. Dette blev imidlertid udlignet af den positive fordel, der blev ydet i resten af UP, og det samlede resultat var en positiv subsidiemargen for den pågældende virksomhed.

               (266)

               I henhold til grundforordningens artikel 15, stk. 1, andet afsnit, må Kommissionen ikke indføre udligningsforanstaltninger på to betingelser: i) »hvis den eller de pågældende subsidier trækkes tilbage« eller ii) »det påvises, at subsidierne ikke længere giver de berørte eksportører nogen fordel.«

               (267)

               For så vidt angår den første betingelse konstaterede Kommissionen, at systemet med eksportbegrænsninger ikke er blevet ophævet eller trukket tilbage. Derfor er denne betingelse ikke opfyldt.

               (268)

               For så vidt angår den anden betingelse bør der mindes om, at den først og fremmest finder anvendelse på engangs- eller ikke-tilbagevendende subsidier, der ydes over et afgrænset tidsrum, således at der ikke i fremtiden ville blive ydet fordele til nogen af de eksporterende producenter (67). Dette er ikke tilfældet i den foreliggende sag af følgende årsager:

               (269)

               Efter UP ligner de australske fob- og benchmarkpriser, som justeret for stevedore-omkostninger og vandindhold, de indiske priser på hjemmemarkedet. Imidlertid fastslog Kommissionen i betragtning 212, at udviklingstendensen i de indiske priser på jernmalm på hjemmemarkedet er forholdsvis flad og ikke følger prissvingningerne i resten af verden. Samtidig er det ikke udelukket, at de internationale priser, herunder australske fob-priser, i nær fremtid vil stige på ny som reaktion på svingningerne i den internationale efterspørgsel efter og udbuddet af jernmalm. Derfor kan det ikke konkluderes, at systemet med eksportbegrænsninger er et engangs- eller ikke-tilbagevendende subsidium, da det sandsynligvis vil yde fordele i fremtiden. Skulle de internationale priser i fremtiden konstant forblive lavere end de indiske priser på hjemmemarkedet, er hver af de eksporterende producenter berettiget til at anmode om tilbagebetaling af told, der er opkrævet, når det påvises, at det udligningsberettigede subsidiebeløb er blevet udlignet eller reduceret i henhold til grundforordningens artikel 21.

               (270)

               I lyset af ovenstående er betingelserne i grundforordningens artikel 15, stk. 1, andet afsnit, for ikke at indføre udligningsforanstaltninger ikke opfyldt.

               (271)

               Den subsidiesats, der blev fastsat vedrørende denne ordning i UP for ECL-koncernen, beløb sig til 3,01 %. Den beløb sig til 3,91 % for virksomheden Jindal Saw India.

         c)
         Specificitet

               (272)

               Det er kun jern- og stålindustrien, der nyder godt af den indiske regerings eksportbegrænsninger. De pågældende begrænsninger er således specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Selv om også andre produkter fra efterfølgende produktionsled end duktile støbejernsrør nyder godt af dem, er fordelen kun tilgængelig for visse erhvervsgrene i Indien. De iboende egenskaber ved jernmalm begrænser den mulige anvendelse af subsidiet til visse erhvervsgrene, men dette betyder ikke, at subsidiet, for at være specifikt, skal være yderligere begrænset til en del af denne erhvervsgren (68).

               (273)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger satte ECL og Jindal spørgsmålstegn ved Kommissionens vurdering af specificitet, idet de hævdede, at den var uhensigtsmæssig og fejlagtig i retlig forstand. ECL citerede navnlig en rapport fra appelorganet, hvor sidstnævnte fremførte, at »der for så vidt angår levering af varer muligvis er større sandsynlighed for konstatering af specificitet i tilfælde, hvor inputvaren kun anvendes af en afgrænset gruppe enheder og/eller erhvervsgrene. Samtidig er vi ikke overbevist om, at enhver levering af varer, hvor der er iboende begrænsninger i egenskaberne ved varerne, nødvendigvis vil føre til konstatering af specificitet.« (69)

               (274)

               Kommissionen bemærkede, at den eksporterende producent ikke henviste til fodnoten i slutningen af samme afsnit, hvor appelorganet henviste til panelets rapport om sagen (70), der igen henviste til panelets rapport vedrørende USA — blødt træ. I sidstnævnte fremførte panelet følgende:
               »Vi mener ikke, at enhver levering af en vare i form af en naturressource dermed automatisk er specifik, netop fordi de leverede varer (som for eksempel olie, gas, vand etc.) i nogle tilfælde kan anvendes i et ubestemt antal erhvervsgrene. Dette er ikke situationen her. Som Canada erkender, begrænser de iboende egenskaber ved den leverede vare, træ på rod, dens mulige anvendelse til kun »visse virksomheder«« (71).

               (275)

               I tråd med dette mente Kommissionen, at jernmalm af høj kvalitet, selv om der er tale om en naturressource, i modsætning til olie, gas og vand og på samme måde som træ på rod ikke kan anvendes i et ubestemt antal erhvervsgrene. Det har også en snævrere anvendelse end jernmalm af lav kvalitet. Forbrug af jernmalm af høj kvalitet er faktisk strengt begrænset til afgrænsede grupper af enheder eller erhvervsgrene, som for eksempel visse produkter fra stålindustrien og navnlig fremstilling af duktile støbejernsrør. På dette grundlag konstaterede Kommissionen tilstedeværelsen af en begrænsning, der udtrykkeligt og utvetydigt begrænser tilgængeligheden af subsidiet til »visse virksomheder« og herved ikke gør subsidiet »tilstrækkeligt bredt tilgængeligt i økonomien« (72). Derfor afviste Kommissionen ECL's påstande.

               (276)

               ECL hævdede også, at Kommissionen ikke havde fastsat det grundlag, på hvilket den mente, at subsidiet i retlig forstand var specifikt. I den henseende mente Kommissionen, at de pågældende subsidier i retlig forstand er specifikke, fordi de er begrænset til jernmalm ved hjælp af retsakter, ved hvilke der på den ene side indføres en eksportafgift på jernmalm (73), og retsakter, ved hvilke der på den anden side fastsættes en todelt fragtpolitik vedrørende transport af jernmalm (74).

               (277)

               I lyset af det foregående mente Kommissionen, at den indiske regerings indgreb er specifikke for producenterne af duktile støbejernsrør i den i grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), omhandlede betydning.

         3.2.4.3.   Konklusioner

               (278)

               Gennem indførelse af et system med eksportbegrænsninger har den indiske regering overdraget det til jernmalmsvirksomhederne at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag. Leveringen af varer udgør en økonomisk fordel for modtageren og er specifik og således udligningsberettiget.

         3.3.   Udligningsberettigede subsidiebeløb

               (279)

               De fastsatte udligningsberettigede subsidiebeløb var som følger:

                           Virksomhed

                           FPS
                           (punkt 3.2.1)

                           EPCGS
                           (punkt 3.2.2)

                           DDS
                           (punkt 3.2.3)

                           Samlet eksportstøtte

                           Jernmalm
                           (punkt 3.2.4)

                           I alt

                           ECL Group

                           4,35 %

                           0,03 %

                           1,66 %

                           6,04 %

                           3,01 %

                           9,0 %

                           Jindal Saw

                           3,11 %

                           0,38 %

                           1,37 %

                           4,86 %

                           3,91 %

                           8,7 %

         4.   SKADE

   4.1.   Definition af EU-erhvervsgrenen og EU-produktionen

               (280)

               Den samme vare blev i undersøgelsesperioden fremstillet af tre producenter i Unionen. De udgør »EU-erhvervsgrenen« i den i grundforordningens artikel 9, stk. 1, omhandlede betydning.

               (281)

               Da der kun er tre EU-producenter, og da SG PAM Group fremlagde dataene for sine dattervirksomheder samt skøn for den eneste ikke samarbejdsvillige EU-producent, Tiroler Rohre GmbH (i det følgende benævnt »TRM«), fremlægges alle tal i indekseret form eller som intervaller for at beskytte fortroligheden for så vidt angår den anden EU-producent, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.

               (282)

               Den samlede EU-produktion i undersøgelsesperioden blev fastsat til at være mellem 590 000 og 610 000 ton. Kommissionen fastsatte den samlede EU-produktion på grundlag af samtlige tilgængelige oplysninger vedrørende EU-erhvervsgrenen, som for eksempel oplysninger indeholdt i klagen for så vidt angår den ikke samarbejdsvillige producent og oplysninger indsamlet hos de samarbejdsvillige EU-producenter i løbet af undersøgelsesperioden. Der er kun tre producenter i Unionen, og de to samarbejdsvillige virksomheder tegner sig for ca. 96 % af den samlede produktion i Unionen.

         4.2.   EU-forbruget

               (283)

               Kommissionen fastsatte EU-forbruget på grundlag af mængden af EU-erhvervsgrenens samlede salg i Unionen plus import fra tredjelande til Unionen. Kommissionen fastsatte EU-erhvervsgrenens samlede salg på grundlag af data indsamlet hos de samarbejdsvillige EU-producenter og oplysninger indeholdt i klagen for så vidt angår den ikke samarbejdsvillige producent. Importmængderne er indhentet fra Eurostats data.

               (284)

               Som følge af bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger konstaterede Kommissionen, at den havde henført en del af EU-erhvervsgrenens eksportsalg til salg i Unionen. De korrigerede salgstal har ført til mindre ændringer/rettelser af nogle af de intervaller og/eller indekser, der er forbundet med visse andre skadesindikatorer, nemlig det samlede EU-forbrug, de eksporterende producenters markedsandel, EU-erhvervsgrenens markedsandel og salgspriserne i Unionen. Rettelserne havde imidlertid kun en mindre indflydelse på disse skadesindikatorer og påvirkede ikke udviklingstendenserne eller ændrede konklusionen om, at der var sket væsentlig skade.

               (285)

               EU-forbruget udviklede sig som følger:

                  EU-forbrug (i 1 000  ton)

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Forbrug

                           570-620

                           490-540

                           460-510

                           520-570

                              Indeks

                              100

                              87

                              83

                              93

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser, oplysninger i klagen samt Eurostat

               (286)

               EU-forbruget faldt med 7 % i den betragtede periode. EU-forbruget fulgte en U-kurve — det faldt betydeligt mellem 2011 og 2012 (med mere end 13 %), faldt yderligere i 2013 og steg i undersøgelsesperioden. Dette mønster kan delvis forklares med, at slutbrugerne af rør af duktilt støbejern er virksomheder, der beskæftiger sig med vandforsyning, spildevand og kunstvanding. De er oftest offentlige enheder, som er afhængige af offentlige midler. I 2011 og 2012 udviklede den økonomiske krise sig til en regulær statsgældskrise. Dette fik Unionens regeringer til at skære kraftigt ned på de offentlige investeringer og udgifter, hvilket forklarer det store fald i efterspørgslen på duktile støbejernsrør, især i lande som Spanien, Portugal og Italien.

