title: Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/757 af 13. maj 2019 om gennemførelse af artikel 17, stk. 3, i forordning (EU) nr. 224/2014 om restriktive foranstaltninger i lyset af situationen i Den Centralafrikanske Republik

text:
                  14.5.2019

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 125/1

         RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2019/757
         af 13. maj 2019
         om gennemførelse af artikel 17, stk. 3, i forordning (EU) nr. 224/2014 om restriktive foranstaltninger i lyset af situationen i Den Centralafrikanske Republik
         RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
         under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 224/2014 af 10. marts 2014 om restriktive foranstaltninger i lyset af situationen i Den Centralafrikanske Republik (1), særlig artikel 17, stk. 3,
         under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     Den 10. marts 2014 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 224/2014.

                     (2)

                     Den 18. april 2019 ajourførte den komité under De Forenede Nationers Sikkerhedsråd, der er nedsat ved De Forenede Nationers Sikkerhedsråds resolution 2127 (2013), oplysningerne vedrørende en person, der er omfattet af restriktive foranstaltninger.

                     (3)

                     Bilag I til forordning (EU) nr. 224/2014 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

               VEDTAGET DENNE FORORDNING:

            Artikel 1
            Bilag I til forordning (EU) nr. 224/2014 ændres som anført i bilaget til nærværende forordning.

            Artikel 2
            Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

            Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
            Udfærdiget i Bruxelles, den 13. maj 2019.

                  På Rådets vegne

               F. MOGHERINI

                  Formand

            (1)  EUT L 70 af 11.3.2014, s. 1.

            BILAG
            I forordning (EU) nr. 224/2014, bilag I, del A (personer), erstattes oplysningerne om den nedenfor anførte person af følgende oplysninger:

               »12.   Abdoulaye HISSENE (alias: a) Abdoulaye Issène, b) Abdoulaye Hissein, c) Hissene Abdoulaye, d) Abdoulaye Issène Ramadane, e) Abdoulaye Issene Ramadan, f) Issene Abdoulaye)

                  Fødselsdato: a) 1967, b) 1. januar 1967.

                  Fødested: a) Ndele, Bamingui-Bangoran, Den Centralafrikanske Republik, b) Haraze Mangueigne, Tchad.

                  Nationalitet: a) Den Centralafrikanske Republik, b) Tchad

                  Pas nr.: diplomatpas fra CAR nr. D00000897, udstedt den 5. april 2013 (gyldigt indtil den 4. april 2018)

                  Nationalt identitetsnummer: tchadisk nationalt identitetsnummer 103-00653129-22, udstedt den 21. april 2009 (udløber den 21. april 2019)

                  Adresse: a) KM5, Bangui, Den Centralafrikanske Republik, b) Nana-Grebizi, Den Centralafrikanske Republik, c) Ndjari, Ndjamena, Tchad

                  Dato for FN's opførelse på listen:17. maj 2017

                  Andre oplysninger: Hissène var tidligere minister for ungdom og sport i Den Centralafrikanske Republiks tidligere præsident Michel Djotodias regering. Inden da var han leder af Konventionen af Patrioter for Retfærdighed og Fred (Convention of Patriots for Justice and Peace), et politisk parti. Han har også etableret sig som leder af væbnede militser i Bangui, navnlig PK5-kvarteret (3. distrikt). Faderens navn er Abdoulaye. Moderens navn er Absita Moussa. Foto findes i INTERPOL-UN Security Council Special Notice. Internetlink til INTERPOL-UN Security Council Special Notice: https://www.interpol.int/en/notice/search/un/6098910

                  Oplysninger fra det beskrivende resumé af grundene til opførelse på listen fra sanktionskomitéen:

               Abdoulaye Hissène blev opført den 17. maj 2017 i henhold til punkt 16 og punkt 17, litra g), i resolution 2339 (2017) som en person, der »deltager i eller yder støtte til handlinger, der underminerer freden, stabiliteten eller sikkerheden i CAR, herunder handlinger, der truer eller hindrer den politiske overgangsproces eller stabiliserings- og forsoningsprocessen, eller som giver næring til vold« og »er involveret i at planlægge, lede eller støtte angreb, eller som udfører angreb mod FN-missioner eller international sikkerhedstilstedeværelse, herunder MINUSCA, EU-missionerne og de franske operationer, der støtter dem«.

                     Yderligere oplysninger:

               Abdoulaye Hissène og andre medlemmer af eks-Séléka samarbejdede med anti-balaka splittelseskandidater, der var allieret med Den Centralafrikanske Republiks (CAR's) tidligere præsident François Bozizé, bl.a. Maxime Mokom, med henblik på at anspore til voldelige protester og sammenstød i september 2015 som led i et mislykket kupforsøg med det formål at vælte regeringen, mens den daværende fungerende præsident Catherine Samba-Panza deltog i FN's Generalforsamling i 2015. Mokom, Hissène og andre blev af den centralafrikanske regering tiltalt for forskellige strafbare handlinger, herunder drab, brandstiftelse, tortur og plyndring i forbindelse med det mislykkede kup.
               Siden 2015 var Hissène blevet en af de vigtigste ledere af væbnede militser i PK5-kvarteret i Bangui, der bestod af mere end 100 mænd. I denne egenskab forhindrede han bevægelsesfrihed og statsmagtens tilbagevenden i området, bl.a. gennem ulovlig beskatning af transport og kommercielle aktiviteter. I andet halvår af 2015 fungerede Hissène som repræsentant for eks-Sélékas »Nairobister« i Bangui og søgte tilnærmelse til antibalakakrigere under Mokom. Bevæbnede mænd under Haroun Gayes og Hissènes kontrol deltog i de voldelige begivenheder, der fandt sted mellem den 26. september og den 3. oktober 2015 i Bangui.
               Medlemmer af Hissènes gruppe er mistænkt for at have deltaget i et angreb den 13. december 2015 — dagen for folkeafstemningen om forfatningen — på Mohamed Moussa Dhaffanes køretøj, en af lederne af eks-Séléka. Hissène anklages for at anstifte til vold i Banguis KM5-distrikt, hvor fem blev dræbt og 20 såret, og hvor beboerne blev forhindret i at stemme ved folkeafstemningen om forfatningen. Hissène bragte valget i fare ved at forårsage en cyklus af gengældelsesangreb mellem forskellige grupper.
               Den 15. marts 2016 blev Hissène tilbageholdt af politiet i Bangui M'Poko-lufthavnen og overført til det nationale gendarmeris eftersøgnings- og efterforskningsafdeling. Hans milits befriede ham efterfølgende med magtanvendelse og stjal et våben, der tidligere var blevet overdraget af MINUSCA som led i en anmodning om fritagelse, som komitéen havde godkendt.
               Den 19. juni 2016, efter at de interne sikkerhedsstyrker havde anholdt muslimske handlende i PK 12, bortførte Gayes og Hissènes militser fem nationale politibetjente i Bangui. Den 20. juni forsøgte MINUSCA at befri politibetjentene. Bevæbnede mænd under Hissènes og Gayes kontrol udvekslede ild med den fredsbevarende styrke, der forsøgte at befri gidslerne. Som følge heraf blev mindst seks personer dræbt, og et medlem af den fredsbevarende styrke blev såret.
               Den 12. august 2016 overtog Hissène ledelsen af en konvoj på 6 køretøjer med svært bevæbnede personer. Konvojen, der flygtede fra Bangui, blev standset af MINUSCA syd for Sibut. På vej mod nord udvekslede konvojen ild med interne sikkerhedsstyrker ved flere checkpoints. Konvojen blev til sidst standset af MINUSCA 40 km syd for Sibut. Efter flere skudkampe pågreb MINUSCA 11 af mændene, men Hissène og flere andre slap væk. Nogle af de arresterede personer tilkendegav over for MINUSCA, at Hissène var leder af konvojen, hvis mål det var at nå Bria og deltage i forsamlingen af eks-Sélékagrupper, der var organiseret af Nourredine Adam.
               I august og september 2016 rejste ekspertpanelet to gange til Sibut med henblik på at inspicere de ejendele, der tilhørte Hissènes, Gayes og Hamit Tidjanis konvoj, som blev beslaglagt af MINUSCA den 13. august. Panelet inspicerede også den ammunition, der blev beslaglagt i Hissènes hus den 16. august. Der blev taget dødbringende og ikkedødbringende militært udstyr i de seks køretøjer og fra de seks pågrebne personer. Den 16. august 2016 stormede det centrale gendarmeri Hissènes hjem i Bangui. Der blev fundet over 700 våben.
               Den 4. september 2016 åbnede en gruppe af eks-Sélékaelementer, der kom fra Kaga-Bandoro på seks motorcykler for at samle Hissène og personer med tilknytning til ham op, ild mod MINUSCA nær Dékoa. I forbindelse med denne hændelse blev en eks-Sélékakriger dræbt, og to medlemmer af den fredsbevarende styrke og en civil blev såret.«


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/760 af 13. maj 2019 om tilladelse til markedsføring af gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica som en ny fødevare i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2283 og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/2470 (EØS-relevant tekst.)

text:
                  14.5.2019

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 125/13

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2019/760
         af 13. maj 2019
         om tilladelse til markedsføring af gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica som en ny fødevare i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2283 og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/2470
         (EØS-relevant tekst)
         EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
         under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2283 af 25. november 2015 om nye fødevarer, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 258/97 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1852/2001 (1), særlig artikel 12, og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     I forordning (EU) 2015/2283 fastsættes det, at kun nye fødevarer, der er godkendt og opført på EU-listen, må markedsføres i Unionen.

                     (2)

                     Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/2470 (2) om EU-listen over nye fødevarer blev vedtaget i henhold til artikel 8 i forordning (EU) 2015/2283.

                     (3)

                     I henhold til artikel 12 i forordning (EU) 2015/2283 skal Kommissionen forelægge et udkast til gennemførelsesretsakt om tilladelse til markedsføring i Unionen af en ny fødevare og om ajourføring af EU-listen.

                     (4)

                     Den 10. april 2017 indgav virksomheden Skotan S.A. (i det følgende benævnt »ansøgeren«) en ansøgning i henhold til artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 (3) til den kompetente myndighed i Polen om at markedsføre gærbiomasse fra Yarrowia lipolystica i Unionen som en ny fødevare som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra d), i nævnte forordning. I ansøgningen blev der anmodet om tilladelse til at anvende gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica i kosttilskud. Ansøgerens foreslåede maksimale anvendelsesniveauer er 3 g om dagen for børn fra 3-9 år og derefter 6 g om dagen.

                     (5)

                     Den 15. november 2017 afgav Polens kompetente myndighed sin første vurderingsrapport. Den kom i denne rapport frem til den konklusion, at gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica opfylder kriterierne for nye fødevarer i artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 258/97.

