title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/34 af 28. september 2017 om fastsættelse af gennemførelsesmæssige tekniske standarder vedrørende det standardiserede præsentationsformat af gebyroplysningsdokumentet og det fælles symbol herfor i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/92/EU (EØS-relevant tekst. )

text:
                  11.1.2018

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 6/37

            KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2018/34
      af 28. september 2017
      om fastsættelse af gennemførelsesmæssige tekniske standarder vedrørende det standardiserede præsentationsformat af gebyroplysningsdokumentet og det fælles symbol herfor i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/92/EU
      (EØS-relevant tekst)
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
      under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/92/EU af 23. juli 2014 om sammenlignelighed af gebyrer i forbindelse med betalingskonti, flytning af betalingskonti og adgang til betalingskonti med basale funktioner (1), særlig artikel 4, stk. 6, tredje afsnit, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  I henhold til direktiv 2014/92/EU skal medlemsstaterne sikre, at udbydere af betalingstjenester udleverer et gebyroplysningsdokument til forbrugeren i papirform eller på et andet varigt medium, der indeholder de standardiserede udtryk i den endelige liste over de mest repræsentative tjenester, der er knyttet til en betalingskonto og, hvis en sådan tjeneste udbydes af en betalingstjenesteudbyder, gebyrerne for hver enkelt tjeneste. De endelige lister skal offentliggøres af medlemsstaterne, som indarbejder den standardiserede EU-terminologi, der er fastsat i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/32 (2).

                  (2)

                  For at sikre, at gebyroplysningsdokumentet opfylder formålet med direktiv 2014/92/EU og samtidig giver forbrugerne alle de relevante oplysninger på en måde, der forbedrer sammenligningen og gennemsigtigheden, bør betalingstjenesteudbyderne anvende en standardiseret skabelon til gebyroplysningsdokumentet sammen med klare instrukser om, hvordan gebyroplysningsdokumentet skal udfyldes.

                  (3)

                  Da gebyroplysningsdokumentet har til formål at oplyse forbrugerne, før de indgår en kontrakt om en betalingskonto, således at de har mulighed for at sammenligne tilbud om en betalingskonto, bør betalingstjenesteudbyderen anvende den standardiserede skabelon til at udforme et gebyroplysningsdokument for hver enkelt betalingskonto.

                  (4)

                  For at give forbrugerne mulighed for at vælge det tilbud om en betalingskonto, som passer bedst til deres behov, og samtidig sikre et højt standardiseringsniveau bør det være muligt at tilbyde en passende kombination af pakker, og derfor bør betalingstjenesteudbyderen være i stand til at udforme mere end et gebyroplysningsdokument med hensyn til den betalingskonto, såfremt der indgår mindst én pakke i hvert dokument.

                  (5)

                  For at gøre det lettere for forbrugerne at forstå indholdet af de forskellige typer pakker og deres gebyrer, bør pakkerne opføres separat i gebyroplysningsdokumentet.

                  (6)

                  Hvis tjenester ud over de tjenester, der indgår i en pakke, ikke indgår i den nationale endelige liste over de mest repræsentative tjenester og derfor ikke angives i gebyroplysningsdokumentet, bør de angives i en separat tabel og ikke sammensættes med oplysninger om pakkernes indhold, således at forbrugerne får et klart overblik over pakken.

                  (7)

                  Da indholdet af hvert gebyroplysningsdokument, der fremlægges for forbrugerne, afhænger af de enkelte betalingstjenesteudbyderes udbud af tjenester og af hver enkelt medlemsstats endelige liste over de mest repræsentative tjenester, der er knyttet til en betalingskonto, bør skabelonen til gebyroplysningsdokumentet omfatte visse afsnit, hvori de forskellige tjenester bør inddeles, for at sikre sammenligneligheden af de betalingskonti, der tilbydes på det indre marked.

                  (8)

                  Skabelonen til gebyroplysningsdokumentet bør omfatte en separat tabel til de betalingstjenesteudbydere, der yderligere er pålagt at angive en samlet omkostningsindikator.

                  (9)

                  Denne forordning er baseret på det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som den europæiske tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) (EBA) har forelagt Kommissionen.