         4.3.   Import fra Indien

   4.3.1.   Mængden af og markedsandelen for importen fra Indien

               (287)

               Kommissionen fastsatte importmængden på grundlag af oplysninger fra Eurostat. Eurostats data var i overensstemmelse med de oplysninger, der blev afgivet af de eksporterende producenter fra Indien. Markedsandelen for importen blev fastsat på samme måde.

               (288)

               Importen til Unionen fra det pågældende land udviklede sig således:

                  Importmængde og markedsandel

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Mængden af import fra Indien (i 1 000  ton)

                           75-85

                           60-70

                           70-80

                           80-100

                              Indeks for importmængde

                              100

                              83

                              94

                              110

                           Markedsandel
                           (%)

                           13-15

                           13-15

                           15-17

                           17-19

                              Indeks for markedsandel

                              100

                              95

                              112

                              118

                              Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser

               (289)

               Mængden af importen fra Indien steg med mere end 10 % i løbet af den betragtede periode på trods af det vigende marked. De indiske eksporterende producenters markedsandel voksede med næsten 18 %. Det er bemærkelsesværdigt, at importen fra Indien i 2012-2013, mens EU-forbruget forblev på et lavt niveau, steg betydeligt med næsten 10 %, således at dens markedsandel voksede med næsten 17 %. Importen fra Indien steg fortsat betydeligt i undersøgelsesperioden, med en yderligere øgning af markedsandelen mellem 2013 og undersøgelsesperioden.

         4.3.2.   Priser på importen fra Indien

               (290)

               Kommissionen fastsatte importpriserne på grundlag af data fra Eurostat med henblik på at undersøge tendenserne i prisudviklingen. Som følge af udelukkelsen af rå rør fjernede Kommissionen værdien og mængden af rå rør importeret fra Indien fra den gennemsnitlige beregning af priser i de år, hvor importen af rå rør fandt sted, nemlig 2013 og undersøgelsesperioden.

               (291)

               Den gennemsnitlige pris på importen til Unionen fra Indien udviklede sig som følger:

                  Importpriser (EUR/ton)

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Indien

                           665

                           703

                           671

                           664

                              Indeks

                              100

                              106

                              101

                              100

                              Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser

               (292)

               De indiske priser forblev stabile gennem hele den betragtede periode.

         4.3.3.   Prisunderbud

               (293)

               Kommissionen fastsatte prisunderbuddet i undersøgelsesperioden på grundlag af data fremlagt af de eksporterende producenter og EU-erhvervsgrenen ved at sammenligne:

                           a)

                           de vejede gennemsnitlige salgspriser pr. varetype, som EU-producenterne opkrævede af ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik-niveau, og

                           b)

                           de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for importen fra de samarbejdsvillige indiske producenter ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat ud fra omkostninger, forsikring og fragt (cif-basis) med passende justeringer for omkostninger efter importen.

               (294)

               Begge eksporterende producenter hævdede, at der var betydelige forskelle mellem de produkter, som klageren solgte, og dem, producenten selv solgte, hvilket ville have betydning for en rimelig prissammenlignelighed. Producenterne gjorde navnlig gældende, at de ikke fremstiller rør med dobbeltkamret universalsamling, der sælges af SG PAM under varemærket Universal joint. De fremstiller heller ikke automatiske samlemuffer til tyndvæggede rør, der passer til kunststofrør, der anvendes i SG PAM's Blutop-produktserie. Producenterne gjorde desuden gældende, at de ikke fremstiller rør, der er beklædt indvendigt med termoplast, og som SG PAM markedsfører under varemærket Ductan og anvender i deres Blutop-produktserie. Brugerne af rør af duktilt støbejern i Unionen bekræftede dette og også, at ingen af de indiske samarbejdsvillige eksporterende producenter kunne levere de pågældende produkter. Kommissionen udelukkede derfor både SG PAM's rør med Universal joint og SG PAM's Blutop-produktserie fra beregningerne af prisunderbud og skadesmargen. Udelukkelsen havde indvirkning på mindre end 10 % af transaktionerne, målt i mængde. I betragtning af den lille mængde, der sælges på EU-markedet, blev flangerør også udelukket fra beregningerne af underbud.

               (295)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede klageren, at der ikke var grundlag for at udelukke Universal joint, da begge de eksporterende producenter har en teknisk løsning, der kan erstatte denne type samling. Kommissionen mindede om, at mange brugere havde bekræftet, at de eksporterende producenter ikke kan levere en dobbeltkamret universalsamling. Under alle omstændigheder blev der i nærværende undersøgelse ikke identificeret en type samling, der kunne anvendes som et væsentligt element til at skelne mellem forskellige varetyper med henblik på at foretage prissammenligningen. Derfor kunne der ikke foretages en rimelig prissammenligning for hver enkelt type. I betragtning af, at kun en lille mængde af varen er forsynet med denne type samling, af vanskelighederne ved at foretage en rimelig prissammenligning og af, at langt størstedelen af varetyperne var genstand for beregning af underbud og skadesmargen, fastholdt Kommissionen, at det var hensigtsmæssigt at udelukke dobbeltkamrede universalsamlinger fra beregningerne af underbud.

               (296)

               Jindal hævdede også, at andre fysiske forskelle vedrørende — blandt andet — udvendig coating og indvendig beklædning havde indvirkning på prissammenligneligheden og derfor også burde justeres/udelukkes. Dette blev imidlertid afvist. Både EU-erhvervsgrenen og de indiske eksporterende producenter havde indberettet salg i Unionen af produkttyper med sammenlignelige fysiske egenskaber, og der var derfor blevet foretaget en rimelig sammenligning vedrørende de påståede andre forskelle.

               (297)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Jindal, at Kommissionens justeringer af eksportprisen, nemlig justeringerne af SG&A-omkostningerne og justeringerne af fortjenesten, er i modstrid med WTO-reglerne. Samme eksporterende producent hævdede, at sådanne justerede eksportpriser (der sommetider er 0 eller endda negative) ikke kan danne grundlag for at vurdere, hvorvidt subsidieret import forvolder EU-erhvervsgrenen skade. Kommissionen var uenig. I overensstemmelse med Kommissionens sædvanlige praksis er EU-producenternes priser også blevet justeret til et ab fabrik-niveau ved blandt andet at fratrække udgifter forbundet med transport. Dermed er sammenligningen af importørens videresalgspris og ab fabrik-prisen inden for Unionen ikke rimelig. Desuden blev det eneste eksempel på, at den eksporterende producents pris var mindre end 0, fjernet fra beregningerne af underbud efter fremlæggelsen af oplysninger, hvilket havde en ubetydelig indvirkning på margenerne.

               (298)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger gjorde Jindal opmærksom på, at Kommissionen ikke havde fremlagt oplysninger vedrørende matchingen af EU-varer og de eksporterende producenters varer for hver enkelt varetype, og producenten var derfor ikke i stand til at fastslå, hvorvidt Kommissionen havde undersøgt betydningen af prisunderbuddet i forhold til den andel af varetyperne, for hvilken der ikke var konstateret underbud.

               (299)

               Varematchingen i beregningerne af underbud var 99 % og 95 % for henholdsvis den ene og den anden eksporterende producent, og der blev konstateret underbud for 98 % og 91 % af de forskellige varetyper, der sælges på EU-markedet. I betragtning af den meget store andel af varetyper, der blev underbudt, afviste Kommissionen påstanden om, at der ikke var blevet foretaget en ordentlig undersøgelse af virkningen af underbuddet.

               (300)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Tata, at prisunderbuddet på grundlag af EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger ikke var en passende indikation for undersøgelsen af skade, da produktionsomkostningerne var opskruede på grund af høje faste omkostninger og overkapacitet. Som nævnt nedenfor er prisunderbud en prissammenligning. Prisunderbud er under alle omstændigheder kun en af flere indikatorer, der undersøges med henblik på at fastslå, om EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade.

               (301)

               Prissammenligningen blev — med justeringer, hvor det var nødvendigt — foretaget ud fra hver enkelt varetype og ud fra transaktioner i samme handelsled efter fratrækning af rabatter og nedslag i prisen. Resultatet af sammenligningen blev udtrykt som en procentdel af EU-producenternes omsætning i undersøgelsesperioden. Den viste vejede gennemsnitlige prisunderbudsmargener på 30,9 % og 31,7 % for de to samarbejdsvillige eksporterende producenter.

         4.4.   EU-erhvervsgrenens økonomiske situation

   4.4.1.   Generelle bemærkninger

               (302)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 4, omfattede undersøgelsen af de virkninger, som den subsidierede import havde haft på EU-erhvervsgrenen, en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der havde indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.

               (303)

               Ved konstateringen af skade skelnede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Kommissionen vurderede de makroøkonomiske indikatorer på grundlag af oplysninger fra spørgeskemabesvarelserne fra de samarbejdsvillige EU-producenter og de skøn, som klagen indeholdt for så vidt angår den ikke samarbejdsvillige producent. Kommissionen evaluerede de mikroøkonomiske indikatorer ud fra oplysningerne i spørgeskemabesvarelserne fra de samarbejdsvillige EU-producenter. Begge datasæt blev anset for at være repræsentative for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation.

               (304)

               De makroøkonomiske indikatorer er: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, de udligningsberettigede subsidiers omfang og genrejsning efter tidligere subsidiering.

               (305)

               De mikroøkonomiske indikatorer er: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital.

         4.4.2.   Makroøkonomiske indikatorer

   4.4.2.1.   Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse

               (306)

               Den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  EU-produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Produktion (i 1 000  ton)

                           580-600

                           460-480

                           530-550

                           590-610

                              Indeks for produktionsmængde

                              100

                              79

                              91

                              101

                           Produktionskapacitet (i 1 000  ton)

                           1 000 -1 100

                           1 000 -1 100

                           1 000 -1 100

                           1 000 -1 100

                              Indeks for produktionskapacitet

                              100

                              100

                              100

                              100

                           Kapacitetsudnyttelse

                           52 %-57 %

                           42 %-47 %

                           45 %-50 %

                           53 %- 58 %

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser og oplysninger i klagen

               (307)

               EU-erhvervsgrenens samlede produktion var en smule højere i undersøgelsesperioden end i 2011 på trods af et meget lavere salg i Unionen i undersøgelsesperioden. Den øgede produktion i 2013 og UP er drevet af et øget eksportsalg.

               (308)

               Kapaciteten forblev stabil i hele den betragtede periode. Kapacitetsudnyttelsen steg marginalt i takt med den øgede produktion i den betragtede periode. Ikke desto mindre forblev kapacitetsudnyttelsen forholdsvis lav, idet den lå på [53 %-58 %]. Fremstilling af duktile støbejernsrør er en erhvervsgren, som er præget af relativt høje faste omkostninger. Lav kapacitetsudnyttelse forringer absorberingen af faste omkostninger, hvilket kan have indflydelse på EU-erhvervsgrenens rentabilitet.