                     (6)

                     I henhold til artikel 35, stk. 1, i forordning (EU) 2015/2283 skal en ansøgning om markedsføring af en ny fødevare i Unionen, der er indgivet til en medlemsstat i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EF) nr. 258/97, og som der ikke er truffet endelig beslutning om inden den 1. januar 2018, behandles som en ansøgning i henhold til forordning (EU) 2015/2283.

                     (7)

                     Ansøgningen om tilladelse til markedsføring af gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica som en ny fødevare i Unionen blev indgivet til en medlemsstat i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 258/97 og opfylder samtidig kravene i forordning (EU) 2015/2283.

                     (8)

                     I overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, i forordning (EU) 2015/2283 rådførte Kommissionen sig den 22. juni 2018 med Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«) og anmodede den om at afgive en videnskabelig udtalelse ved at foretage en vurdering af gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica som en ny fødevare.

                     (9)

                     Den 17. januar 2019 vedtog autoriteten udtalelsen »Scientific Opinion on the safety of Yarrowia lipolytica yeast biomass as a novel food pursuant to Regulation (EU) 2015/2283« (4). Denne udtalelse opfylder kravene i artikel 11 i forordning (EU) 2015/2283.

                     (10)

                     Autoritetens udtalelse giver et tilstrækkeligt grundlag til at fastslå, at gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica ved anvendelse i kosttilskud ved den foreslåede anvendelse og de foreslåede anvendelsesniveauer er i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) 2015/2283.

                     (11)

                     Der er ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46/EF (5) fastsat krav til kosttilskud. Anvendelse af gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica bør tillades, uden at kravene i nævnte direktiv tilsidesættes.

                     (12)

                     Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —

               VEDTAGET DENNE FORORDNING:

            Artikel 1

               1.   Gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica, som specificeret i bilaget til nærværende forordning, opføres i EU-listen over godkendte nye fødevarer i gennemførelsesforordning (EU) 2017/2470.

               2.   De i stk. 1 omhandlede oplysninger i EU-listen skal omfatte de i bilaget til nærværende forordning fastsatte anvendelsesbetingelser og mærkningskrav.

               3.   Den i denne artikel omhandlede godkendelse meddeles, uden at bestemmelserne i direktiv 2002/46/EF derved tilsidesættes.

            Artikel 2
            Bilaget til gennemførelsesforordning (EU) 2017/2470 ændres som anført i bilaget til nærværende forordning.

            Artikel 3
            Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

            Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
            Udfærdiget i Bruxelles, den 13. maj 2019.

                  På Kommissionens vegne

               Jean-Claude JUNCKER

                  Formand

            (1)  EUT L 327 af 11.12.2015, s. 1.

            (2)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/2470 af 20. december 2017 om EU-listen over nye fødevarer i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2283 om nye fødevarer (EUT L 351 af 30.12.2017, s. 72).

            (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser (EFT L 43 af 14.2.1997, s. 1).

            (4)  EFSA Journal 2019;17(2):5594.

            (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46/EF af 10. juni 2002 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud (EFT L 183 af 12.7.2002, s. 51).

            BILAG
            I bilaget til gennemførelsesforordning (EU) 2017/2470 foretages følgende ændringer:

                        1)

                        Følgende indsættes i tabel 1 (Godkendte nye fødevarer) i den alfabetiske rækkefølge:

                                    »Godkendt ny fødevare

                                    Anvendelsesbetingelser for den nye fødevare

                                    Supplerende specifikke mærkningskrav

                                    Andre krav

                                    Gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica

                                    Specificeret fødevarekategori

                                    Maksimumsindhold

                                    Den nye fødevare betegnes »varmedræbt gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica« på mærkningen af de fødevarer, der indeholder den.«

                                    Kosttilskud som defineret i direktiv 2002/46/EF, undtagen kosttilskud til spædbørn og småbørn

                                    6 g om dagen for børn fra 10 år, unge og den almindelige voksne befolkning
                                    3 g om dagen for børn på 3-9 år

                        2)

                        Følgende indsættes i tabel 2 (Specifikationer) i den alfabetiske rækkefølge:

                                    »Godkendt ny fødevare

                                    Specifikationer

                                    Gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica

                                       Beskrivelse/definition:

                                    Den nye fødevare er den tørrede og varmedræbte gærbiomasse fra Yarrowia lipolytica.

                                       Karakteristik/sammensætning:

                                    Proteinindhold: 45-55 g/100 g
                                    Kostfibre: 24-30 g/100 g
                                    Sukker: < 1,0 g/100 g
                                    Fedt: 7-10 g/100 g
                                    Aske i alt: ≤ 12 %
                                    Vandindhold: ≤ 5 %
                                    Tørstofindhold: ≥ 95 %

                                       Mikrobiologiske kriterier:

                                    Kimtal for aerobe organismer i alt: ≤ 5 × 103 CFU/g
                                    Antal gær- og skimmelsvampe i alt: ≤ 102 CFU/g
                                    Levedygtige Yarrowia lipolytica-celler (1): < 10 CFU/g (dvs. detektionsgrænse)
                                    Colibakterier: ≤ 10 CFU/g

                                       Salmonella spp.: Ingen i 25 g

               (1)  Testes umiddelbart efter varmebehandlingstrinnet. Der skal træffes foranstaltninger til at forhindre krydskontaminering med levedygtige Yarrowia lipolytica-celler under emballering og/eller opbevaring af den nye fødevare.«


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/764 af 14. maj 2019 om godkendelse af et præparat af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788 som fodertilsætningsstof til alle dyrearter (EØS-relevant tekst.)

text:
                  15.5.2019

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 126/1

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2019/764
         af 14. maj 2019
         om godkendelse af et præparat af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788 som fodertilsætningsstof til alle dyrearter
         (EØS-relevant tekst)
         EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
         under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     Forordning (EF) nr. 1831/2003 indeholder bestemmelser om godkendelse af fodertilsætningsstoffer og om grundlaget og procedurerne for meddelelse af sådan godkendelse.

                     (2)

                     Der er i overensstemmelse med artikel 7 i forordning (EF) nr. 1831/2003 indgivet en ansøgning om godkendelse af et præparat af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788. Ansøgningen var vedlagt de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1831/2003.

                     (3)

                     Ansøgningen vedrører godkendelse i kategorien »teknologiske tilsætningsstoffer« af et præparat af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788 som tilsætningsstof til foder til alle dyrearter.

                     (4)

                     Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«) konkluderede i sin udtalelse af 2. oktober 2018 (2), at præparatet af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788 under de foreslåede anvendelsesbetingelser ikke har skadelige virkninger på dyrs sundhed, forbrugernes sikkerhed eller miljøet. Autoriteten konkluderede også, at tilsætningsstoffet betragtes som potentielt sensibiliserende for luftvejene, og at det ikke er muligt at drage konklusioner om, hvorvidt tilsætningsstoffets virker sensibiliserende eller irriterende på huden eller øjnene. Kommissionen mener derfor, at der bør træffes passende beskyttelsesforanstaltninger for at forhindre negative virkninger for menneskers sundhed, navnlig hvad angår brugerne af tilsætningsstoffet. Autoriteten konkluderede også, at det pågældende præparat har potentiale til at forbedre produktionen af ensilage fremstillet af foderplantemateriale, som det er let eller moderat vanskeligt at ensilere. Autoriteten vurderer ikke, at der er behov for særlige krav om overvågning efter markedsføringen. Den har også gennemgået den rapport om metoder til analyse af fodertilsætningsstoffet, der blev forelagt af det ved forordning (EF) nr. 1831/2003 oprettede referencelaboratorium.

                     (5)

                     Vurderingen af præparatet af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788 viser, at betingelserne for godkendelse, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1831/2003, er opfyldt. Anvendelsen af dette præparat bør derfor godkendes som anført i bilaget til nærværende forordning.

                     (6)

                     Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —

               VEDTAGET DENNE FORORDNING:

            Artikel 1
            Det i bilaget opførte præparat, der tilhører tilsætningsstofkategorien »teknologiske tilsætningsstoffer« og den funktionelle gruppe »ensileringstilsætningsstoffer«, tillades anvendt som fodertilsætningsstof på de betingelser, der er fastlagt i bilaget.

            Artikel 2
            Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

            Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
            Udfærdiget i Bruxelles, den 14. maj 2019.

                  På Kommissionens vegne

               Jean-Claude JUNCKER

                  Formand

            (1)  EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.

            (2)  EFSA Journal 2018; 16(10):5455.

            BILAG

                        Tilsætningsstoffets identifikationsnummer

                        Tilsætningsstof

                        Sammensætning, kemisk betegnelse, beskrivelse, analysemetode

                        Dyreart eller -kategori

                        Maksimumsalder

                        Minimumsindhold

                        Maksimumsindhold

                        Andre bestemmelser

                        Godkendelse gyldig til

                        CFU/kg frisk materiale

                           Teknologiske tilsætningsstoffer: ensileringstilsætningsstoffer

                        1k20757

                           Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788

                           Tilsætningsstoffets sammensætning:

                        Præparat af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788, der indeholder mindst 1,5 × 1011 CFU/g tilsætningsstof (forhold 1:1).

                           Aktivstoffets karakteristika:

                        Levedygtige celler af Lactobacillus hilgardii CNCM I-4785 og Lactobacillus buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788.

                           Analysemetode
                            (1)

                        Optælling i fodertilsætningsstoffet og forblandinger: pladespredningsmetode på MRS-agar: EN 15787.
                        Identifikation af fodertilsætningsstoffet: PFG-elektroforese (pulsed field gel electrophoresis).

                        Alle dyrearter

                        —

                        —

                        —

                                    1.

                                    I brugsvejledningen for tilsætningsstoffet og forblandingerne angives oplagringsbetingelserne.

                                    2.

                                    Minimumsindholdet af tilsætningsstoffet, når det ikke anvendes sammen med andre mikroorganismer som ensileringstilsætningsstoffer: 3 × 108 CFU/kg (L. hilgardii CNCM I-4785 og L. buchneri CNCM I-4323/NCIMB 40788 i forholdet 1:1) af frisk materiale (2), som det er let eller moderat vanskeligt at ensilere.

                                    3.

                                    Foderstofvirksomhedslederne fastlægger driftsprocedurer og administrative foranstaltninger for brugerne af tilsætningsstoffet og forblandingerne med henblik på at imødegå risici ved anvendelse. I tilfælde, hvor risiciene ikke kan fjernes eller begrænses til et minimum gennem sådanne procedurer og foranstaltninger, må tilsætningsstoffet og forblandingerne kun anvendes med de fornødne personlige værnemidler, herunder åndedrætsværn.

                        4. juni 2029

               (1)  Nærmere oplysninger om analysemetoderne findes på referencelaboratoriets hjemmeside: https://ec.europa.eu/jrc/en/eurl/feed-additives/evaluation-reports.