         4.4.2.2.   Salgsmængde og markedsandel

               (309)

               EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  EU-salgsmængde og -markedsandel

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Salg (i 1 000  ton)

                           430-470

                           370-410

                           340-380

                           380-420

                              Indeks for salgsmængde

                              100

                              88

                              82

                              89

                           Markedsandel

                           75 %-80 %

                           76 %- 81 %

                           73 %-78 %

                           71 %- 76 %

                              Indeks for markedsandel

                              100

                              101

                              98

                              96

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser, oplysninger i klagen samt Eurostat.

               (310)

               EU-erhvervsgrenens salg faldt med 11 % i den betragtede periode til [380-420 kt] i undersøgelsesperioden. EU-erhvervsgrenen mistede en salgsmængde, der var betydeligt større end den mængde, hvormed forbruget faldt, og dens salgsandel faldt derfor også med 4 % i den betragtede periode.

               (311)

               ECL hævdede, at faldet i salgsmængden i ton ikke tager højde for, at klageren indførte og solgte langt lettere rør i den betragtede periode, og at faldet derfor er overdrevet. Dette var ikke begrundet i nogen form for dokumentation og blev derfor afvist. Ikke desto mindre udelukkede Kommissionen en serie af lettere rør — Blutop — fra beregningerne af prisunderbud og skadesmargen, jf. årsagerne i betragtning 294.

         4.4.2.3.   Vækst

               (312)

               Det samlede forbrug af den pågældende vare i Unionen faldt med 7 % i den betragtede periode. Forbruget faldt drastisk i 2012 med mere end 13 %, forblev lavt i 2013 og begyndte så at rette sig op i undersøgelsesperioden. I begyndelsen af den betragtede periode faldt EU-erhvervsgrenens salg, importen fra tredjelande samt importen fra Indien i takt med forbruget. Ved slutningen af den betragtede periode kunne EU-erhvervsgrenen, mens EU-forbruget begyndte at stige, ikke drage fuldkommen fordel af denne genopretning, da både EU-salgsmængden og -andelen var faldet, mens importen fra Indien havde vundet markedsandele.

         4.4.2.4.   Beskæftigelse og produktivitet

               (313)

               Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  Antal ansatte og produktivitet

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Ansatte

                           2 400 -2 500

                           2 300 -2 400

                           2 300 -2 400

                           2 400 -2 500

                              Indeks for antal ansatte

                              100

                              93

                              93

                              99

                           Produktivitet/ansat

                           220-240

                           180-200

                           210-230

                           230-250

                              Indeks for produktivitet

                              100

                              82

                              96

                              102

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser

               (314)

               Beskæftigelsen og produktiviteten var på samme niveau i undersøgelsesperioden som i 2011. Imidlertid skyldes det forhold, at beskæftigelsen ikke gik ned, hovedsageligt en betydelig stigning i salget uden for Unionen.

         4.4.2.5.   De udligningsberettigede subsidiers størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering eller dumping

               (315)

               Alle subsidiemargener lå over bagatelgrænsen. Indvirkningen af de udligningsberettigede subsidiebeløbs størrelse på EU-erhvervsgrenen var betydelig i betragtning af mængden af og priserne på importen fra det pågældende land.

               (316)

               Dette er den første antisubsidieundersøgelse vedrørende den pågældende vare. Der fandtes derfor ikke oplysninger, der kunne bruges til at vurdere virkningen af eventuel tidligere subsidiering eller dumping.

         4.4.3.   Mikroøkonomiske indikatorer

   4.4.3.1.   Priser og faktorer, som påvirker priserne

               (317)

               De gennemsnitlige enhedssalgspriser hos de samarbejdsvillige EU-producenter ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  Salgspriser i Unionen

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Gennemsnitlig enhedssalgspris i Unionen (EUR/ton)

                           990-1050

                           1 000 -1 060

                           1 020 -1 060

                           1 000 -1 060

                              Indeks

                              100

                              102

                              104

                              101

                           Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/ton)

                           900-950

                           1 000 -1 050

                           900-950

                           850-900

                              Indeks

                              100

                              110

                              104

                              96

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser

               (318)

               Den gennemsnitlige enhedssalgspris steg i 2012 og 2013, faldt med 3 % i UP og vendte tilbage til et niveau svarende til begyndelsen af den betragtede periode. Produktionsomkostningerne steg i 2012 og faldt i 2013 og i UP, primært på grund af nedgangen i priserne på de vigtigste råmaterialer — jernmalm og metalskrot.

               (319)

               Jindal hævdede, at EU-erhvervsgrenens faldende rentabilitet ikke stemmer overens med det forhold, at spændet mellem EU-erhvervsgrenens enhedssalgspris og produktionsomkostningerne er øget i UP. Kommissionen var uenig i denne påstand. Produktionsomkostningerne i tabellen ovenfor blev ikke anvendt ved beregningen af rentabiliteten. Produktionsomkostningerne blev fastsat på grundlag af omkostningerne ved fremstilling af den pågældende vare og salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SG&A-omkostninger«) afholdt af de fire samarbejdsvillige produktionsselskaber i Unionen. Rentabiliteten blev på den anden side beregnet på grundlag af nettooverskuddet før skat ved salget af samme vare til uafhængige kunder i Unionen som en procentdel af omsætningen ved dette salg, hvilket omfattede omkostninger for solgte varer, SG&A-omkostninger, omkostninger til forskning og udvikling (FoU-omkostninger) og visse andre omkostninger afholdt af alle de samarbejdsvillige produktionsselskaber i Unionen samt deres datterselskaber. Rentabiliteten kan derfor udvikle sig forskelligt fra enhedssalgsprisen og produktionsomkostningerne.

         4.4.3.2.   Arbejdskraftomkostninger

               (320)

               De samarbejdsvillige EU-producenters gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (i 1 000  EUR/ansat/år)

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Arbejdskraftomkostninger

                           56-58

                           56-58

                           58-60

                           58-60

                              Indeks

                              100

                              100

                              103

                              104

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser

               (321)

               I den betragtede periode steg de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat med 4 %. Ifølge Eurostat var denne stigning mindre end den samlede stigning for lønninger i Unionen.

               (322)

               Jindal gjorde opmærksom på, at Kommissionen ikke havde fremlagt de Eurostat-data, som den anvendte til støtte for konstateringen af, at EU-erhvervsgrenens arbejdskraftomkostninger steg mindre end i hele industrisektoren i Unionen. Kommissionen gjorde klart, at den årlige vækst i arbejdskraftomkostninger i hele industrisektoren i Den Europæiske Union som oplyst af Eurostat (75) var på 6,9 % mellem 2011 og 2014 og på næsten 5 % mellem 2011 og 2013.

         4.4.3.3.   Lagerbeholdninger

               (323)

               Lagerbeholdningerne hos de samarbejdsvillige EU-producenter udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  Lagerbeholdninger (i 1 000  ton)

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Slutlagre

                           110-130

                           80-100

                           80-100

                           90-110

                              Indeks for slutlagre

                              100

                              74

                              73

                              82

                           Slutlagre i procent af produktionen

                           20 %-22 %

                           20 %-22 %

                           16 %-18 %

                           16 %-18 %

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser

               (324)

               I den betragtede periode faldt omfanget af slutlagrene. Faldet i lagerbeholdningerne skyldes hovedsagelig de strengere krav til driftskapital, som lederne i EU-erhvervsgrenen indførte.

         4.4.3.4.   Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital

               (325)

               De samarbejdsvillige EU-producenters rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  Rentabilitet, likviditet (i mio. EUR), investeringer (i mio. EUR) og investeringsafkast

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (i % af omsætningen)

                           2,5-3,0

                           (–)5,5-(–)6,0

                           (–)1,0-(–)1,5

                           1,5-2,0

                           Likviditet

                           8-10 mio.

                           7-9 mio.

                           5-7 mio.

                           8-10 mio.

                              Likviditetsindeks

                              100

                              92

                              67

                              101

                           Investeringer

                           18-20 mio.

                           11-12 mio.

                           13-15 mio.

                           22-24 mio.

                              Investeringsindeks

                              100

                              60

                              67

                              120

                           Investeringsafkast (%)

                           49

                           (–)155

                           (–)29

                           20

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser

               (326)

               Kommissionen fastsatte de samarbejdsvillige EU-producenters rentabilitet ved at udtrykke nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen som en procentdel af omsætningen af det pågældende salg. EU-erhvervsgrenens rentabilitet faldt fra 2,5-3,0 %]i 2011 til 1,5-2,0 % i undersøgelsesperioden og var negativ i 2012 og 2013. Størstedelen af salget af den pågældende vare i Unionen fandt sted gennem de samarbejdsvillige EU-producenters dattervirksomheder, og deres omkostninger og rentabilitet blev taget i betragtning.

               (327)

               Klageren hævdede, at erhvervsgrenen forventede en rentabilitet, der oversteg de 12 %, der havde været sædvanen i 2007-2009. I disse år var salget imidlertid særlig højt på grund af et økonomisk opsving i 2007-2008 samt EU-regeringernes finanspolitiske stimuluspakker, der skulle modvirke virkningerne af den økonomiske krise i 2009. Derfor kan disse år ikke betragtes som repræsentative. Klageren hævdede også, at en tocifret rentabilitet er berettiget ved et højt niveau af FoU-omkostninger. Undersøgelsen fandt ikke meget bevis for intense forsknings- og udviklingsaktiviteter — udgifterne til FoU udgjorde for EU-producenten med de største FoU-udgifter 1,8 % af omsætningen i 2011 og 1,6 % i undersøgelsesperioden. På grundlag af den rentabilitet, der opnås i lignende erhvervsgrene, som for eksempel sømløse rør og rør af rustfrit stål, blev det antaget, at en rentabilitetsmargen på 5 % er rimelig for denne type industri.

               (328)

               Nettolikviditeten er de samarbejdsvillige EU-producenters evne til at selvfinansiere deres aktiviteter. Likviditeten var på samme niveau i 2011 som i undersøgelsesperioden.

               (329)

               Investeringsniveauet var større i UP end i 2011. I 2012 og 2013 var investeringsniveauet imidlertid meget lavere, og stigningen i undersøgelsesperioden modsvarede ikke faldet i de foregående år. Den øgede investering i UP kan i høj grad forklares ved én stor investering foretaget af en samarbejdsvillig EU-producent med henblik på at udskifte et vigtigt stykke udstyr, der var brudt sammen. Investeringsafkastet er fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Investeringsafkastet var betydeligt lavere i undersøgelsesperioden, end det var i 2011.

         4.4.4.   Konklusion vedrørende skade

               (330)

               EU-erhvervsgrenen mistede markedsandele på 4 % på et vigende marked, mens dens salg på EU-markedet faldt med mere end 11 %. Kapacitetsudnyttelsen forblev lav i hele den betragtede periode, selv om den øgedes en smule sammenlignet med begyndelsen af den betragtede periode, primært på grund af en betydelig stigning i EU-erhvervsgrenens eksport. Mens EU-erhvervsgrenen i et vist omfang er kommet sig efter de negative resultater i 2012 og 2013, er dens rentabilitet generelt faldet i løbet af den betragtede periode og var ved slutningen af undersøgelsesperioden på kun 1,5-2,0 %, dvs. et godt stykke under målfortjenesten, der er blevet fastsat til 5 % (se betragtning 327).

               (331)

               Det forhold, at en række andre skadesindikatorer, som for eksempel produktion, kapacitetsudnyttelse, produktivitet, likviditet, investeringer og afkast af investeringer, forblev forholdsvis stabile eller endda var i bedring, kan ikke ændre ved den konklusion, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade som forklaret i betragtning 334.

               (332)

               De eksporterende producenter og Tata hævdede, at det forhold, at flere indikatorer udviser en positiv/stabil udviklingstendens, betyder, at EU-erhvervsgrenen ikke er i en skadevoldende situation. Kommissionen afviste påstanden. For det første er det fastsat ved grundforordningens artikel 8, stk. 4, at undersøgelsen af EU-erhvervsgrenen skal omfatte en vurdering af alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på denne erhvervsgrens situation, og at »hverken en eller flere af disse faktorer […] nødvendigvis [er] udslagsgivende for afgørelsen«. For det andet er det for at konstatere, at der er sket væsentlig skade, ikke nødvendigt, at alle de relevante økonomiske faktorer og forhold udviser en negativ udviklingstendens. Desuden udelukker stabile eller endda positive udviklingstendenser for så vidt angår nogle af skadesindikatorerne ikke, at der er sket væsentlig skade. En sådan konstatering skal snarere foretages på grundlag af en samlet vurdering af alle indikatorer, hvilket er fuldt bakket op af europæisk retspraksis (76).

               (333)

               Lav rentabilitet kombineret med vedvarende tab af salg og markedsandele i Unionen sætter EU-erhvervsgrenen i en vanskelig økonomisk situation.

               (334)

               På grundlag af en samlet undersøgelse af alle relevante skadesindikatorer og i betragtning af EU-erhvervsgrenens vanskelige økonomiske og finansielle situation konkluderes det, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade i den i grundforordningens artikel 8, stk. 4, omhandlede betydning.

         5.   ÅRSAGSSAMMENHÆNG

               (335)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 5, undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import fra det pågældende land forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 6, undersøgte Kommissionen tillige, om andre kendte faktorer samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade. Disse faktorer er: den økonomiske krise og et fald i efterspørgslen, import fra tredjelande, EU-erhvervsgrenens eksportresultater og konkurrencen fra substitutionsvarer, som for eksempel kunststofrør.

         5.1.   Virkningerne af den subsidierede import

               (336)

               De indiske eksporterende producenters salgsmængde i EU var allerede i starten af den betragtede periode næsten dobbelt så stor [75-85 kt] som al anden import tilsammen (45,8 kt). Det indiske salg faldt i takt med forbruget i 2012, men bevarede sin markedsandel. Men i år 2013, hvor forbruget stadig var lavt og EU-erhvervsgrenens rentabilitet negativ, formåede de indiske producenter at øge både deres salg og markedsandel betydeligt. En sådan vellykket udvidelse af det indiske salg på et vigende marked var mulig på grund af aggressivt subsidierede priser og salg af den pågældende vare til priser, der var betydeligt lavere end dem, som EU-producenterne opkræver. Den aggressive prisfastsættelse fortsatte i undersøgelsesperioden. De indiske eksporterende producenters salgsmængde nåede op på [85-95 kt], og deres markedsandel nåede op på [17-19 %] i undersøgelsesperioden. Underbudsniveauet blev fastsat til 30,9 % og 31,7 %. Mens det indiske salg og den indiske markedsandel øgedes væsentligt, faldt EU-erhvervsgrenens salgsmængde meget mere end forbruget, og EU-erhvervsgrenen mistede salg på 11 %, og dens markedsandel faldt med 4 %.

               (337)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede begge eksporterende producenter fra Indien og Tata, at der ikke er noget sammenfald i tid mellem den situation, EU-erhvervsgrenen står i, og importen fra Indien, og at denne skadelige situation ikke er forårsaget af importen fra Indien. De hævdede navnlig, at EU-erhvervsgrenen igen fik positive tal og øgede sine salgsmængder i UP, mens importen fra Indien var høj. De hævdede også, at Kommissionen ikke havde vurderet andre faktorer ordentligt, navnlig den finansielle krise og EU-erhvervsgrenens overkapacitet som hovedårsagen til skaden.

               (338)

               I undersøgelsen af, hvorvidt den subsidierede import har forvoldt skade i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 6, må der navnlig lægges vægt på, hvorvidt den subsidierede import har forårsaget et betydeligt prisunderbud. Dette nødvendiggør en sammenligning med EU-erhvervsgrenens pris for samme vare. Kommissionen undersøgte, hvorvidt den pågældende import pressede priserne i et betydeligt omfang eller forhindrede prisstigninger, der ellers ville være forekommet. Kommissionen mindede om, at et fortsat pres fra subsidieret import til lave priser, der ikke tillader EU-erhvervsgrenen at tilpasse sine salgspriser, kan udgøre årsagssammenhæng i den i grundforordningen omhandlede betydning (77).

               (339)

               Et betydeligt fald i EU-forbruget i 2011 og 2012 var forårsaget af den verdensomspændende finansielle krise og nedskæringer i de offentlige udgifter, og dette fald i forbruget bidrog til EU-erhvervsgrenens situation i begyndelsen af den betragtede periode. Fra 2013, hvor EU-forbruget fortsat var lavt, og dét indtil slutningen af den undersøgelsesperioden, steg den indiske subsidierede import til Unionen imidlertid betydeligt, nemlig med 16 %, hvilket skal sammenlignes med en stigning på 10 % i hele den betragtede periode. Samtidig øgede den indiske import sin markedsandel med næsten 18 % i løbet af den betragtede periode og med 6 % fra 2013 til slutningen af UP. Dette var muligt på grund af salg af den pågældende vare til priser, der var markant lavere end dem, der blev opkrævet af EU-erhvervsgrenen. Undersøgelsen har vist, at de indiske subsidierede eksportpriser underbød EU-erhvervsgrenens priser med mere end 30 % i UP.

               (340)

               EU-erhvervsgrenen kunne derfor ikke drage fuldkommen fordel af den globale genopretning fra den finansielle krise og en stigning i EU-forbruget fra 2013. Selv om EU-erhvervsgrenen øgede sine salgsmængder mellem 2013 og slutningen af undersøgelsesperioden, faldt salgsmængderne generelt i løbet af den betragtede periode med 10 % sammenlignet med den indiske import, der steg med 10 % i den samme periode. Strømmene af subsidieret import fra Indien, der underbød EU-erhvervsgrenens priser i betydeligt omfang, forhindrede EU-erhvervsgrenen i at øge sine salgsmængder på EU-markedet til niveauer, hvor der fortsat kunne sikres bæredygtige fortjenstniveauer. For at opretholde produktionsmængden øgede EU-erhvervsgrenen sine eksportmængder. Der var således et tidsmæssigt sammenfald mellem den subsidierede import til priser, der i betydeligt omfang underbød EU-erhvervsgrenens priser (med omkring 30 %), og som i betydeligt omfang pressede priserne på EU-markedet, hvilket igen forhindrede prisstigninger, der ellers ville være forekommet, og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led i undersøgelsesperioden.

               (341)

               På grund af det tidsmæssige sammenfald mellem den indiske subsidierede imports betydelige underbud af EU-producenternes priser og faldet i EU-erhvervsgrenens salg og markedsandel, hvilket resulterede i en meget lav rentabilitet, konkluderes det, at den subsidierede import var årsag til den skadelige situation, som EU-erhvervsgrenen befinder sig i.

         5.2.   Virkningerne af andre faktorer

   5.2.1.   Den økonomiske krise og faldet i efterspørgslen

               (342)

               EU-forbruget af den pågældende vare faldt med 7 %. Faldet i forbruget (13 % fra 2011 til 2012) var forårsaget af den finansielle krise og nedskæringer i de offentlige udgifter. Faldet i forbruget synes at have bidraget til den forvoldte skade i begyndelsen af den betragtede periode og kan også have været en medvirkende årsag i 2013. I 2013 og især i undersøgelsesperioden er den indiske subsidierede import dog den vigtigste skadesfaktor; den presser EU-erhvervsgrenens salg i Unionen nedad og forhindrer en tilbagevenden til varig rentabilitet.

         5.2.2.   Import fra tredjelande

               (343)

               Importmængden fra andre tredjelande udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  Import fra tredjelande i mængde (ton)

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Kina

                           31 136

                           28 019

                           12 266

                           13 903

                              Indeks

                              100

                              90

                              39

                              45

                           Tredjelande undtagen Kina

                           14 693

                           12 183

                           20 153

                           22 524

                              Indeks

                              100

                              83

                              137

                              153

                           Alle tredjelande

                           45 828

                           40 202

                           32 419

                           36 427

                              Indeks

                              100

                              88

                              71

                              79

                              Kilde: Eurostat

               (344)

               Importen fra Indien udgjorde størstedelen af al import til Unionen i undersøgelsesperioden. Mens importen fra Indien steg væsentligt i den betragtede periode, faldt den øvrige import med mere end 20 % i den samme periode. Mens importen fra Indien vandt markedsandele, faldt markedsandelen for andre lande. I betragtning af de lave mængder af import fra tredjelande samt det forhold, at den pågældende import både faldt i mængde og med hensyn til markedsandel, er der intet, der tyder på, at de forvoldte EU-erhvervsgrenen skade.

               (345)

               De eksporterende producenter hævdede, at en af EU-producenterne importerede den pågældende vare fra sit kinesiske produktionsanlæg og dermed påførte sig selv skade. Der blev ikke fundet bevis for disse påstande. De bekræftede undersøgelsesresultater viste, at importen til Unionen fra EU-producentens forretningsmæssigt forbundne kinesiske anlæg var meget lav. Desuden faldt den samlede import fra Kina i henhold til Eurostat betydeligt i den betragtede periode. Den samlede import fra Kina mistede markedsandele på mere end 2 procentpoint, hvilket udelukker den som årsag til skaden.