               (2)  Foder, som det er let at ensilere: > 3 % opløselige kulhydrater i det friske materiale. Foder, som er moderat vanskeligt at ensilere: 1,5-3,0 % opløselige kulhydrater i det friske materiale. Kommissionens forordning (EF) nr. 429/2008 af 25. april 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 for så vidt angår udarbejdelse og indgivelse af ansøgninger samt vurdering og godkendelse af fodertilsætningsstoffer (EUT L 133 af 22.5.2008, s. 1).


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/765 af 14. maj 2019 om ophævelse af antidumpingtolden på importen af bioethanol med oprindelse i Amerikas Forenede Stater og om afslutning af proceduren vedrørende denne import efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036

text:
                  15.5.2019

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 126/4

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2019/765
         af 14. maj 2019
         om ophævelse af antidumpingtolden på importen af bioethanol med oprindelse i Amerikas Forenede Stater og om afslutning af proceduren vedrørende denne import efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036
         EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
         under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 2,
         efter høring af medlemsstaterne, og
         ud fra følgende betragtninger:
         1.   SAGSFORLØB

         1.1.   Gældende foranstaltninger

                     (1)

                     Efter en antidumpingundersøgelse (»den oprindelige undersøgelse«) indførte Rådet ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 157/2013 (2) en endelig antidumpingtold på 62,30 EUR pr. ton på importen af bioethanol med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (»USA« eller »det pågældende land«). Disse foranstaltninger vil i det følgende blive benævnt »de gældende foranstaltninger«.

               1.2.   Anmodning om en udløbsundersøgelse

                     (2)

                     Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (3) af gyldigheden af de gældende foranstaltninger modtog Kommissionen den 7. november 2017 en anmodning om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036.

                     (3)

                     Anmodningen blev indgivet af ePure (»ansøgeren«) på vegne af producenter, som tegner sig for mere end 25 % af den samlede produktion af bioethanol i Unionen.

                     (4)

                     Anmodningen blev begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis vil medføre fortsat og fornyet dumping samt fortsat og fornyet skade for EU-erhvervsgrenen.

               1.3.   Indledning af en udløbsundersøgelse

                     (5)

                     Kommissionen fastslog, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse, og offentliggjorde den 20. februar 2018 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (4) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.

               1.4.   Interesserede parter

                     (6)

                     I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte den med henblik på at deltage i undersøgelsen. Kommissionen underrettede endvidere specifikt andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter, forhandlere/blandingsproducenter og myndighederne i USA, kendte importører, leverandører og brugere samt forhandlere om indledningen af undersøgelsen og opfordrede dem til at deltage.

                     (7)

                     De interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og til at anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer.

               1.5.   Stikprøveudtagning

                     (8)

                     I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at den eventuelt ville udtage en stikprøve af de interesserede parter i henhold til grundforordningens artikel 17.

               1.5.1.   Stikprøveudtagning af eksporterende producenter og forhandlere/blandingsproducenter i USA

                     (9)

                     For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve, anmodede Kommissionen alle kendte eksporterende producenter og forhandlere/blandingsproducenter i USA om at afgive de oplysninger, der var angivet i indledningsmeddelelsen. Kommissionen anmodede desuden de relevante amerikanske myndigheder om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter samt forhandlere/blandingsproducenter, der kunne være interesseret i at deltage i undersøgelsen.

                     (10)

                     Otte producenter af biobrændstoffer gav sig til kende. Ingen af dem fremstillede dog den undersøgte vare.

                     (11)

                     Desuden gav tre amerikanske biobrændstofsammenslutninger sig til kende og blev registreret som interesserede parter.

               1.5.2.   Stikprøveudtagning af EU-producenter

                     (12)

                     Kommissionen anførte i sin indledningsmeddelelse, at den havde udtaget en foreløbig stikprøve af EU-producenter. Stikprøven var primært baseret på produktionsmængde, men der blev også opnået en god geografisk spredning, og desuden var forskellige grupper repræsenteret. Den foreslåede stikprøve bestod af fire EU-producenter, og Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve.

                     (13)

                     Som følge af de modtagne bemærkninger blev en producent, der indgik i den foreløbige stikprøve, udskiftet på grund af sine forbindelser med en anden producent, der indgik i den foreløbige stikprøve. De fire producenter i stikprøven tegnede sig for 25 % af produktionen af bioethanol i Unionen i den nuværende undersøgelsesperiode. Stikprøven er repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.

               1.5.3.   Stikprøveudtagning af importører

                     (14)

                     For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald udtage en stikprøve, anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at afgive de oplysninger, der er angivet i indledningsmeddelelsen.

                     (15)

                     Tre ikke forretningsmæssigt forbundne importører afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. På dette grundlag besluttede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt med stikprøveudtagning.

               1.6.   Manglende samarbejdsvilje

                     (16)

                     Da ingen af de amerikanske producenter, der gav sig til kende under stikprøveudtagningen, producerede den undersøgte vare i den nuværende undersøgelsesperiode, måtte Kommissionen anvende de foreliggende faktiske oplysninger for så vidt angår de eksporterende producenter, jf. grundforordningens artikel 18.

                     (17)

                     Kommissionen underrettede de amerikanske myndigheder om anvendelsen af grundforordningens artikel 18, stk. 1, og gav dem mulighed for at fremsætte bemærkninger. Kommissionen modtog ingen bemærkninger.

                     (18)

                     Selv om ingen af de eksporterende producenter samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, indsendte de tre amerikanske biobrændstofsammenslutninger, som gav sig til kende, en række indlæg i løbet af undersøgelsen. Disse indlæg blev taget i betragtning.

               1.7.   Spørgeskemabesvarelser

                     (19)

                     Kommissionen sendte spørgeskemaer til de fire EU-producenter, der indgik i stikprøven, og til de tre ikke forretningsmæssigt forbundne importører, der gav sig til kende.

                     (20)

                     Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra de fire EU-producenter, der indgik i stikprøven, og fra de tre ikke forretningsmæssigt forbundne importører. To af de tre ikke forretningsmæssigt forbundne importører importerede faktisk ikke den undersøgte vare fra det pågældende land i den nuværende undersøgelsesperiode og blev derfor ikke taget yderligere i betragtning. Der blev taget behørigt hensyn til den resterende ikke forretningsmæssigt forbundne importørs besvarelse af spørgeskemaet.

               1.8.   Kontrolbesøg

                     (21)

                     Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet dumping, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet skade, og med henblik på at fastslå Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 hos følgende virksomheder:
                     EU-producenter

                                 —

                                 Pannonia Ethanol Zrt., Dunaföldvar, Ungarn

                                 —

                                 CropEnergies Bioethanol GmbH, Mannheim, Tyskland

                                 —

                                 Cristanol, Bazanourt, Frankrig

                                 —

                                 Alco Bio Fuel N.V., Ghent, Belgien

                           Importører

                                 —

                                 Shell Trading Rotterdam B.V., Rotterdam, Nederlandene.

               1.9.   Den videre procedure

                     (22)

                     På trods af den manglende samarbejdsvilje fra de eksporterende producenters side, jf. betragtning 10 og 16-18, fremsatte de tre amerikanske biobrændstofsammenslutninger og klageren flere sæt bemærkninger til indledningen af proceduren. I lyset af konklusionerne i kapitel 3 er disse bemærkninger ikke yderligere behandlet i dette dokument.

                     (23)

                     Den 1. marts 2019 fremlagde Kommissionen de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke den påtænkte at ophæve den gældende antidumpingtold (»fremlæggelsen af oplysninger«). Alle parter fik en frist til at fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger.

                     (24)

                     Den 12. marts 2019 indgav ansøgeren et skriftligt indlæg med sine bemærkninger til Kommissionens konklusioner. Sammenfattende har ansøgeren bestridt Kommissionens foreløbige konklusion om, at der ikke var sandsynlighed for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe.

                     (25)

                     På baggrund af disse bemærkninger anmodede de tre amerikanske biobrændstofsammenslutninger om en høring med Kommissionens tjenestegrene, som fandt sted den 19. marts 2019. Efter denne høring sendte disse sammenslutninger yderligere dokumenter til Kommissionen som støtte for visse erklæringer. Den 20. marts 2019 redegjorde ansøgeren for sine synspunkter under en høring.

                     (26)

                     Bemærkningerne fra de interesserede parter blev gennemgået og taget i betragtning, hvor det var relevant.

               1.10.   Undersøgelsesperioden og den betragtede periode

                     (27)

                     Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. januar 2017 til 31. december 2017 (»den nuværende undersøgelsesperiode«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2014 frem til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).

               2.   DEN UNDERSØGTE VARE OG SAMME VARE

         2.1.   Den undersøgte vare

                     (28)

                     Den undersøgte vare er bioethanol, undertiden kaldet »brændstofethanol«, dvs. ethylalkohol produceret af landbrugsprodukter (opført i bilag I til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde), denatureret eller ikke denatureret, med undtagelse af varer med et vandindhold på over 0,3 % (m/m) målt i henhold til standard EN 15376, men herunder ethylalkohol produceret af landbrugsprodukter (opført i bilag I til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde) i blandinger med benzin med et ethylalkoholindhold på over 10 % (v/v) til anvendelse som brændstof, med oprindelse i USA, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 2207 10 00, ex 2207 20 00, ex 2208 90 99, ex 2710 12 21, ex 2710 12 25, ex 2710 12 31, ex 2710 12 41, ex 2710 12 45, ex 2710 12 49, ex 2710 12 50, ex 2710 12 70, ex 2710 12 90, ex 3814 00 10, ex 3814 00 90, ex 3820 00 00 og ex 3824 99 92 (Taric-kode 2207100012, 2207200012, 2208909912, 2710122111, 2710122592, 2710123111, 2710124111, 2710124511, 2710124911, 2710125011, 2710127011, 2710129011, 3814001011, 3814009071, 3820000011 og 3824999266). Bioethanol kan fremstilles af forskellige landbrugsråvarer såsom sukkerrør, sukkerroer, kartofler, maniokrod og majs. Der kan være mindre forskelle mellem producenternes produktionsprocesser.

                     (29)

                     De typer bioethanol og bioethanolen i de blandinger, der er omfattet af denne udløbsundersøgelse, har på trods af eventuelle forskelle med hensyn til de råmaterialer, som anvendes ved produktionen, eller forskelle i produktionsprocessen samme eller meget ensartede fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendes til samme formål. De mulige mindre variationer i den undersøgte vare ændrer ikke dens grundlæggende definition eller dens egenskaber.

                     (30)

                     Bioethanol beregnet til andre anvendelsesformål end brændstof var ikke omfattet af den oprindelige undersøgelse og er derfor heller ikke omfattet af denne udløbsundersøgelse.

               2.2.   Samme vare

                     (31)

                     I den oprindelige undersøgelse fastslog Kommissionen, at bioethanol fremstillet af EU-erhvervsgrenen og solgt på EU-markedet har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber som bioethanol, der eksporteres til Unionen fra USA. Selv om der anvendes en række forskellige landbrugsråvarer som råmateriale, er bioethanol med oprindelse i USA indbyrdes udskiftelig med bioethanol produceret i Unionen.

                     (32)

                     Den væsentligste forskel mellem størstedelen af den bioethanol, der sælges på det amerikanske marked, og den bioethanol, der sælges på EU-markedet, vedrører de forskellige standarder for vandindhold. De amerikanske producenter producerer typisk bioethanol med et vandindhold på 0,5 % eller mere, mens specifikationerne for EU-markedet kræver et lavere vandindhold på højst 0,3 % målt i henhold til standard EN 15376, hvilket kræver yderligere raffineringer fra producenter i tredjelande med henblik på at opfylde specifikationerne for EU-markedet.

                     (33)

                     Kommissionen modtog ingen bemærkninger vedrørende samme vare fra de interesserede parter, der fremsatte bemærkninger i forbindelse med denne udløbsundersøgelse. Kommissionen bekræftede derfor, at disse varer er samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.

               3.   SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING

         3.1.   Indledende bemærkninger

                     (34)

                     Ingen af de amerikanske eksporterende producenter eller forhandlere/blandingsproducenter af den undersøgte vare samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen anvendte derfor de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18 med henblik på at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet dumping. I den forbindelse anvendte Kommissionen statistiske data (dvs. databasen i henhold til artikel 14, stk. 6, data fra Agricultural Marketing Resource Center (»AGMRC«), statistikker fra den amerikanske internationale handelskommission (»US ITC«), US Energy Information Administration statistics (»US EIA«) samt oplysninger fra ansøgeren i anmodningen om en fornyet undersøgelse.

                     (35)

                     Kommissionen underrettede de amerikanske myndigheder om anvendelsen af grundforordningens artikel 18, stk. 1, og gav dem mulighed for at fremsætte bemærkninger. Kommissionen modtog ingen bemærkninger.

               3.2.   Sandsynlighed for fortsat dumping i Unionen, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe

                     (36)

                     Kommissionen undersøgte i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, om der fandt dumping sted på nuværende tidspunkt, og om foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville føre til fortsat eller fornyet dumping.

                     (37)

                     I den betragtede periode inklusive den nuværende undersøgelsesperiode var eksporten til Unionen af bioethanol med oprindelse i USA ubetydelig. Ifølge databasen i henhold til artikel 14, stk. 6, udgjorde importen fra det pågældende land kun 4 213,5 ton i den nuværende undersøgelsesperiode, hvilket udgør en markedsandel på 0,1 %. Størstedelen af denne mængde (99 %) blev importeret til én medlemsstat i en måned tilsyneladende i én levering.

                     (38)

                     På grundlag af denne faktiske omstændighed besluttede Kommissionen foreløbigt, at den ikke har tilstrækkelige oplysninger til at konkludere, at en repræsentativ mængde af importen af den undersøgte vare i den nuværende undersøgelsesperiode viste fortsat dumping i Unionen.

                     (39)

                     Kommissionen undersøgte efterfølgende sandsynligheden for fornyet dumping fra USA på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18.

               3.3.   Sandsynlighed for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe

                     (40)

                     Kommissionen undersøgte, om der var sandsynlighed for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne udløber. I den forbindelse blev følgende elementer undersøgt: priserne på det amerikanske hjemmemarked, priser ved amerikansk eksport til tredjelande, produktionskapacitet, uudnyttet kapacitet, forbrug og lagerbeholdninger af bioethanol hos alle amerikanske producenter, uanset om de opfylder EU-kravet om vandindhold, og EU-markedets tiltrækningskraft.

            Normal værdi

                     (41)

                     Da de amerikanske eksporterende producenter af bioethanol ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, blev den normale værdi baseret på oplysninger fra ansøgeren i anmodningen om en fornyet undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 18.

                     (42)

                     Anmodningen om en fornyet undersøgelse var baseret på offentligt tilgængelige oplysninger fra AGMRC (5). I anmodningen om en fornyet undersøgelse blev bioethanolprisen i en af de største bioethanolproducerende amerikanske stater, nemlig Illinois, anvendt til at fastsætte den normale værdi.

                     (43)

                     For fuldstændighedens skyld medtog Kommissionen i sin beregning af den normale værdi den årlige gennemsnitspris for salgsprisen på hjemmemarkedet i fire af de største bioethanolproducerende stater i USA, for hvilke AGMRC gav fuldstændige data for den nuværende undersøgelsesperiode, nemlig. Iowa, Illinois, Nebraska, og South Dakota.

                     (44)

                     Kommissionen vurderede desuden markedspriserne for bioethanol, som noteret på Chicago Board of Trade (»CBOT«). Den gennemsnitlige pris på Chicago Board of Trade var lidt højere end den gennemsnitlige salgspris på hjemmemarkedet i den nuværende undersøgelsesperiode, jf. oplysningerne fra AGMRC.

                     (45)

                     På grundlag af offentligt tilgængelige oplysninger fandt Kommissionen, at de gældende standarder for bioethanol i USA afviger fra de standarder, der gælder på andre markeder, herunder de tre største amerikanske eksportmarkeder Brasilien, Canada og Peru, for så vidt angår kravene til vandindhold. De amerikanske standarder tillader et højere vandindhold end markederne i Brasilien, Canada og Peru.

                     (46)

                     I anmodningen om en fornyet undersøgelse hævdede ansøgeren, at Kommissionen ved undersøgelsen af den potentielle amerikanske eksport af bioethanol til Unionen bør tage hensyn til yderligere produktionsomkostninger i forbindelse med reduktion af vandindholdet i bioethanol (»EU-forarbejdningsomkostninger«). Da denne metode blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, accepterede Kommissionen denne påstand.

                     (47)

                     Med henblik på en rimelig sammenligning i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra a), justerede Kommissionen salgsprisen på det amerikanske hjemmemarked på grundlag af oplysningerne fra AGMRC og CBOT for de yderligere forarbejdningsomkostninger, der er forbundet med at reducere vandindholdet i bioethanol til eksport. På grund af manglende samarbejde fra de amerikanske eksporterende producenters side baserede Kommissionen sig på oplysninger fra ansøgeren, som anslog EU-forarbejdningsomkostningerne til 12,30 EUR pr. ton. Ud fra en konservativ tilgang anvendte Kommissionen denne omkostning på den normale værdi. Denne normale værdi blev anvendt ved alle dumpingberegninger, selv dem, der anvendte eksporten til markeder, hvor normerne for bioethanol tillader et højere vandindhold i forhold til EU-standarden.

            Eksportpris

                     (48)

                     Eksportpriserne i den nuværende undersøgelsesperiode blev fastsat på grundlag af offentligt tilgængelige oplysninger, dvs. statistikker fra US ITIC. I anmodningen om en fornyet undersøgelse identificerede ansøgeren Brasilien, Canada og Peru som de tre største amerikanske eksportmarkeder og foreslog, at sandsynligheden for fornyet dumping burde undersøges på grundlag af USA's eksport til disse lande. Ansøgeren fremlagde endvidere overslag over international og indenlandsk godstransport og for EU-forarbejdningsomkostningerne, jf. betragtning 47. Kommissionen accepterede denne tilgang, som blev foreslået af ansøgeren, og vurderede priserne på det amerikanske bioethanolsalg på de tre største amerikanske eksportmarkeder i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (49)

                     For fuldstændighedens skyld analyserede Kommissionen desuden den gennemsnitlige eksportpris for det samlede salg af bioethanol fra USA til tredjelandsmarkeder, undtagen Unionen.

                     (50)

                     De tilgængelige eksportpriser i US ITC's statistiske database var på fas-niveau (frit langs skibsside). Kommissionen korrigerede disse data til niveauet ab fabrik ved at fratrække de indenlandske transportomkostninger i USA. Da de amerikanske eksporterende producenter ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, benyttede Kommissionen sig af oplysninger om indenlandske transportomkostninger i USA, som blev fremlagt af ansøgeren.

                     (51)

                     Da der ikke forelå beviser, der kunne tyde på noget andet, fandt Kommissionen, at de amerikanske eksportpriser til de enkelte eksportmarkeder allerede omfattede forarbejdningsomkostninger i forbindelse med reduktion af vandindholdet i bioethanol. Kommissionen foretog derfor ingen justering for de ekstra omkostninger, som de amerikanske eksporterende producenter havde afholdt.

            Sammenligning

                     (52)

                     Den gennemsnitlige normale værdi blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris fra USA til de tre største amerikanske eksportmarkeder på et niveau ab fabrik. Der blev foretaget en anden sammenligning mellem den gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris fra USA til alle tredjelandsmarkeder, undtagen Unionen.

                     (53)

                     Med henblik på en konservativ vurdering anvendte Kommissionen en normal værdi forhøjet med EU-forarbejdningsomkostningerne, jf. betragtning 47, og en eksportpris, for hvilken Kommissionen antog, at eventuelle forarbejdningsomkostninger allerede var inkluderet, og det var derfor ikke nødvendigt at justere eksportprisen for forarbejdningsomkostninger.

            Fastsættelse af dumpingmargen ved anvendelse af priserne ved eksport til tredjelande i den nuværende undersøgelsesperiode

                     (54)

                     For at fastsætte dumpingmargenen ved eksport til tredjelande sammenlignede Kommissionen den normale værdi baseret på data fra både AGMRC og CBOT med eksportpriserne til de tre vigtigste amerikanske eksportmarkeder og til alle tredjelandsmarkeder, med undtagelse af Unionen, behørigt justeret til niveauet ab fabrik.

                     (55)

                     Kommissionen fastslog, at der ikke blev konstateret dumping i den nuværende undersøgelsesperiode i forbindelse med eksporten til de tre vigtigste amerikanske eksportmarkeder, som blev undersøgt individuelt, og til alle tredjelandsmarkeder, undtagen Unionen, hverken når der blev taget hensyn til dataene fra AGMRC eller CBOT med henblik på beregningen af den normale værdi.

                     (56)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at Kommissionen fejlagtigt havde konkluderet, at der ikke var tale om dumping i den nuværende undersøgelsesperiode. I sine bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger fremsatte ansøgeren oplysninger om konstateret dumping på to amerikanske eksportmarkeder (Indien og De Forenede Arabiske Emirater) samt i forbindelse med eksport til to medlemsstater (Spanien og Det Forenede Kongerige).

                     (57)

                     Hvad angår ansøgerens påstande vedrørende den amerikanske eksport til de to medlemsstater, skal det bemærkes, at Kommissionens analyse var baseret på den import, der blev registreret i databasen i henhold til artikel 14, stk. 6, som anses for at være mere pålidelig end de amerikanske eksportstatistikker for så vidt angår fastsættelsen af importmængderne fra USA til Unionen. En undersøgelse af denne import til individuelle medlemsstater var ikke relevant for undersøgelsen, da Unionen behandles som et samlet marked, og der var ingen påstande eller beviser for målrettet dumping i sagen (importen til Unionen i betragtning 37 viste, at der ikke var tale om et eksportprismønster, som var meget forskelligt for regioner eller perioder, og det opfyldte derfor ikke betingelserne for en målrettet dumpinganalyse, navnlig da over 99 % af denne import fandt sted til en enkelt medlemsstat).