         5.2.3.   EU-erhvervsgrenens eksportresultater

               (346)

               De samarbejdsvillige EU-producenters eksportmængde udviklede sig i den betragtede periode som følger:

                  De samarbejdsvillige EU-producenters eksportresultater

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Eksportmængde (i 1 000  ton)

                           120-140

                           100-120

                           150-170

                           160-180

                              Indeks for eksportmængde

                              100

                              78

                              116

                              130

                           Eksportpris (EUR/ton)

                           1 000 -1 050

                           1 050 -1 100

                           1 000 -1 050

                           950-1 000

                              Indeks for gennemsnitlig eksportpris

                              100

                              108

                              104

                              99

                              Kilde: Spørgeskemabesvarelser

               (347)

               EU-erhvervsgrenens salg uden for Unionen steg betydeligt med 30 % i den betragtede periode, mens den gennemsnitlige salgspris forblev forholdsvis stabil. Derfor er salget uden for Unionen faktisk en faktor, der afhjælper skaden. Uden en stigning i salget uden for Unionen, ville EU-erhvervsgrenen være i en endnu mere skadelig situation.

               (348)

               Jindal gjorde opmærksom på, at EU-erhvervsgrenens eksportsalgspriser lå under EU-salgspriserne og derfor ikke kunne afhjælpe skaden. Det øgede salg uden for Unionen gjorde det muligt for EU-erhvervsgrenen at have et højere produktionsniveau, opretholde beskæftigelsesniveauet og øge kapacitetsudnyttelsen, hvilket betyder bedre absorbering af faste omkostninger. At de gennemsnitlige eksportenhedspriser var en smule lavere (op til 5 %) end EU-salgspriserne, kan skyldes mange forskellige faktorer, som for eksempel salg af mindre sofistikerede produkttyper, større diametre, større mængder af salgstransaktioner m.v., og derfor kunne priserne uden for Unionen være lavere end salgsomkostningerne i EU.

               (349)

               De eksporterende producenter hævdede også, at skaden var selvpåført, fordi klageren i stadig højere grad fokuserede på kinesiske fremstillingsaktiviteter i Folkerepublikken Kina, og en stor del af deres salg til andre lande end EU er kinesiske produkter, hvilket blandt andet medfører lav kapacitetsudnyttelse. Kommissionen godtog ikke denne påstand. Som nævnt ovenfor steg EU-erhvervsgrenens eksportsalg betydeligt, nemlig med 30 %, hvilket forhindrede et fald i produktionen og en forværring af flere andre skadesindikatorer.

         5.2.4.   Konkurrence fra substitutionsvarer

               (350)

               Interesserede parter hævdede, at skaden var forårsaget af hård konkurrence fra substitutionsvarer, navnlig kunststofrør (polyethylen (PE), polyvinylchlorid (PVC) og polypropylen (PP)). Kunststofrør med en lille diameter er som udgangspunkt langt billigere pr. enhed. Når man tager vedligeholdelsesomkostninger og produktets levetid i betragtning, har den pågældende vare imidlertid omkostningsfordele på lang sigt. Kunststofrør udsætter den pågældende vare for et vist konkurrencepres, navnlig kunststofrør med en lille diameter. Imidlertid mistede duktile støbejernsrør ikke markedsandele til kunststofrør i den betragtede periode, og i nogle tilfælde formåede duktile støbejernsrør endda at genvinde en del af markedsandelen fra kunststofrør i den betragtede periode. Det er derfor ikke sandsynligt, at konkurrencen fra substitutionsvarer af kunststof er årsag til den væsentlige skade i den betragtede periode.

         5.2.5.   Andre faktorer

               (351)

               De eksporterende producenter og Tata hævdede, at skaden skyldtes strukturel overkapacitet. Imidlertid betyder det forhold, at EU-erhvervsgrenen havde en lav kapacitetsudnyttelsesgrad i løbet af den betragtede periode, ikke nødvendigvis, at den lider af strukturel overkapacitet og/eller ineffektivitet i et sådant omfang, at det ville berettige en nedjustering af den ikke-skadevoldende pris. Der mindes om, at EU-erhvervsgrenen, på trods af en lav kapacitetsudnyttelse i 2011, der var endnu lavere end den, der blev fastsat for undersøgelsesperioden, havde en bedre rentabilitet. Påstanden blev derfor afvist.

               (352)

               Jindal hævdede, at EU-erhvervsgrenens SG&A-omkostninger steg til det dobbelte i den betragtede perioden, og at dette var en faktor, der brød årsagssammenhængen. Da det imidlertid blev konstateret, at SG&A-omkostningerne kun var steget en smule i løbet af den betragtede periode, blev denne påstand afvist.

               (353)

               De eksporterende producenter og Tata hævdede, at øgede investeringer er en klar indikator for en forbedring af situationen, og at det ikke er stigende import fra Indien, der er årsag til skaden. Kommissionen var uenig. Først og fremmest var selv de øgede investeringer 22-24 mio. EUR forholdsvis beskedne i forhold til EU-erhvervsgrenens samlede salg, der oversteg 400 mio. EUR. Desuden var en stor blander til flydende jern brudt sammen hos én EU-producent. Udskiftningen af blanderen krævede store udgifter til anlægsaktiver i UP. ECL hævdede, at sammenbruddet er skyld i den reducerede rentabilitet i EU-erhvervsgrenen. Det skal bemærkes, at der blev foretaget en række beregninger med henblik på at isolere virkningen af blanderens sammenbrud på rentabiliteten, og denne påstand afvises derfor.

               (354)

               Jindal hævdede også, at det øgede spænd mellem enhedssalgsprisen og produktionsomkostningerne i UP indikerer, at der ikke er nogen årsagssammenhæng mellem den subsidierede import og skaden. Som forklaret i betragtning 319 fastsættes salgsprisen og produktionsomkostningerne pr. enhed ikke på samme grundlag, og der er derfor ingen direkte sammenhæng mellem disse to indikatorer. Under alle omstændigheder var stigningen i produktionsomkostningerne i UP ikke tilstrækkelig til at genoprette EU-erhvervsgrenens målrentabilitet.

               (355)

               Samme eksporterende producent mente, at det — da importpriserne var på samme niveau i 2011 og i UP (på grundlag af Comext-data) — kan konkluderes, at der er et tidsmæssigt sammenfald mellem underbuddet/de markant lavere priser og gode resultater i EU-erhvervsgrenen i 2011. Denne hypotese hviler på præmisser, som Kommissionen ikke deler. Den situation, som EU-erhvervsgrenen befandt sig i i 2011, var ikke sund, da dens rentabilitet var under målfortjenesten på 5 %.

         5.3.   Konklusion om årsagssammenhæng

               (356)

               Der blev fastslået en årsagssammenhæng mellem den skade, som EU-producenterne led, og den subsidierede import fra det pågældende land. Der var et tidsmæssigt sammenfald mellem det underbud af EU-erhvervsgrenens priser, som den subsidierede import forårsagede, og faldet i EU-erhvervsgrenens salg i EU og markedsandele i EU. Den subsidierede import fra Indien underbød EU-erhvervsgrenens priser med 30,9 % og 31,7 % i undersøgelsesperioden. Dette resulterede i meget lav rentabilitet i EU-erhvervsgrenen.

               (357)

               Kommissionen skelnede mellem og adskilte virkningerne af alle kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation fra den skadelige virkning af den subsidierede import. Den økonomiske krise og faldet i efterspørgslen bidrog til skaden i begyndelsen af den betragtede periode. Hvis EU-erhvervsgrenen ikke i så høj grad var blevet underbudt af subsidieret import, ville den imidlertid ikke være blevet berørt i så vidt omfang. Især ville salget ikke være faldet så meget, kapacitetsudnyttelsen ville have været større, og rentabiliteten ville have været mere varig. Derfor mentes faldet i forbruget ikke at bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den væsentlige skade.

               (358)

               Det konstateres, at de øvrige identificerede faktorer, som for eksempel eksport fra tredjelande, EU-erhvervsgrenens eksportresultater og konkurrence fra substitutionsvarer, ikke brød den ovenfor fastslåede årsagssammenhæng, heller ikke i lyset af deres eventuelle kombinerede virkning.

               (359)

               På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen, at den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen havde lidt, skyldtes den subsidierede import fra Indien, og at de øvrige faktorer, betragtet hver for sig eller samlet, ikke brød årsagssammenhængen. Skaden bestod hovedsagelig i faldet i EU-salget, EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele, lav kapacitetsudnyttelse og lav rentabilitet.

         6.   UNIONENS INTERESSER

               (360)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 31 undersøgte Kommissionen, om indførelsen af udligningsforanstaltninger ville være i modstrid med Unionens interesser. Den var navnlig opmærksom på behovet for at fjerne de handelsforvridende virkninger af skadevoldende subsidiering og genskabe effektiv konkurrence. Unionens interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af interessernes hos de forskellige berørte parter, herunder EU-erhvervsgrenen, distributørerne samt slutbrugerne, såsom virksomheder, der beskæftiger sig med vandforsyning, spildevand og kunstvanding.

         6.1.   EU-erhvervsgrenens interesser

               (361)

               EU-erhvervsgrenens produktionsanlæg er beliggende i Frankrig, Tyskland, Spanien og Østrig. EU-erhvervsgrenen beskæftigede direkte mere end 2 400 ansatte i forbindelse med produktion og salg af den pågældende vare. To ud af tre producenter samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Den ikke samarbejdsvillige producent modsatte sig ikke indledningen af undersøgelsen. Som påvist ovenfor led de to samarbejdsvillige virksomheder væsentlig skade og blev negativt påvirket af den subsidierede import.

               (362)

               Det forventes, at indførelsen af en udligningstold vil genoprette rimelige handelsvilkår på EU-markedet og sætte EU-producenterne i stand til at øge både deres salg og den lave kapacitetsudnyttelsesgrad. Dette vil føre til en forbedring af EU-erhvervsgrenens rentabilitet i retning mod de niveauer, der vurderes at være nødvendige for denne kapitalintensive industri og forhindre tab af arbejdspladser. Uden foranstaltninger synes der at være stor sandsynlighed for, at EU-erhvervsgrenens økonomiske situation forværres yderligere.

               (363)

               Det konkluderes derfor, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres en udligningstold.

         6.2.   Interesser hos ikke forretningsmæssigt forbundne importører, distributører, brugere og andre interesserede parter

               (364)

               Ingen ikke forretningsmæssigt forbundne importører gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Mange distributører gav sig til kende og gav udtryk for deres synspunkter.

               (365)

               Begge eksporterende producenter hævdede, at det ikke ville være i Unionens interesse at indføre udligningsforanstaltninger over for Indien i betragtning af klagerens dominerende stilling på EU-markedet, også i lyset af, at klageren producerer den pågældende vare i Kina og let kunne importere denne vare til Unionen, i tilfælde af at der blev indført foranstaltninger over for Indien, og dette ville yderligere forstærke klagerens dominerende stilling.

               (366)

               Undersøgelsen har vist, at importen til Unionen fra klagerens forretningsmæssigt forbundne kinesiske anlæg var ubetydelig i undersøgelsesperioden. Der er heller ikke noget, der tyder på, at klageren i fremtiden vil anvende de pågældende kinesiske produktionsanlæg til at erstatte importen fra Indien i tilfælde af indførelse af foranstaltninger

               (367)

               Som anført i forordningen om midlertidig told udsendte Kommissionen en anmodning om supplerende oplysninger med henblik på en mere indgående undersøgelse af virkningerne af foranstaltningerne på EU-brugerne. Kommissionen modtog omkring 50 besvarelser, hovedsagelig fra EU-distributører af den pågældende vare, byggefirmaer og en række vandforsyningsvirksomheder, hvis identitet kan findes i det åbne dossier.

               (368)

               Næsten alle de brugere, der svarede på anmodningen om supplerende oplysninger, var foruroligede over klagerens meget store markedsandel og udtrykte bekymring for, at dennes største konkurrenter, dvs. indiske virksomheder, efter indførelsen af told ville være tvunget til at forlade EU-markedet og klageren herigennem ville få en dominerende stilling. Nogle distributører fremførte også, at SG PAM havde nægtet at handle med dem eller tilbudt dem mindre gunstige vilkår, siden de var begyndt at samarbejde med de eksporterende producenter. Én bruger fremlagde to pristilbud, der efter hans mening viste, at SG PAM havde hævet sine priser med omkring 25 % i december 2015. Nogle brugere fremførte også, at SG PAM havde udnyttet sin stærke stilling til at påvirke udbydere til fordel for deres produkter.

               (369)

               Mens EU's konkurrenceregler sandt nok pålægger virksomheder, der har en betydelig markedsandel, strengere normer for adfærd, er det i sidste ende op til konkurrencemyndighederne at afgøre, hvorvidt der er tale om en dominerende stilling, og hvorvidt denne position bliver misbrugt. Konkurrencemyndighederne undersøger først den relevante vare og det geografiske marked. I for eksempel tilfældet vedrørende HDPE- og MDPE-rør til spildevand blev det ikke udelukket, at de konkurrerede med duktile jernrør og stålrør, selv om definitionen af produktmarkedet i sidste ende forblev åben (78). I den foreliggende sag var Kommissionen ikke i stand til at definere den relevante vare og det geografiske marked, da der ikke var indbragt en formel konkurrenceklage.

               (370)

               Eneforhandlingsaftaler, der tilbyder gunstigere vilkår eller endda strengere vertikale begrænsninger inden for varedistribution, er ikke ulovlige i sig selv (79), og det er i sidste ende op til en konkurrencemyndighed at vurdere, om sådanne begrænsninger er konkurrencebegrænsende eller endda misbrug. For så vidt angår de pristilbud, der angiveligt viser, at SG PAM havde hævet sine priser, fandt Kommissionen det vanskeligt at sammenligne dem uden en mere dybtgående undersøgelse af de præcise tilbud og omstændighederne omkring dem. Desuden modtog Kommissionen kun ét stykke dokumentation for angivelige prisstigninger, og dette beviser ikke i sig selv, at de var udbredte.

               (371)

               I antisubsidieprocedurer undersøger Kommissionen konkurrenceproblemer med henblik på at fastslå, hvorvidt det, i det store og hele, ville være klart i strid med Unionens interesser at indføre udligningsforanstaltninger. En sådan undersøgelse kan ikke også omfatte en konkurrencevurdering i streng, juridisk forstand, idet en sådan vurdering kun kan foretages af en kompetent konkurrencemyndighed. Under alle omstændigheder blev der ikke fremlagt fyldestgørende dokumentation, der kunne tyde på, at klageren ville udøve konkurrencebegrænsende adfærd i tilfælde af indførelse af udligningsforanstaltninger, ud over at vedkommende allerede har en stærk stilling på markedet. Der blev ikke fremlagt nogen afgørelse fra en konkurrencemyndighed, hvor det blev konstateret, at klageren udøvede konkurrencebegrænsende adfærd for så vidt angår den pågældende vare. Der blev ikke fremlagt nogen retsafgørelse, hvor det blev konstateret, at klageren påvirkede udbydere.

               (372)

               Der mindes om, at formålet med indførelse af udligningsforanstaltninger er at genetablere ensartede spilleregler, således at EU-producenter og producenter fra tredjelande kan konkurrere på rimelige vilkår, og ikke at tvinge eksporterende producenter ud af markedet. Derfor vil tolden i henhold til EU-regler kun blive fastsat til et niveau, hvor indiske eksportører fortsat ville være i stand til at konkurrere med EU-producenterne, men på rimelige priser. Således fastsættes de kombinerede antidumping- og udligningsforanstaltninger til et dumping- og subsidieringsniveau, der ligger under niveauet for underbud.

               (373)

               Desuden er der adskillige producenter i tredjelande (Kina, Tyrkiet, Rusland og Schweiz), som allerede sælger til EU-markedet. Deres salgsmængde i den betragtede periode var lav og faldende. En af de vigtigste årsager til faldet i andre importørers salg synes imidlertid at have været den aggressive konkurrence fra de indiske producenter. De indiske subsidierede priser var meget lavere end alle andre store importlandes priser (med undtagelse af Rusland). Brugerne bekræftede, at importen fra andre lande, i tilfælde af at EU-erhvervsgrenen ensidigt hæver priserne, kan stige på mellemlang sigt, når eksportører fra tredjelande først har modtaget de supplerende certificeringer, som medlemsstaterne kræver. Brugerne bekræftede også, at den schweiziske virksomhed, selv om den er til stede på EU-markedet, fremstiller mere sofistikerede rør med stor merværdi, der ikke umiddelbart kan erstattes med de indiske produkter.

                  Gennemsnitlig importpris i EUR

                           2011

                           2012

                           2013

                           UP

                           Indien

                           665

                           703

                           671

                           664

                           Kina

                           955

                           1 014

                           1 059

                           1 054

                           Schweiz

                           1 711

                           1 678

                           1 554

                           1 526

                           Rusland

                           697

                           696

                           652

                           627

                           Tyrkiet

                           1 246

                           1 544

                           1 272

                           1 010

                              Kilde: Eurostat

         6.3.   Konklusion vedrørende Unionens interesser

               (374)

               Kommissionen var derfor overbevist om, at beskyttelsen af EU-erhvervsgrenen mod skadevoldende subsidiering i afvejningen og afbalanceringen af interesser skal prioriteres højere end brugernes interesse i at undgå mulige negative virkninger for konkurrencen på EU-markedet. Mens der er en frygt for, at udligningstold vil forstærke den førende EU-producents allerede stærke stilling, sikrer en række afhjælpende faktorer, som for eksempel fortsat konkurrence fra Indien, andre eksportører eller substitutionsprodukter, at der opretholdes et tilstrækkeligt konkurrencemæssigt pres på EU-erhvervsgrenen til at undgå potentielle negative virkninger for konkurrencen på EU-markedet. Endelig er Kommissionen rede til at overvåge virkningerne af sine foranstaltninger på konkurrencen på EU-markedet.

         7.   ENDELIGE UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER

               (375)

               På grundlag af de konklusioner, som Kommissionen er nået frem til vedrørende subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser, og i henhold til grundforordningens artikel 15, stk. 1, bør der indføres en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien.

         7.1.   Skadestærskel

               (376)

               Med henblik på at fastsætte niveauet for disse foranstaltninger blev der taget højde for de konstaterede subsidiemargener og det toldbeløb, der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.

               (377)

               Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import.

               (378)

               Derfor blev niveauet for skadestærsklen beregnet på grundlag af en sammenligning af den vejede gennemsnitlige pris på den subsidierede import, som fastsat i forbindelse med prisunderbudsberegningerne i betragtning 301, og den ikke-skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen for samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved, at en rimelig fortjenstmargen blev lagt til produktionsomkostningerne. Målfortjenstmargenen blev fastsat til 5 % som anført i betragtning 327.

               (379)

               Forskellen som følge af denne sammenligning blev dernæst udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige samlede cif-importpris.

               (380)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Jindal, at den ikke-skadevoldende pris burde nedjusteres på grund af strukturel overkapacitet og ineffektivitet i EU-erhvervsgrenen, snarere end at SG&A-omkostninger og fortjeneste skulle lægges til produktionsomkostningerne, med henblik på at fastsætte en ikke-skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen. Som nævnt i betragtning 351 mente Kommissionen ikke, at der var nogen strukturel overkapacitet, og afviste derfor denne påstand.

               (381)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede begge eksporterende producenter, at den metodologi, der var anvendt til beregning af skadestærsklen, var mangelfuld, da sammenligningen med EU-salgspriserne ikke er foretaget på grundlag af den faktiske pris, der bliver opkrævet af den første uafhængige kunde i Unionen, men på grundlag af en beregnet eksportpris, der er kunstigt lav. Skadesmargenerne er derfor kunstigt høje.

               (382)

               Formålet med at beregne en skadesmargen er at fastslå, hvorvidt det ville være tilstrækkeligt, at der for eksportprisen for den subsidierede import skal gælde en lavere toldsats end den, der er baseret på subsidiemargenen, for at afhjælpe den skade, som den subsidierede import har forvoldt. Vurderingen foretages på grundlag af eksportprisen, Unionens grænse, som anses for at ligge på et niveau, der kan sammenlignes med EU-erhvervsgrenens pris ab fabrik. Ved salg gennem forretningsmæssigt forbundne importører beregnes eksportprisen, på samme måde som dumpingmargenen, på grundlag af prisen ved videresalg til den første uafhængige kunde. Ellers ville der komme to forskellige resultater ud af vurderingen af samme skadesmargen ved hjælp af de to instrumenter. Kommissionen mente derfor, at den anvendte metodologi giver et præcist grundlag for at sammenligne priser og således fastsætte skadestærsklen. Kravet afvises derfor, og metodologien til bestemmelse af niveauet for skadestærsklen bekræftes.

         7.2.   Endelige foranstaltninger

               (383)

               I betragtning af resultaterne ovenfor bør der indføres en endelig udligningstold på et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af den subsidierede import, uden at overskride den konstaterede subsidiemargen.

               (384)

               Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede EU-erhvervsgrenen om indførelse af foranstaltninger i form af en specifik told snarere end en værditold. Der mindes om, at der blev indført en antidumpingtold i form af en værditold i den indledende fase. Værditold er faktisk den sædvanligvis foretrukne form for foranstaltninger, da den gør foranstaltningerne mere effektive i tilfælde af ændringer i eksportprisen. EU-erhvervsgrenen anmodede om indførelse af foranstaltninger i form af en specifik told af tre primære årsager:

                           —

                           De indiske eksportpriser på duktile jernrør har fulgt en nedadgående kurve, der er blevet forværret efter indførelsen af den midlertidige antidumpingtold.