                     (58)

                     Under alle omstændigheder blev importen fra USA til Unionen anset for at være ubetydelig og ikke-repræsentativ i den nuværende undersøgelsesperiode, jf. betragtning 37 og 38.

                     (59)

                     Kommissionen kontrollerede den beregning, som ansøgeren havde foretaget i sit indlæg efter fremlæggelsen af oplysninger, og i modsætning til ansøgeren konstaterede den ikke dumping over minimalniveau for USA's eksport til Indien, men fandt kun, at der var tale om begrænset dumping over minimalniveau på 3,1 % i forbindelse med eksporten til De Forenede Arabiske Emirater. Eksporten til De Forenede Arabiske Emirater udgjorde imidlertid kun 3 % af den samlede amerikanske eksport af bioethanol og kan derfor ikke i sig selv betragtes som repræsentativ. Kommissionen fandt, at forskellen i resultaterne af disse to beregninger skyldes, at ansøgeren kun anvendte oplysninger fra Illinois til at beregne den normale værdi, selv om der forelå fuldstændige oplysninger for fire amerikanske stater, og desuden skyldes den anvendte vekselkurs. Mens ansøgeren anvendte en årlig gennemsnitlig vekselkurs til at omregne eksportværdierne i USD til EUR, konverterede Kommissionen eksportværdierne i de enkelte måneder af den nuværende undersøgelsesperiode med den respektive gennemsnitlige månedlige vekselkurs. Samtidig anvendte ansøgeren en justering for den indenlandske fragt i USA i EUR på det niveau, som var foreslået i anmodningen. Da ansøgeren anslog justeringerne i anmodningen i USD, konverterede Kommissionen den anslåede værdi i USD til EUR i de enkelte måneder i den nuværende undersøgelsesperiode med den respektive gennemsnitlige månedlige vekselkurs.

                     (60)

                     På grundlag af konklusionerne i betragtning 59 fandt Kommissionen, at konklusionerne om begrænset dumping for så vidt angår eksporten til De Forenede Arabiske Emirater ikke var af en sådan art, at de kunne ændre Kommissionens tidligere konklusioner om de amerikanske producenters og/eller eksportørers prisadfærd på markeder i tredjelande. Påstanden i betragtning 56 må derfor afvises.

                     (61)

                     Det skal endvidere bemærkes, at Kommissionen som anført i betragtning 48 undersøgte USA's eksport til de markeder. som i henhold til ansøgeren er de tre største amerikanske eksportmarkeder for bioethanol. Kommissionen fulgte i mangel af samarbejdsvilje fra de amerikanske eksporterende producenters side den fremgangsmåde, som ansøgeren foreslog i sin anmodning. I den forbindelse har ansøgeren ikke fremlagt nogen begrundelse for, hvorfor de tre amerikanske eksportmarkeder, som er angivet i anmodningen, og som Kommissionen har undersøgt, ikke længere udgør et egnet grundlag for analysen af de amerikanske producenters og/eller eksportørers potentielle dumpingpraksis på tredjelandsmarkeder. Ligeledes angav ansøgeren ikke, hvorfor de fire lande, der var omfattet af bemærkningerne til fremlæggelsen af oplysninger, ville være mere repræsentative, eller hvorfor de ville være mere repræsentative end de gennemsnitlige eksportpriser for al amerikansk eksport til tredjelande med undtagelse af Unionen.

                     (62)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren endvidere, at Kommissionen ikke havde taget hensyn til ansøgerens månedlige analyse, som viste en betydelig dumpingmargen for USA's eksport til udenlandske markeder.

                     (63)

                     Kommissionen tog ansøgerens tidligere indlæg vedrørende den månedlige analyse til efterretning. Kommissionen mindede om, at en undersøgelsesperiode, der er valgt i forbindelse med dumping, normalt ikke bør omfatte en periode på mindre end seks måneder med henblik på at opnå et repræsentativt resultat, jf. grundforordningens artikel 6, stk. 1. I den foreliggende sag havde Kommissionen foreslået en undersøgelsesperiode på 12 måneder i overensstemmelse med sin sædvanlige praksis for konstatering af dumping og skade. På grundlag af den undersøgelsesperiode, som Kommissionen havde foreslået, blev der beregnet en gennemsnitlig dumpingmargen for den nuværende undersøgelsesperiode. Kommissionens analyse viste, at der i den nuværende undersøgelsesperiode som helhed ikke forekom dumping i forbindelse med eksporten til de tre markeder, som ansøgeren havde udvalgt, og i alt på alle tredjelandsmarkeder, med undtagelse af Unionen. Disse konklusioner tydede ikke på, at der var sandsynlighed for yderligere skadevoldende dumping, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2, snarere tværtimod. Selv om der kunne konstateres dumping i nogle konkrete måneder, var dette ikke afgørende for at ændre konklusionen i denne henseende. Undersøgelsesperioden som helhed fungerer nemlig som en indikator for dumping. Da ansøgeren ikke gjorde indsigelse mod anvendelsen af en undersøgelsesperiode på 12 måneder i forbindelse med indledningen af undersøgelsen (eller på et senere tidspunkt), fandt Kommissionen ingen grund til at ændre sin vurdering af dumping til en kortere periode. Under alle omstændigheder bemærkede Kommissionen, at der kun bør anvendes en periode på under seks måneder under særlige omstændigheder. Ansøgeren antydede ikke, at disse omstændigheder gjorde sig gældende, hvilket også var Kommissionens holdning. Det forhold, at der kun for nogle eksportdestinationer fandtes dumping, kan heller ikke anses for at være afgørende for de amerikanske producenters og/eller eksportørers dumpingpraksis på tredjelandsmarkeder, og det kan heller ikke heraf udledes, at der ville forekomme fornyet dumping til Unionen. Denne påstand må derfor afvises.

               3.3.1.   Produktionskapacitet, uudnyttet kapacitet, forbrug og lagerbeholdninger

                     (64)

                     Statistikkerne fra US EIA (6) viste en produktionskapacitet for bioethanol i USA på 46,4 mio. ton i den nuværende undersøgelsesperiode. Dette er mere end ti gange større end EU-markedet, hvor forbruget udgjorde 4,3 mio. ton i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (65)

                     I forbindelse med undersøgelsen blev der imidlertid ikke konstateret nogen uudnyttet kapacitet i USA. Statistikkerne fra US EIA viste, at den amerikanske industri producerede mere end 100 % (47,6 mio. ton) af den nominelle produktionskapacitet i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (66)

                     Ansøgeren fremlagde i sin anmodning om en udløbsundersøgelse bevis for overforsyning på det amerikanske marked, som skyldes et begrænset vækstpotentiale i det indenlandske forbrug. I sit indlæg af 20. november 2018 gentog ansøgeren denne påstand.

                     (67)

                     Kommissionen undersøgte det indenlandske forbrug og eksporten baseret på US EIA's og US ITC's statistikker og fastslog, at de amerikanske producenter kun eksporterede 8 % af deres produktionsmængde i den nuværende undersøgelsesperiode. Langt størstedelen af den amerikanske produktion af bioethanol blev således forbrugt på hjemmemarkedet. Det amerikanske forbrug var på 43,3 mio. ton i den nuværende undersøgelsesperiode. Det udgjorde således 91 % af den amerikanske produktion og 93 % af den amerikanske produktionskapacitet.

                     (68)

                     Lagerbeholdningerne af bioethanol udgjorde 2,9 mio. ton, hvilket kun svarer til 6 % af den samlede produktion af bioethanol i USA i den nuværende undersøgelsesperiode. Selv om denne lagerbeholdning udgør 68 % af EU-forbruget i den nuværende undersøgelsesperiode, fandt Kommissionen, at denne mængde udgør et normalt niveau, som er nødvendigt for at undgå afbrydelser i forsyningen. Kommissionen baserede denne konklusion på US EIA's offentligt tilgængelige statistikker. Historiske data viste, at slutlagrene udgjorde mellem 9 % og 12 % af den samlede amerikanske produktion fra 1992 til 2003 og mellem 5 % og 7 % fra 2004 til den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (69)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at det forhold, at 8 % af den amerikanske produktion af bioethanol blev eksporteret i den nuværende undersøgelsesperiode, var bevis for overforsyning, som bør ses i forhold til EU-markedets størrelse, da denne eksportmængde udgjorde 98 % af EU-forbruget. Samtidig hævdede ansøgeren, at situationen med overforsyning ville blive forværret på grund af det begrænsede vækstpotentiale i det indenlandske forbrug, hvilket understøttes af tendensen til en konstant stigning i de mængder, der eksporteres fra USA.

                     (70)

                     Kommissionen anerkendte, at det amerikanske marked er meget større end EU-markedet, hvad angår produktion, forbrug og eksportsalg. Ansøgeren fremlagde dog ingen dokumentation for, hvorfor den amerikanske erhvervsgrens størrelse skulle indikere, at der var sandsynlighed for fornyet dumping. Ansøgeren fremlagde heller ikke dokumentation for, at den fortsatte stigning i eksporten skyldtes et begrænset vækstpotentiale i forbruget på det amerikanske hjemmemarked og ikke andre faktorer, navnlig en stigende efterspørgsel efter bioethanol på markeder i tredjelande. Undersøgelsen viste faktisk, at forbruget af brændstofethanol på de tre største amerikanske eksportmarkeder steg med 1,3 mio. ton, mens produktionen i disse lande kun steg med 200 000 ton. Undersøgelsen viste desuden ikke kun en stigning i den amerikanske produktion og eksport, men også i det indenlandske forbrug. I den betragtede periode steg den amerikanske produktion med 4,8 mio. ton, eksporten med 1,5 mio. ton og det indenlandske forbrug med 3,1 mio. ton. Denne påstand må derfor afvises.

                     (71)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren også, at Kommissionen burde have undersøgt den maksimale bæredygtige produktionskapacitet, som US EIA havde fremlagt, som er 4,5 % højere end den nominelle kapacitet og også højere end den amerikanske produktion i den nuværende undersøgelsesperiode. Ansøgeren fremførte, at man ved at betragte den maksimale bæredygtige produktionskapacitet som den amerikanske erhvervsgrens faktiske produktionskapacitet kom frem til en uudnyttet kapacitet på 0,8 mio. ton i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (72)

                     Desuden fremlagde ansøgeren en række artikler dateret fra september 2018 til januar 2019 om planlagte lukninger af ethanolproduktionsanlæg blandt flere amerikanske producenter til støtte for sine påstande om uudnyttet kapacitet i USA.

                     (73)

                     I denne forbindelse afveg Kommissionen ifølge ansøgeren fra sin tidligere praksis, ifølge hvilken den uudnyttede kapacitet [er] væsentlig set i forhold til EU-forbruget i NUP (…) Hvis denne kapacitet blev anvendt til eksport til Unionen og til at konkurrere på prisen med EU-producenterne eller på prisen med den væsentligste import fra tredjelande, er der stor sandsynlighed for, at en sådan eksport ville blive foretaget til dumpingpriser (7).

                     (74)

                     Med hensyn til de påstande, der er nævnt i betragtning 71, skal det bemærkes, at US EIA kun rapporterede om nominel kapacitet og maksimal bæredygtig produktionskapacitet for 2011 og 2012 (8). I de følgende år var rapporteringen begrænset til data om den nominelle kapacitet. Der forelå ingen data om den maksimale bæredygtige produktionskapacitet for den nuværende undersøgelsesperiode eller den betragtede periode. I den forbindelse anerkendte Kommissionen, at den nominelle kapacitet ikke nødvendigvis er en fysisk produktionstærskel for mange ethanolanlæg. Ved hjælp af mere effektive driftsteknikker kan mange ethanolanlæg operere på niveauer, der overstiger den nominelle produktionskapacitet. Dette driftsniveau, som kaldes maksimal bæredygtig kapacitet, er dog i sagens natur subjektivt (9), og afhænger blandt andet af det vandindhold, producenten agter at opnå (10). Det fremgår af den foreliggende dokumentation, at for at opnå et lavt vandindhold, som er nødvendigt ved eksport til Unionen, er den maksimale bæredygtige produktionskapacitet betydeligt lavere end ved produktion med større vandindhold. Kommissionen fandt derfor, at de historiske data for den maksimale bæredygtige produktionskapacitet i 2011 og 2012, som ikke er blevet ajourført, ikke udgør en pålidelig indikation af den amerikanske erhvervsgrens evne til at producere over det niveau, der allerede er opnået i den nuværende undersøgelsesperiode, og som var højere end den nominelle produktionskapacitet, hvilket Kommissionen allerede har erkendt. Kommissionen bekræftede således sin oprindelige konklusion om, at den foreliggende dokumentation i sin helhed ikke peger i retning af en betydelig uudnyttet kapacitet i USA.

                     (75)

                     Hvad angår de potentielle lukninger af amerikanske produktionsanlæg, vedrørte oplysningerne hverken den nuværende undersøgelsesperiode eller den betragtede periode. Selv om udløbsundersøgelsen er fremadskuende, undersøges det nøje, hvad der sandsynligvis vil ske under de forhold, der var fremherskende i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (76)

                     Kommissionen fandt, at ansøgerens påstande vedrørende produktionskapaciteten, jf. betragtning 71-73, ikke var begrundede og derfor må afvises.

                     (77)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at lagerbeholdningerne på 6 % af produktionen ikke kunne betragtes som normale niveauer for at undgå afbrydelser i forsyningerne, da EU-producenternes lagerbeholdninger kun varierede fra 1,5 % til 4 %. Ansøgeren understregede endvidere, at de nuværende lagerbeholdninger på ingen måde er normale, hvilket fremgår af en nyhedsartikel fra februar 2016 (11).

                     (78)

                     Hvad angår lagerbeholdningerne, hævdede ansøgeren endvidere, at Kommissionen undlod at behandle en af EU-erhvervsgrenens store bekymringer. EU-erhvervsgrenen mente nemlig, at da den amerikanske erhvervsgren havde været i stand til at eksportere til dumpingpriser i den oprindelige undersøgelsesperiode (1. oktober 2010-30. september 2011), var der ikke var nogen grund til at antage, at de ikke ville være i stand til at gøre dette med endnu større lagerbeholdninger.

                     (79)

                     Hvad angår påstanden i betragtning 77, fremlagde ansøgeren ikke nogen dokumentation, der gør det muligt for Kommissionen at konkludere, om lagerbeholdningerne i USA er usædvanligt høje, og at de dermed udgør en trussel. I den artikel fra februar 2016, som ansøgeren henviste til, blev der redegjort for en ekstraordinær situation. På grundlag af de data, der er indberettet af US EIA, var slutlagrene i januar og februar 2016 de højeste i den betragtede periode, udtrykt som en procentdel af produktionen i den foregående 12-månedersperiode, der sluttede i den måned, hvor lagerbeholdningerne blev indberettet.

                     (80)

                     Hvad angår påstanden i betragtning 78, erkendte Kommissionen, at lagerbeholdningerne steg i forhold til den oprindelige undersøgelsesperiode i absolutte tal. Stigningen, udtrykt som en andel af produktionen, var imidlertid ubetydelig (fra 5,6 % i den oprindelige undersøgelsesperiode til 6 % i den nuværende undersøgelsesperiode). Desuden har lagerbeholdningerne i USA i de seneste 14 år ligget stabilt på 5-7 % af produktionen, jf. betragtning 68. Da ansøgeren ikke fremlagde dokumentation for sin påstand om, at lagerbeholdningerne i Unionen kunne betragtes som mere normale end lagerbeholdningerne i USA, så Kommissionen ingen grund til at betragte de amerikanske lagerbeholdninger som usædvanligt høje.

                     (81)

                     Påstandene vedrørende lagerbeholdningerne i betragtning 77 og 78 må derfor afvises.

               3.3.2.   EU-markedets tiltrækningskraft

                     (82)

                     For at fastslå, om EU-markedet ville være attraktivt for de amerikanske producenter, hvis foranstaltningerne udløber, undersøgte Kommissionen EU-markedets størrelse og priserne på EU-markedet, navnlig set i lyset af den potentielle omlægning af handelen.

                     (83)

                     Som forklaret i betragtning 64 er EU-markedet et relativt lille marked, navnlig sammenlignet med den amerikanske produktion.

                     (84)

                     Importen til Unionen var begrænset. I den nuværende undersøgelsesperiode havde EU-erhvervsgrenen en markedsandel på 96 %.

                     (85)

                     For at vurdere EU-markedets tiltrækningskraft i form af priser sammenlignede Kommissionen EU-markedsprisen med EU-hjemtagelsespriserne ved import på grundlag af de amerikanske eksporterende producenters eksportpriser i den nuværende undersøgelsesperiode på de tre største amerikanske eksportmarkeder og på alle tredjelandseksportmarkeder, undtagen Unionen (baseret på US ITC's eksportstatistikker på fas-niveau).

                     (86)

                     Da der på EU-markedet gælder andre krav for vandindhold end på det amerikanske hjemmemarked og de fleste andre eksportmarkeder, ville de amerikanske producenter, hvis de beslutter at genoptage deres eksport til Unionen, pådrage sig yderligere produktionsomkostninger i forbindelse med en reduktion af vandindholdet i bioethanol, jf. betragtning 45-47. Kommissionen justerede derfor de amerikanske eksportpriser for EU-forarbejdningsomkostningerne.

                     (87)

                     Det bør endvidere præciseres, at Kommissionen i maj 2012 offentliggjorde en forordning med henblik på at fastlægge den korrekte tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (12). Siden da skal en del af importen af den pågældende vare, som kan være blevet tariferet under andre toldkoder i den oprindelige undersøgelsesperiode, tariferes under KN-kode 2207 20 00, som medfører en importtold med afskrækkende virkning på eksportører. I den nuværende undersøgelsesperiode var den bundne importtold for den undersøgte vare 129 EUR pr. ton eller 243 EUR pr. ton, afhængigt af hvilken toldposition den undersøgte vare blev tariferet under. I den nuværende undersøgelsesperiode udgjorde denne bundne importtold mellem 18 % og 34 % af den EU-hjemtagelsespris ved import, der blev beregnet i betragtning 88, eller mellem 18 % og 36 % af EU-hjemtagelsesprisen ved import, jf. betragtning 89.

                     (88)

                     For den amerikanske eksport af den undersøgte vare til de tre største amerikanske eksportmarkeder og til alle tredjelandseksportmarkeder, undtagen Unionen, varierede den beregnede EU-hjemtagelsespris afhængigt af de internationale transportomkostninger, EU-forarbejdningsomkostningerne og den bundne importtold mellem 694 EUR pr. ton og 719 EUR pr. ton. Selv den lavere EU-hjemtagelsespris var således højere end EU-markedsprisen, der blev fastsat til 655 EUR pr. ton i den nuværende undersøgelsesperiode. Det betyder, at de amerikanske eksporterende producenter ikke ville være i stand til at sælge på EU-markedet til de priser, de normalt havde opnået på tredjelandsmarkeder i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (89)

                     For fuldstændighedens skyld og for at anlægge en konservativ tilgang beregnede Kommissionen også en EU-hjemtagelsespris uden hensyn til EU-forarbejdningsomkostningerne, da de amerikanske eksportpriser normalt allerede burde omfatte visse forarbejdningsomkostninger, jf. betragtning 45-47. Som følge af denne tilgang ville EU-hjemtagelsesprisen i den foregående betragtning falde til et niveau på mellem 682 EUR pr. ton og 707 EUR pr. ton. Selv uden EU-forarbejdningsomkostningerne ville de eksporterende producenter i USA således ikke kunne opnå de priser på EU-markedet, som de solgte den undersøgte vare til på tredjelandsmarkeder i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (90)

                     Kommissionen konkluderede derfor, at de eksporterende producenter i USA ikke ville være motiveret af prisen til at omlede deres eksport til Unionen, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe.

                     (91)

                     Anmodningen om en fornyet undersøgelse vedrørte de gældende antidumpingforanstaltninger over for bioethanol med oprindelse i USA i Kina, Peru og Brasilien og den deraf følgende mulige risiko for omlægning af handelen til Unionen som en anden kilde til fornyet dumping.

                     (92)

                     Kommissionen anerkendte, at disse foranstaltninger medfører potentielle virkninger som følge af en omlægning af eksporten af bioethanol med oprindelse i USA. Kommissionen mente på trods af dette, som anført nedenfor, at risikoen for en omlægning af handelen ville være begrænset i en samlet vurdering af sandsynligheden for fornyet dumping.

                     (93)

                     For det første blev antidumping- og udligningsforanstaltningerne i Kina pålagt tørret bærme, ikke bioethanol, og disse foranstaltninger blev indført længe før den nuværende undersøgelsesperiode. De vedrører derfor en anden vare, og det kan ikke umiddelbart konkluderes, at der kan opstå en direkte forbindelse til den stigende import af bioethanol til Unionen.

                     (94)

                     Dernæst hævdede ansøgeren i sit indlæg af 5. juli 2018, at de kinesiske myndigheder øgede importtolden på amerikansk bioethanol fra 5 % i 2016 til 30 % i 2017 med yderligere stigninger til 45 % og 70 % i 2018. Ifølge WTO's database over mestbegunstigelses- og præferencetoldsatser (13) var importtolden i Kina for HS-underposition 2207 10 imidlertid 5 % i 2009, som steg til 40 %, hvorefter den faldt igen i 2017 til 8 %. Den gældende importtold i Kina for HS-underposition 2207 20 var 80 % fra 2006 og fremefter, hvorefter den faldt til 30 % i 2016 og forblev på dette niveau i den nuværende undersøgelsesperiode. Kommissionen var derfor ikke i stand til at bekræfte ansøgerens påstand.