                           —

                           De indiske eksporterende producenter har allerede påbegyndt overvæltningspraksisser siden indførelsen af de midlertidige antidumpingforanstaltninger, og ordninger mellem forretningsmæssigt forbundne virksomheder er meget sandsynlige i dette tilfælde.

                           —

                           Priserne på duktile jernrør kan svinge i takt med svingninger i priserne på råmaterialer.

               (385)

               For så vidt angår erhvervsgrenens første og anden begrundelse, som i nogen grad hænger sammen, har ethvert fald i de indiske eksportpriser efter undersøgelsesperioden ikke nødvendigvis ført til øget subsidiering. Spørgsmålet om, i hvilken grad en værditold ikke ville være effektiv med henblik på at udligne niveauet af subsidiering efter undersøgelsesperioden, bør, hvis det er relevant, være genstand for en anmodning om en fornyet undersøgelse fra EU-erhvervsgrenens side, jf. grundforordningens artikel 19. Med hensyn til det tredje punkt anerkendte erhvervsgrenen selv, at priserne på den vigtigste råvare til fremstilling af duktile støbejernsrør, jernmalm, er faldet siden 2014. Faldet i priserne på jernmalm har ganske rigtigt sandsynligvis været en medvirkende årsag til faldet i priserne på duktile støbejernsrør siden slutningen af undersøgelsesperioden. Imidlertid fører et sådant fald i priserne ikke nødvendigvis til øget subsidiering. At priserne på duktile støbejernsrør kan svinge i takt med svingninger i priserne på råmaterialer, er ikke en grund til at indføre en fast told i stedet for en værditold.

               (386)

               Af alle ovenstående årsager vurderes det, at en fast told, der ville være urimeligt byrdefuld for importører i situationer, hvor eksportpriserne falder i takt med priserne på råmaterialer, ikke er ønskelig. Desuden egner en fast told sig mere til ensartede varer, og ikke til varer som denne, der findes som forskellige produkttyper.

         7.3.   Tilbud om tilsagn

               (387)

               Under høringen med høringskonsulenten (se betragtning 5) og efterfølgende skriftligt afgav ECL et tilsagn med henblik på at nyde godt af den lavere FPS-sats på 2 %, men automatisk acceptere en højere told uden fornyet undersøgelse, hvis satsen på 5 % blev genindført. I henhold til grundforordningens artikel 13 består et tilbud om tilsagn i enten en erklæring fra oprindelseslandet om, at det indvilliger i at ophæve eller begrænse subsidierne eller træffe andre foranstaltninger vedrørende virkningerne heraf, eller en erklæring fra eksportøren om, at han indvilliger i at ændre sine priser. Eksportørens afgav ikke noget pristilsagn. Under alle omstændigheder er et tilsagn en lignende form for foranstaltning, der fastsættes på grundlag af resultaterne af undersøgelsen. Kommissionen afviste derfor tilbuddet om tilsagn.

               (388)

               Desuden kan importørerne også anmode om refusion af det nøjagtige beløb, der er tildelt via denne ordning.

               (389)

               Udligningstoldsatserne blev således fastlagt ved at sammenligne skadesmargenerne og subsidiemargenerne. Udligningstoldsatserne bør derfor være som følger:

                           Virksomhed

                           Subsidiemargener

                           Skadestærskler

                           Udligningstoldsats

                           ECL Group

                           9,0 %

                           54,6 %

                           9,0 %

                           Jindal Saw

                           8,7 %

                           48,8 %

                           8,7 %

                           Alle andre virksomheder

                           9,0 %

                           54,6 %

                           9,0 %

               (390)

               De udligningstoldsatser for individuelle virksomheder, der er anført i denne forordning, er fastsat på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der i forbindelse med undersøgelsen blev konstateret for disse virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i Indien, der er fremstillet af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af en anden virksomhed, hvis navn ikke er specifikt opført i den dispositive del af nærværende forordning, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt opførte virksomheder, kan ikke nyde godt af disse satser, men er omfattet af den toldsats, der anvendes for så vist angår »alle andre virksomheder«.

               (391)

               Enhver anmodning om anvendelse af udligningstoldsatser for individuelle virksomheder (dvs. efter ændring af enhedens navn eller efter etablering af nye produktions- eller salgsenheder) bør rettes til Kommissionen (80) med alle relevante oplysninger, navnlig om enhver ændring i virksomhedens aktiviteter i forbindelse med produktion, salg på hjemmemarkedet eller eksportsalg i forbindelse med — for eksempel — den pågældende navneændring eller den pågældende ændring af produktions- eller salgsenhederne. Hvis det er relevant, vil nærværende forordning blive ændret gennem opdatering af listen over virksomheder, der nyder fordel af individuelle toldsatser.

               (392)

               Med henblik på at minimere risikoen for omgåelse, anses der i dette tilfælde at være behov for særlige foranstaltninger for at sikre en korrekt anvendelse af udligningsforanstaltningerne. Disse særlige foranstaltninger omfatter følgende: fremlæggelse for medlemsstaternes toldmyndigheder af en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i nærværende forordnings artikel 1, stk. 3. Importerede varer, der ikke er ledsaget af en sådan faktura, er omfattet af den told, der anvendes for så vidt angår alle andre virksomheder.

               (393)

               Med henblik på at sikre ordentlig håndhævelse af antisubsidietolden bør resttoldsatsen ikke kun finde anvendelse for de ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter, men også for producenter, der ikke eksporterede til Unionen i UP.

               (394)

               Det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1225/2009, har ikke afgivet udtalelse —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   1.   Der indføres hermed en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), undtagen duktile støbejernsrør uden indvendig eller udvendig coating (»rå rør«), i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7303 00 10 og ex 7303 00 90 (Taric-kode 7303001010, 7303009010), med oprindelse i Indien.
   2.   Den endelige udligningstold, der finder anvendelse på nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den vare, der er beskrevet i stk. 1, og som er fremstillet af de virksomheder, der er anført nedenfor, er som følger:

               Virksomhed

               Endelig udligningstold (%)

               Taric-tillægskode

               Electrosteel Castings Ltd

               9,0

               C055

               Jindal Saw Limited

               8,7

               C054

               Alle andre virksomheder

               9,0

               C999

         3.   Anvendelsen af de individuelle udligningstoldsatser, der er fastsat for de i stk. 2 nævnte virksomheder, er betinget af, at der forelægges en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder; handelsfakturaen skal indeholde en erklæring, der er dateret og underskrevet af en af de ansatte i den enhed, der har udstedt handelsfakturaen, med angivelse af den pågældendes navn og funktion og med følgende ordlyd: »Undertegnede bekræfter, at de (mængde) rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), der er solgt til eksport til Den Europæiske Union, og som er omfattet af denne faktura, er fremstillet af (virksomhedens navn og adresse) (Taric-tillægskode) i Indien. Jeg erklærer, at oplysningerne i denne faktura er fuldstændige og korrekte.« Hvis der ikke forelægges en sådan faktura, anvendes toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
   4.   Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 2016.

            På Kommissionens vegne

         Jean-Claude JUNCKER

            Formand

      (1)  EUT L 188 af 18.7.2009, s. 93.

      (2)  EUT C 83 af 11.3.2015, s. 4.

      (3)  EUT C 461 af 20.12.2014, s. 35.

      (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51).

      (5)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1559 af 18. september 2015 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (EUT L 244 af 19.9.2015, s. 25).

      (6)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/388 af 17. marts 2016 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (se side 53 i denne EUT).

      (7)  Rådets forordning (EF) nr. 1784/2000 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med oprindelse i Brasilien, Den Tjekkiske Republik, Japan, Folkerepublikken Kina, Republikken Korea og Thailand (EFT L 208 af 18.8.2000, s. 10).

      (8)  Den indiske regerings besvarelse af antidumpingspørgeskemaet af 15. maj 2015, s. 24.

      (9)  EFT C 394 af 17.12.1998, s. 6.

      (10)  Retten, sag T-462/04, Sml. 2008 II, s. 3685, præmis 67.

      (11)  Retten, sag T-462/04, Sml. 2008 II, s. 3685, præmis 68-74.

      (12)  I afsnit 3.13 af den nye politik hedder det: »[…] Regeringen forbeholder sig ret til at indføre begrænsninger af/ændre satsen/loftet for toldkreditten i henhold til dette kapitel […]«.

      (13)  Public Notice No 42(RE2012)/2009-14 of the Directorate-General for Foreign Trade of India.

      (14)  Jf. Kommissionens forordning (EU) nr. 115/2012 af 9. februar 2012 om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål med oprindelse i Indien (EUT L 38 af 11.2.2012, s. 6), betragtning 64.

      (15)  Panel Report, DS 194, Annex B-3, para 4.

      (16)  Panel report of 29 June 2001, DS194 United States — Measures treating export restraints as subsidies, paragraph 8.29.

      (17)  Panel report, DS 194, paragraph 8.44.

      (18)  Appelorganets rapport af 21. februar 2005, DS296 United States — Countervailing duty investigation on Dynamic Random Access Memory (DRAMS) from Korea, afsnit 110-111.

      (19)  Appelorganets rapport, DS 296, par.116.

      (20)  Appelorganets rapport, DS 296, para. 116.

      (21)  Appelorganets rapport, DS 296, para. 115.

      (22)  Appelorganets rapport, DS 296, para. 114, der er enig med appelorganets rapport, DS 194, para. 8.31, i den henseende.

      (23)  Appelorganets rapport, DS 296, para. 115.

      (24)  Panel report, DS 194, paragraph 8.25.

      (25)  »Ekspertgruppens« rapport om præferencemæssig tilladelse til minedrift (jernmalm, manganmalm og krommalm), indgivet til Stålministeriet den 26. august 2005, s. 36. Denne rapport findes på stålministeriets websted, og den blev sidst tilgået den 23. november 2015: http://steel.gov.in/GRANT%20OF%20MINING%20LEASES.pdf

      (26)  Panel Report of 14 July 2014, DS436 United States — Countervailing Measures on Certain Hot-Rolled Carbon Steel Flat Products from India, paragraph 7.211.

      (27)  Panel Report, DS436, paragraph 7.211.

      (28)  På side 1 i Dang-rapporten indikeres det, at formanden for ekspertgruppen var Shri R.K. Dang, tidligere sekretær i Ministeriet for minedrift, og at medlemmerne også omfattede repræsentanter for departementer/ministerier, statslige myndigheder, repræsentanter for industrien og industrisammenslutninger og eksperter i miljø og minedrift.

      (29)  På grundlag af den gennemsnitlige pris på jernmalm på hjemmemarkedet i denne periode svarer dette til en procentdel på mellem 12 % og 15 %.

      (30)  Toldmeddelelse nr. 27/2011 af 1. marts 2011. Denne meddelelse findes på Finansministeriets websted, og den blev sidst tilgået den 23. november 2015, http://indiabudget.nic.in/ub2011-12/cen/cus2711.pdf

      (31)  Anden ordning for eksportafgift, offentliggjort af Central Board of Excise and Customs. Sidst tilgået den 23. november 2015, http://www.cbec.gov.in/resources//htdocs-cbec/customs/cs-tariff2015-16/sch2-exptariff.pdf

      (32)  Toldmeddelelse nr. 30/2015 af 30. april 2015, offentliggjort af Central Board of Excise and Customs. Sidst tilgået den 23. november 2015, http://www.cbec.gov.in/resources//htdocs-cbec/ub1516/do-ltr-jstru1-post-budget.pdf

      (33)  OECD Trade Policy Studies, The Economic Impact of Export Restrictions on Raw Materials, offentliggjort den 16. november 2010. Sidst tilgået den 23. november 2015, http://www.oecd.org/publications/the-economic-impact-of-export-restrictions-on-raw-materials-9789264096448-en.htm

      (34)  Office of the Comptroller and Auditor General (CAG) of India, audit report on dual freight policy for transportation of iron ore traffic in Indian Railways, 8. maj 2015. Oplysningerne findes på CAG's websted og blev sidst tilgået den 23. november 2015 på http://www.saiindia.gov.in/english/home/public/In%20_Media/14of2015.pdf

      (35)  Den indiske regering, Finansministeret, Departementet for økonomi, arbejdspapir nr. 3/2014-DEA, »India's Merchandise Exports: some important issues and policy suggestions«, side 40. Dette dokument findes på Finansministeriets websted. Det blev sidst tilgået den 23. november 2015, http://finmin.nic.in/workingpaper/Working%20Paper%20on%20Trade%2028082014.pdf

      (36)  Artikel, »India hikes rail freight rates on iron ore exports«, i The Wall Street Journal den 16. marts 2010, sidst tilgået den 23. november 2015, http://www.wsj.com/articles/SB10001424052748703734504575125151243861216

      (37)  Den seneste ændring af fragtsatserne for så vidt angår jernmalm var addendum nr. 16 til satscirkulære nr. 36 af 2009, dateret 1. september 2015, vedtaget af Jernbaneministeriet, den indiske regering. Se: http://www.indianrailways.gov.in/railwayboard/uploads/directorate/traffic_comm/Freight_Rate_2k15/RC_36_09_Addendum-16.pdf, sidst tilgået den 26. januar 2016.

      (38)  Ministry of Steel, report of the working group on steel industry for the twelfth five year plan (2012 — 2017), november 2011. Rapporten findes på webstedet for den indiske regerings planlægningskommission, og den blev sidst tilgået den 23. november 2015: http://planningcommission.gov.in/aboutus/committee/wrkgrp12/wg_steel2212.pdf

      (39)  Den 12. femårsplan (2012-2017), økonomiske sektorer, bind II, kapitel 13, side 67, afsnit 13.72. Planen, der er dateret den 10. maj 2013, findes på webstedet for den indiske regerings planlægningskommission, og den blev sidst tilgået den 23. november 2015: http://planningcommission.gov.in/plans/planrel/12thplan/pdf/12fyp_vol2.pdf

      (40)  Se fodnote 38, side 185.

      (41)  http://niti.gov.in/content/index.php, tilgået den 27. januar 2016.

      (42)  Dette bekræftes af kommissionens nedlagte websted: http://niti.gov.in/content/index.php, tilgået den 27. januar 2016.

      (43)  Se fodnote 38, side 57.

      (44)  Se betragtning 138.

      (45)  Se henvisninger i fodnote 39.

      (46)  Ministry of Steel, Standing Committee on coal and steel (2012-2013), review of export of iron ore policy, 38. rapport. Rapporten findes på den indiske miljøportals websted, og den blev sidst tilgået den 23. november 2015. http://admin.indiaenvironmentportal.org.in/files/file/Review%20of%20Export%20of%20Iron%20Ore%20Policy.pdf

      (47)  Kilde: Indian Bureau of Mines, http://ibm.nic.in/index.php?c=pages&m=index&id=87&mid=17951 og spørgeskemabesvarelser fra den indiske regering. Dataene indberettes pr. regnskabsår. Et regnskabsår løber fra den første april i år x til den 31. marts i år x + 1.

      (48)  Kilde: Indian Bureau of Mines, http://ibm.nic.in/index.php?c=pages&m=index&id=87&mid=17951 og spørgeskemabesvarelser fra den indiske regering. Dataene rapporteres pr. regnskabsår. Et regnskabsår løber fra den første april i år x til den 31. marts i år x + 1.

      (49)  Indian Bureau of Mine's månedlige gennemsnitlige salgspriser på mineraler, link til websted stillet til rådighed af den indiske regering, sidst tilgået den 23. november 2015 http://ibm.nic.in/index.php?c=pages&m=index&id=87&mid=17951

      (50)  Benchmarket er baseret på indholdet af jern (Fe).

      (51)  Den Internationale Valutafond, råvarepriser, sidst tilgået den 23. november 2015, http://www.imf.org/external/np/res/commod/External_Data.xls

      (52)  http://www.industry.gov.au/Office-of-the-Chief-Economist/Publications/Pages/default.aspx sidst tilgået den 1. februar 2016.

      (53)  Australian Government Department of Industry, Innovation and Science, China Resources Quarterly Southern spring ~ Northern autumn 2015, http://www.industry.gov.au/Office-of-the-Chief-Economist/Publications/Pages/Westpac-Industry-Science-China-Resources-Quarterly.aspx#; sidst tilgået den 1. februar 2016.

      (54)  Ifølge oplysningerne fra ECL omfatter stevedore-omkostninger for småpartikler af jernmalm til eksport blandt andet betaling af leje for opbevaring i havnen, betaling for anvendelse af særligt udstyr i havnen og supplerende betaling for at få jernmalmen ombord på skibet.

      (55)  Se http://www.mining-tax.com.au, sidst tilgået den 29. januar 2016.

      (56)  Indian Bureau of Mine's månedlige gennemsnitlige salgspriser på mineraler, link til websted stillet til rådighed af den indiske regering, http://ibm.nic.in/index.php?c=pages&m=index&id=87&mid=17951, sidst tilgået den 23. november 2015.

      (57)  Den Internationale Valutafond, råvarepriser, sidst tilgået den 23. november 2015, http://www.imf.org/external/np/res/commod/External_Data.xls

      (58)  Australian Government Department of Industry, Innovation and Science, China Resources Quarterly Southern spring ~ Northern autumn 2015, http://www.industry.gov.au/Office-of-the-Chief-Economist/Publications/Pages/Westpac-Industry-Science-China-Resources-Quarterly.aspx#; sidst tilgået den 1. februar 2016.

      (59)  http://www.industry.gov.au/Office-of-the-Chief-Economist/Publications/Pages/default.aspx sidst tilgået den 1. februar 2016.

      (60)  Baseret på oplysninger på http://www.industry.gov.au/Office-of-the-Chief-Economist/Publications/Pages/Resources-and-energy-quarterly.aspx#, sidst tilgået den 1. februar 2016, justeret for i) vandindhold, vejet gennemsnit på – 6,75 %, og ii) stevedore-omkostninger (360 INR).

      (61)  Panel, DS 194, paragraph 8.59.

      (62)  Panel, DS 194, paragraph 8.59 dismissing Canada's argument made in 8.56 to that effect.

      (63)  Undersøgelsespanelets rapport i henhold til artikel XVI:5, L/1160, vedtaget den 24. maj 1960 (BISD 9S/188), para. 12.

      (64)  Se for eksempel Rådets forordning (EF) nr. 661/2008 af 8. juli 2008 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, og en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (EUT L 185 af 12.7.2008, s. 1).

      (65)  Appelorganets rapport, DS 436, para. 4.317.

      (66)  Den australske regering, Departement for industri og videnskab, China Resources Quarterly, Southern winter — Northern Summer 2015, side 20. Sidst tilgået den 23. november 2015, http://www.cbec.gov.in/resources//htdocs-cbec/customs/cs-tariff2015-16/sch2-exptariff.pdf

      (67)  Se i denne henseende Rådets forordning (EF) nr. 320/2008 af 7. april 2008 om ophævelse af udligningstolden på importen af visse elektroniske mikrokredsløb, såkaldte DRAMs (Dynamic Random Access Memories), med oprindelse i Republikken Korea og om afslutning af proceduren (EUT L 96 af 9.4.2008, s. 1), betragtning 88.

      (68)  Appelorganets rapport, DS 436, para 4.398.

      (69)  Appelorganets rapport, DS 436, para 4.393.

      (70)  Panelrapport, 436R, paras. 7.131 and 7.132.

      (71)  Panelrapport, United States — Final Countervailing Duty Determination with Respect to Certain Softwood Lumber from Canada, WT/DS257/R og Corr.1, vedtaget den 17. februar 2004, som ændret ved appelorganets rapport, WT/DS257/AB/R, para. 7.116.

      (72)  Se European Communities And Certain Member States — Measures Affecting Trade in Large Civil Aircraft, WT/DS316/R, af 30. juni 2010, para 7.919.

      (73)  Den seneste retsakt er Anden ordning for eksportafgift, offentliggjort af Central Board of Excise and Customs. Se fodnote 31.

      (74)  Den seneste ændring af fragtsatserne for så vidt angår jernmalm var addendum nr. 16 til satscirkulære nr. 36 af 2009, dateret 1. september 2015, vedtaget af Jernbaneministeriet, den indiske regering. Se: http://www.indianrailways.gov.in/railwayboard/uploads/directorate/traffic_comm/Freight_Rate_2k15/RC_36_09_Addendum-16.pdf, last accessed on 26 January 2016.

      (75)  http://ec.europa.eu/eurostat/data/database# → Population and Labour Conditions → Labour Costs → Labour Cost index, nominal value — annual data (NACE Rev. 2) (lc_lci_r2_a), datasæt for industri (undtagen bygge- og anlægsvirksomhed).

      (76)  Sag T-310/12 af 20. maj 2015, Nanjing Metalink International Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union, præmis 134 og 135.

      (77)  Kommissionens forordning (EU) nr. 1043/2011 af 19. oktober 2011 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af oxalsyre med oprindelse i Indien og Folkerepublikken Kina (EUT L 275 af 20.10.2011, s. 1), betragtning 103.

      (78)  Sag M.565, Solvay/Winerberger, præmis 19, omhandlet i andre sager, M.2294 EtexGroup/Glynwed PipeSystems, præmis 8.

      (79)  Kommissionens retningslinjer for vertikale begrænsninger (EUT C 130 af 19.5.2010, s. 1).

      (80)  Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Handel, Direktorat H, CHAR, 4/35, Rue de la Loi/Wetstraat 175, 1049 Bruxelles/Brussel, Belgien.