                     (95)

                     I denne forbindelse fremgik det af US ITC's statistikker, at eksporten af den undersøgte vare fra USA til Kina under alle omstændigheder allerede er blevet absorberet af øget eksport til andre tredjelande i de seneste år. Den potentielle risiko for, at denne eksport omlægges til Unionen, hvis foranstaltningen får lov at udløbe, er således begrænset. Selv om al eksport af bioethanol fra USA til Kina i den nuværende undersøgelsesperiode, som beløber sig til 140 000 ton til en gennemsnitspris på 442 EUR/ton på fas-niveau, blev omlagt til Unionen efter forhøjelsen af importtolden, ville den kun have tegnet sig for 3 % af EU-forbruget i den nuværende undersøgelsesperiode.

                     (96)

                     Hvad angår Brasilien, vedrørte anmodningen om en fornyet undersøgelse for det andet et toldkontingent, der blev indført i august 2017, med fastsættelse af en toldsats på 20 % for import af bioethanol ud over et kontingent på 600 mio. liter (14) (473 000 ton). Selv med denne told tegnede eksporten af bioethanol fra USA til Brasilien sig imidlertid for 318 mio. liter (251 000 ton) i sidste kvartal af den nuværende undersøgelsesperiode, hvilket er mere end det dobbelte af kontingentet for dette kvartal. Den undersøgte vare blev eksporteret fra USA til Brasilien til en gennemsnitspris på EUR 522/ton. Dette tyder på, at Brasilien — på trods af en toldsats på 20 % — fortsat er et attraktivt marked for den amerikanske eksport. Kommissionen finder det derfor ikke sandsynligt, at denne eksport vil blive omlagt til Unionen.

                     (97)

                     For det tredje hvad angår de gældende foranstaltninger i Peru, ville en omlægning af denne import, som beløb sig til 127 000 ton i den nuværende undersøgelsesperiode, til Unionen kun have tegnet sig for 3 % af EU-forbruget i den nuværende undersøgelsesperiode, idet det antages, at Perus udligningsforanstaltninger på næsten 48 USD pr. ton, som blev indført i november 2018 (15), vil have en fuldstændig prohibitiv virkning på USA's eksport af bioethanol til Peru (som Kommissionen ikke var i stand til at indsamle dokumentation for). Selv det værst tænkelige scenario for omlægning af handelen som følge af de peruvianske foranstaltninger kunne således ikke føre til en afgørende konklusion om fornyet dumping af amerikansk bioethanol.

                     (98)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at de amerikanske bioethanolproducenter i modsætning til Kommissionens konklusioner om tiltrækningskraft, betragtede EU-markedet som yderst attraktivt. Ansøgeren baserede denne påstand på, at den amerikanske industri begyndte at forny den bæredygtighedscertificering, der er nødvendig for at sælge bioethanol på EU-markedet som følge af direktivet om fremme af vedvarende energi (»RED«) (16). Ifølge ansøgeren er den eneste grund til, at producenter og forhandlere fra tredjelande investerer i RED-certificering, at de kan eksportere til Unionen. Ansøgeren fremlagde en liste over syv amerikanske producenter (Marquis Energy, Archer Daniels Midland, Green Plains, Cargill, Conestoga Energy Partners — to certifikater, Plymouth Energy), der angiveligt har fornyet deres EU-bæredygtighedscertificering.

                     (99)

                     Til støtte for påstandene i betragtning 98 citerede ansøgeren en nyhedsartikel fra august 2017 om de planer, som den amerikanske producent og forhandler Archer Daniels Midland (»ADM«) har om at [re]konfigurere virksomhedens anlæg til tørformaling i Peoria, Illinois, til en produktion af alkohol til industrien og drikkevarer og brændstof til eksportmarkedet med højere fortjenstmargen (17).

                     (100)

                     Selv om ansøgeren ikke fremlagde dokumentation vedrørende de amerikanske producenters og forhandleres RED-bæredygtighedscertificering i Unionen, undersøgte Kommissionen denne påstand. I den forbindelse skal det bemærkes, at EU's RED-bæredygtighedscertificering er frivillig, dvs. at import til Unionen også kan finde sted uden certificeringen. Eventuel anvendelse af ikke-certificerede biobrændstoffer vil imidlertid ikke blive taget i betragtning ved målingen af en medlemsstats overholdelse af direktivets krav vedrørende nationale mål for den samlede andel af energi fra vedvarende energikilder i det endelige bruttoenergiforbrug og for andelen af energi fra vedvarende energikilder inden for transport og ved måling af medlemsstatens overholdelse af forpligtelser vedrørende vedvarende energi (18). Da bioethanol er dyrere end almindeligt brændstof, er der derfor ingen økonomisk begrundelse ud fra de foreliggende oplysninger for at importere bioethanol uden EU's RED-bæredygtighedscertificering. Kommissionen konkluderede derfor, at der er et klart incitament til at sælge bæredygtighedscertificeret ethanol på EU-markedet, hvilket i realiteten gør bæredygtighedscertificeringen nødvendig ved eksport til Unionen. Kommissionen konstaterede, at kun fire (Marquis Energy, Green Plains, en af Conestoga Energy Partners, Plymouth Energy) af de syv amerikanske virksomheder, der blev nævnt af ansøgeren, rent faktisk havde en bæredygtighedscertificering, der gælder for Unionen (EU-ISCC-certificering (19)). De tre andre virksomheder (Archer Daniels Midland, Cargill, en af Conestoga Energy Partners) fornyede deres ISCC-PLUS-certificering (20), der gælder for leverancer uden for Unionen, navnlig til Japan. Desuden havde alle amerikanske producenter og forhandlere med certificering til Unionen, konstant været certificeret siden 2011 (21). Disse virksomheder fortsatte med at forny deres certificering også i anvendelsesperioden for antidumpingforanstaltningerne, selv om de ikke solgte til Unionen. Dokumentationen tyder således på, at EU's RED-certificering også er af økonomisk betydning for salg til andre markeder, som et globalt tegn på kvalitet. På grundlag af de foreliggende oplysninger konkluderede Kommissionen derfor, at fornyelsen af certificeringen ikke kun skal ses som en indikation af de amerikanske producenters intentioner om at genoptage eksporten til Unionen, men mere generelt som bevis for, at den er bæredygtig, hvilket også er relevant ved eksport til andre markeder. Certificeringsforpligtelsen er desuden en yderligere faktor sammen med kravet om vandindhold og de gældende importafgifter, som begrænser de amerikanske producenters og/eller eksportørers adgang til EU-markedet og dermed gør det mindre attraktivt.

                     (101)

                     For så vidt angår ADM's planer, er der, selv om Kommissionen erkendte, at ADM havde til hensigt at fokusere mere på eksport af brændstofethanol produceret i virksomhedens anlæg i Peoria, ikke noget, der tyder på, at virksomheden havde til hensigt at eksportere til EU-markedet, navnlig da ADM ikke var certificeret i henhold til direktivet om vedvarende energi. Det skal endvidere bemærkes, at hensigten med rekonfigurering af anlægget var at ændre produktionen fra brændstofethanol til ethanol til drikkevarer og til industrien. Denne ændring vil i realiteten mindske produktionskapaciteten for dette anlæg med 100 mio. gallons (ca. 300 000 ton), hvilket fremgår af en anden nyhedsartikel (22).

                     (102)

                     Begge påstande om, at amerikanske producenter og forhandlere har til hensigt at omlægge deres salg til EU-markedet, jf. betragtning 98 og 99, må derfor afvises.

                     (103)

                     Ansøgeren fremlagde endvidere en undersøgelse fra en ekstern gruppe økonomer som baggrund for sin påstand om, at Kommissionens beregninger af EU-markedets tiltrækningskraft med hensyn til priser ikke var korrekte, og at EU-markedet i modsætning til Kommissionens konklusioner er attraktivt for den amerikanske eksport.

                     (104)

                     Kommissionen anerkendte, at i sammenligning med nogle af de amerikanske eksportmarkeder kan EU-markedet være et attraktivt marked med hensyn til pris. I forbindelse med vurderingen af, om der var sandsynlighed for yderligere skadevoldende dumping, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2, og som forklaret i betragtning 48 og 59 foretog Kommissionen ikke desto mindre sin analyse af EU-markedets tiltrækningskraft med hensyn til priser på grundlag af de tre individuelle eksportmarkeder, som ansøgeren havde foreslået. For fuldstændighedens skyld foretog Kommissionen den samme analyse med de samlede priser på al amerikansk eksport til tredjelande, undtagen priserne ved eksport til Unionen. Kommissionen er ikke retligt forpligtet til at undersøge hvert enkelt eksportmarked separat. I den foreliggende sag undersøgte Kommissionen de to største amerikanske eksportmarkeder og et tredje marked udvalgt af ansøgeren. Det ville være uforholdsmæssigt at foretage en individuel undersøgelse af alle 36 eksportmarkeder (undtagen EU-markedet) for de amerikanske producenter og/eller eksportører af den pågældende vare, når en analyse af de største eksportmarkeder ikke viser tilstrækkeligt bevis for prisernes tiltrækningskraft. Som allerede konkluderet i betragtning 59 fremlagde ansøgeren ingen begrundelse for, hvorfor de tre amerikanske eksportmarkeder, som ansøgeren oprindeligt havde foreslået og som Kommissionen havde undersøgt, ikke længere udgjorde et egnet grundlag for Kommissionens analyse. For så vidt angår Brasilien, Canada og Peru, som er de tre markeder, ansøgeren har foreslået, giver undersøgelsen de samme resultater som Kommissionen vedrørende EU-markedets tiltrækningskraft med hensyn til pris. Kommissionen fandt derfor, at den fremlagte undersøgelse ikke indeholdt bevis for fejl i Kommissionens beregning. Tværtimod mente Kommissionen, at den undersøgelse, som ansøgeren havde fremlagt, støttede dens oprindelige konklusioner.

                     (105)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger fremlagde ansøgeren dokumentation for importtoldens niveau i Kina. Med hensyn til Kina hævdede ansøgeren endvidere, at det forhold, at eksporten til Kina allerede var blevet absorberet af andre tredjelande, burde have været en klar anerkendelse af, at der allerede var tale om en omlægning af handelen.

                     (106)

                     Kommissionen anerkendte, at ansøgeren fremlagde tilstrækkelig dokumentation for niveauet af den kinesiske importtold på ethanol med oprindelse i USA. Kommissionen benægtede ikke, at de amerikanske eksportører søgte nye markeder efter stigningen i importtolden i Kina. Ikke desto mindre fandt Kommissionen, at omfanget af den amerikanske eksport til Kina i den nuværende undersøgelsesperiode er mere relevant for analysen af truslen om en eventuel omlægning af handelen til EU-markedet. Mængder, der allerede er blevet afsat på nye markeder, anses ikke for relevante.

                     (107)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at det brasilianske marked ikke er attraktivt for de amerikanske producenter og/eller eksportører i betragtning af den importtold på 20 %, der pålægges i forbindelse med import ud over et importkontingent, jf. betragtning 96. Til støtte for denne påstand henviste ansøgeren til en nyhedsartikel fra oktober 2018, hvoraf det fremgik, at [e]ksporten af majsbaseret ethanol fra USA til Brasilien faldt til det laveste niveau i næsten tre år i august (23). Ansøgeren hævdede endvidere, at Kommissionen burde have taget hensyn til, at Brasilien har en stærk efterspørgsel på hjemmemarkedet, men at forsyningssituationen og dermed importbehovet varierer. Ifølge ansøgeren er de fleste brasilianske sukker- og bioethanolraffinaderier »blandede enheder«, som er i stand til at skifte mellem produktion af sukker og bioethanol afhængigt af priserne og rentabiliteten for disse to varer.

                     (108)

                     Med hensyn til virkningen af toldkontingentet bør det bemærkes, at det blot fremgik af den citerede nyhedsartikel, at den månedlige eksportmængde i august 2018 nåede sit laveste niveau siden oktober 2015. Eksportstatistikker fra US ITC viste ganske rigtigt ingen eksportmængder i august 2018 — en situation, der sidst fandt sted i oktober 2015. I nyhedsartiklen gives der dog ingen oplysninger om udviklingen i eksporten, undtagen denne sammenligning mellem august 2018 og oktober 2015. Faktisk blev den amerikanske eksport til Brasilien genoptaget i september 2018 og steg samlet set i 2018 sammenlignet med det foregående år.

                     (109)

                     Kommissionen fandt desuden, at ansøgeren ikke fremlagde tilstrækkelige beviser for strukturen og driften af den brasilianske bioethanolindustri, og Kommissionen var heller ikke i stand til at fremskaffe denne dokumentation. I modsætning til ansøgerens påstande viste eksportstatistikkerne fra US ITC, at USA's eksport af ethanol til Brasilien havde været konstant stigende i den betragtede periode og også steg i 2018. Ansøgerens påstande vedrørende det brasilianske markeds tiltrækningskraft for amerikanske producenter og/eller eksportører må derfor afvises.

                     (110)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at Kommissionen kunstigt reducerede den sandsynlige indvirkning på EU-markedet af Perus foranstaltninger ved at betragte en eventuel omlægning af handel fra Kina og Peru separat.

                     (111)

                     I betragtning af de særlige forhold på EU-markedet, dvs. det maksimalt tilladte vandindhold i den undersøgte vare og RED-bæredygtighedscertificeringen, som faktisk er nødvendig for at sælge på EU-markedet, jf. betragtning 100, fandt Kommissionen det usandsynligt, at hele USA's eksport til Peru og Kina ville blive omdirigeret til EU-markedet. Ansøgeren fremlagde heller ikke dokumentation for at underbygge sin påstand. Denne påstand må derfor afvises.

               3.3.3.   Konklusion vedrørende sandsynligheden for fornyet dumping

                     (112)

                     På baggrund af ovenstående vurdering af sandsynligheden for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, konkluderede Kommissionen, at det er usandsynligt, at USA's bioethanolproducenter vil eksportere betydelige mængder af bioethanol til Unionen til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe.

                     (113)

                     Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at Kommissionen burde have fulgt sin hidtidige praksis med henblik på at konkludere, at den manglende samarbejdsvilje blandt de amerikanske producenter er yderligere — og vigtigt- bevis for, at »[disse] eksportende producenter ikke var villige til eller i stand til at vise, at der ikke vil finde dumping sted, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe« (24).

                     (114)

                     Som svar herpå mindede Kommissionen for det første om, at den afgørelsespraksis, der bygger på enkeltsagsvurdering, ikke kan være bindende for fremtidige undersøgelser og derfor ikke er nogen indikator for, hvordan Kommissionen bør drage visse konklusioner. For det andet blev bestemmelsen i den nævnte undersøgelse anset for at være en yderligere faktor blandt mange, som lå til grund for Kommissionens konklusion i det konkrete tilfælde. For det tredje, som en yderligere og supplerende faktor, kan det forhold, at de amerikanske eksporterende producenter ikke samarbejdede, anses for at hæmme indsamlingen af detaljerede oplysninger med henblik på vurderingen af sandsynligheden for fortsat og fornyet dumping, hvilket nødvendigvis fører til en anvendelse af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 18. Kommissionen fandt imidlertid, at manglende samarbejdsvilje ikke kan begrunde foranstaltningernes forlængelse. I denne særlige sag anså Kommissionen faktisk amerikanske eksporterende producenters manglende samarbejdsvilje for at være et element, der hindrede en fuldstændig og grundig vurdering af alle faktorer, og den anvendte derfor de foreliggende faktiske oplysninger. Efter at have overvejet alle de foreliggende oplysninger, og i henhold til grundforordningens artikel 18 konkluderede Kommissionen, at der ikke er sandsynlighed for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Denne påstand må derfor også afvises.

               3.4.   Konklusion

                     (115)

                     I lyset af den manglende sandsynlighed for fornyet dumpingeksport fra det pågældende land er det derfor ikke nødvendigt at undersøge, om der er sandsynlighed for fornyet skade og foretage en undersøgelse af Unionens interesser. Foranstaltningerne vedrørende importen af bioethanol med oprindelse i USA bør derfor ophæves, og proceduren afsluttes.

               4.   KONKLUSION

                     (116)

                     Det følger af ovenstående, at de antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af bioethanol med oprindelse i USA, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 157/2013, bør ophæves, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2.

                     (117)

                     Udvalget, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036, har ikke afgivet udtalelse, —

               VEDTAGET DENNE FORORDNING:

            Artikel 1
            Antidumpingtolden på importen af bioethanol, undertiden kaldet »brændstofethanol«, dvs. ethylalkohol produceret af landbrugsprodukter (opført i bilag I til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde), denatureret eller ikke denatureret, med undtagelse af varer med et vandindhold på over 0,3 % (m/m) målt i henhold til standard EN 15376, men herunder ethylalkohol produceret af landbrugsprodukter (opført i bilag I til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde) i blandinger med benzin med et ethylalkoholindhold på over 10 % (v/v) til anvendelse som brændstof, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 2207 10 00, ex 2207 20 00, ex 2208 90 99, ex 2710 12 21, ex 2710 12 25, ex 2710 12 31, ex 2710 12 41, ex 2710 12 45, ex 2710 12 49, ex 2710 12 50, ex 2710 12 70, ex 2710 12 90, ex 3814 00 10, ex 3814 00 90, ex 3820 00 00 og ex 3824 99 92 (Taric-kode 2207100012, 2207200012, 2208909912, 2710122111, 2710122592, 2710123111, 2710124111, 2710124511, 2710124911, 2710125011, 2710127011, 2710129011, 3814001011, 3814009071, 3820000011 og 3824999266) med oprindelse i USA ophæves hermed, og proceduren i forbindelse med denne import ophører.

            Artikel 2
            Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

            Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
            Udfærdiget i Bruxelles, den 14. maj 2019.

                  På Kommissionens vegne

               Jean-Claude JUNCKER

                  Formand

            (1)  EUT L 176 af 30.6.2016, s. 21.

            (2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 157/2013 af 18. februar 2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af bioethanol med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (EUT L 49 af 22.2.2013, s. 10).

            (3)  Meddelelse om det forestående udløb af visse antidumpingforanstaltninger (EUT C 180 af 8.6.2017, s. 37).

            (4)  Meddelelse om indledning af en udløbsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af bioethanol med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (EUT C 64 af 20.2.2018, s. 7).

            (5)  Tilgængelige på: https://www.agmrc.org/renewable-energy/ethanol/midwest-ethanol-cash-prices-basis-data-and-charts-for-selected-states (senest tilgået den 12. februar 2019).

            (6)  Tilgængelige på: https://www.eia.gov/totalenergy/data/monthly/index.php#renewable (senest tilgået den 12. februar 2019).

            (7)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 191/2014 af 24. februar 2014 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse mangandioxider med oprindelse i Sydafrika efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (EUT L 59 af 28.2.2014, s. 7).

            (8)  Findes på https://www.eia.gov/petroleum/ethanolcapacity/index.php (sidst tilgået den 14. marts 2019).

            (9)  Findes på https://www.eia.gov/todayinenergy/detail.php?id=31832 (sidst tilgået den 28. marts 2019).

            (10)  Se bilag II til de amerikanske sammenslutningers indlæg efter høringen af 20. marts, som findes i det åbne dossier.

            (11)  Findes på https://www.reuters.com/article/us-usa-biofuels-idUSKCN0VQ2QW (sidst tilgået den 18. marts 2019).

            (12)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 211/2012 af 12. marts 2012 om tarifering af varer i den kombinerede nomenklatur (EUT L 73 af 13.3.2012, s. 1).

            (13)  Tilgængelige på: https://www.wto.org/english/tratop_e/tariffs_e/tariff_data_e.htm (senest tilgået den 13. februar 2019).

            (14)  Resolution nr. 72 af 31. august 2017 og ministeriel bekendtgørelse nr. 32 af 4. september 2017.

            (15)  Resolution nr. 152 af 6. november 2018.

            (16)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF (EUT L 140 af 5.6.2009, s. 16).

            (17)  Findes på https://www.reuters.com/article/us-adm-results/adm-says-profit-tumbles-and-issues-gloomy-view-shares-drop-idUSKBN1D01EV (sidst tilgået den 15. marts 2019).

            (18)  Artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF (EUT L 140 af 5.6.2009, s. 16).

            (19)  Findes på https://www.iscc-system.org/process/audit-and-certification-process/iscc-system-documents/ (sidst tilgået den 19. marts 2019).

            (20)  Findes på https://www.iscc-system.org/process/audit-and-certification-process/iscc-system-documents/ (sidst tilgået den 19. marts 2019).

            (21)  Findes på https://www.iscc-system.org/certificates/all-certificates/ (sidst tilgået den 15. marts 2019).

            (22)  Findes på http://ethanolproducer.com/articles/14531/adm-announces-plans-to-reconfigure-ethanol-complex-in-illinois (sidst tilgået den 15. marts 2019).

            (23)  Findes på https://www.reuters.com/article/us-usa-ethanol-brazil/u-s-ethanol-exports-to-brazil-drop-to-nearly-three-year-low-idUSKCN1MF2FI (sidst tilgået den 15. marts 2019).

            (24)  Rådets forordning (EF) nr. 1001/2008 af 13. oktober 2008 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse rørfittings af jern eller stål med oprindelse i Republikken Korea og Malaysia efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 384/96 (EUT L 275 af 16.10.2008, s. 18).