                  (10)

                  EBA har afholdt åbne offentlige høringer om det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt anmodet interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (3), om en udtalelse —

            VEDTAGET DENNE FORORDNING:
      Artikel 1
      Skabelon til gebyroplysningsdokumentet og det fælles symbol herfor
      1.   Betalingstjenesteudbyderne skal anvende skabelonen i bilaget og udfylde den i henhold til artikel 2-13.
      2.   Betalingstjenesteudbyderne må ved udfyldelsen ikke ændre skabelonen til gebyroplysningsdokumentet på anden vis end som fastsat i denne forordning. Navnlig skal betalingstjenesteudbyderne følge rækkefølgen af oplysninger, afsnit og underafsnit som fastsat i skabelonen. Gebyroplysningsdokumentet skal:

                  a)

                  fremlægges i stående A4-format

                  b)

                  indeholde titlen »Gebyroplysningsdokument« øverst på første side, hvor titlen centreres og placeres mellem betalingstjenesteudbyderens logo øverst til venstre i dokumentet og det fælles symbol øverst til højre i dokumentet

                  c)

                  indeholde det fælles symbol, hvis mål ikke skal være 2,5 cm × 2,5 cm, og som fremtræder som vist i skabelonen i bilaget

                  d)

                  anvende skrifttypen Arial eller en anden skrifttype, der ligner Arial, og skriftstørrelse 11, bortset fra i titlen »Gebyroplysningsdokument«, som skrives med skriftstørrelse 16 og fede typer, skriftstørrelse 14 og fede typer i overskrifterne samt skriftstørrelse 12 og fede typer i underoverskrifterne, medmindre en større skriftstørrelse eller anvendelsen af brailleskrift til synshæmmede personer enten er påkrævet i henhold til national ret, eller forbrugeren og betalingstjenesteudbyderen er blevet enige herom

                  e)

                  fremlægges i sort-hvid, bortset fra betalingstjenesteudbyderens logo og det fælles symbol, som kan fremstå i farver som fastsat i artikel 2

                  f)

                  omgive overskrifterne med den halvmørke grå farve, der fremkommer ved anvendelsen af farvemønstret med referencenummer 166,166,166 i RGB-farvemodellen, og omgive underoverskrifterne med den lysegrå farve, der fremkommer ved anvendelsen af referencenummer 191,191,191 i RGB-farvemodellen

                  g)

                  have nummererede sider.

            3.   En betalingstjenesteudbyder leverer et særskilt gebyroplysningsdokument for hver enkelt betalingskonto, de tilbyder forbrugerne.
      4.   Uanset tilbuddet om betalingskonti med basale funktioner, der henvises til i kapitel IV i direktiv 2014/92/EU, hvor en betalingstjenesteudbyder kun tilbyder forbrugerne én betalingskonto, der kan kombineres med forskellige pakker af tjenester som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2014/92/EU, kan betalingstjenesteudbyderen udforme mere end ét gebyroplysningsdokument i forbindelse med den konto, såfremt hvert gebyroplysningsdokument omfatter mindst én pakke.
      Artikel 2
      Det fælles symbol og betalingstjenesteudbyderens logo
      1.   Når det fælles symbol fremstår i farver, anvendes farvemønstret med referencenummer 0/51/153 (hexadecimal: 003399) i RGB-farvemodellen til baggrunden og farvemønstret med referencenummer 255/204/0 (hexadecimal: FFCC00) i RGB-farvemodellen til symbolet.
      2.   Betalingstjenesteudbyderens logo er af samme størrelse som det fælles symbol.
      3.   Logoet må kun fremstå i farver, hvis det fælles symbol også fremstår i farver. Hvis det fælles symbol trykkes i sort-hvid, skal det kunne læses tydeligt.
      Artikel 3
      Kontoudbyderens navn
      Navnet på den betalingstjenesteudbyder, der udbyder kontoen, angives med fede typer og venstrestilles.
      Artikel 4
      Kontonavn
      Navnet på kontoen angives med fede typer, venstrestilles og placeres under navnet på kontoudbyderen.
      Artikel 5
      Dato
      Datoen, hvor betalingstjenesteudbyderen sidst ajourførte gebyroplysningsdokumentet, skal angives med den skrifttype, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, litra d), venstrestilles og placeres under navnet på kontoen.
      Artikel 6
      Indledning
      1.   Indledningens ordlyd skal gengives i gebyroplysningsdokumentet som angivet i skabelonen med lineafstand på 1,15, 0 pkt. før teksten og 10 pkt. efter teksten.
      2.   Betalingstjenesteudbyderne skal erstatte de kantede parenteser med navnene på de dokumenter, der er relevante forud for og i forbindelse med aftaleindgåelsen.
      Artikel 7
      Tabellen »Tjenester og gebyrer«
      1.   Betalingstjenesteudbyderne skal angive de tjenester, der er opført på den nationale endelige liste over de mest repræsentative tjenester, der er knyttet til en betalingskonto, jf. artikel 3, stk. 5 i direktiv 2014/92/EU, hvis den pågældende betalingstjenesteudbyder tilbyder sådanne tjenester, og deres tilsvarende gebyrer i tabellen vedrørende tjenester og gebyrer på følgende måde:

                  a)

                  tjenesterne skal indsættes med fede typer i kolonnen »Tjeneste« og venstrestilles

                  b)

                  hver tjeneste må kun angives én gang og skal angives i det pågældende afsnit som vist i tabellen; for eksempel skal oprettelsen eller vedligeholdelsen af kontoen angives i afsnittet »Generelle kontotjenester«

                  c)

                  gebyrerne, der svarer til tjenesterne, skal angives i kolonnen »Gebyr« og højrestilles

                  d)

                  hvis gebyret opkræves med jævne mellemrum frem for hver gang, tjenesten benyttes, angives og venstrestilles hyppigheden i kolonnen »Gebyr« efterfulgt højrestillet af det tilsvarende gebyr for den periode, mens det samlede årlige gebyr angives venstrestillet på linjen umiddelbart under hyppigheden med fede typer og med ordlyden »Samlet årligt gebyr«, hvis tilsvarende gebyr angives højrestillet

                  e)

                  der skal anvendes enkelt linjeafstand, 0 pkt. før og 0 pkt. efter hver tjeneste og hvert gebyr.

            2.   Hvis ingen af de tjenester, som en betalingstjenesteudbyder tilbyder, og som ville svare til et underafsnit, er opført på den nationale endelige liste over de mest repræsentative tjenester, der er knyttet til en betalingskonto, skal hele rækken vedrørende det underafsnit fjernes, herunder titlen på dette underafsnit.
      3.   Hvis en betalingstjenesteudbyder ikke tilbyder en eller flere tjenester, der er opført på den nationale endelige liste over de mest repræsentative tjenester, jf. artikel 3, stk. 5, i direktiv 2014/92/EU, eller hvis tjenesten ikke gøres tilgængelig sammen med kontoen, skal ordlyden »Tjenesten ikke tilgængelig« anvendes.
      4.   Hvis der opkræves særskilte gebyrer på en eller flere af de følgende måder, angiver betalingstjenesteudbyderne på en særskilt linje for den pågældende tjeneste i kolonnen »Gebyr« en beskrivelse af hver enkelt opkrævning, kommunikationsmiddel eller betingelse (»gebyrtyper«):

                  a)

                  for hver enkel opkrævning ved ydelse af samme tjeneste, såsom et indledende oprettelsesgebyr og efterfølgende handlingsgebyr for samme tjeneste

                  b)

                  for de forskellige kommunikationsmidler, hvorigennem den samme tjeneste kan udbedes, benyttes eller leveres, såsom via telefon, i en filial eller online

                  c)

                  afhængig af hvorvidt en given betingelse for samme tjeneste er overholdt, såsom efterlevelse af et minimalt eller maksimalt tærskelbeløb for kredittransaktioner eller hævning af kontanter.

            Beskrivelsen venstrestilles, og gebyret højrestilles.
      5.   Hvis der opkræves gebyrer i henhold til en kombination af flere gebyrtyper, såsom gebyrer, der er forskellige alt efter kommunikationsmiddel og derefter forskelliggøres yderligere på baggrund af, hvorvidt der nås et tærskelbeløb, højrestiller betalingstjenesteudbyderne sammenfattet med anvendelsen af stk. 4 beskrivelsen af hver enkelt yderligere gebyrtype.
      Artikel 8
      Opstilling af pakker af tjenester, der kræves betalt som del af gebyrerne i underafsnittet »Generelle kontotjenester«
      1.   Hvis der opkræves betaling for en pakke af tjenester, der er knyttet til en betalingskonto, som del af gebyrerne i afsnittet »Generelle kontotjenester«, skal alle de tjenester, der indgår i pakken, uanset om de er opført på den endelige nationale liste over de mest repræsentative tjenester, der er knyttet til en betalingskonto, jf. artikel 3, stk. 5, i direktiv 2014/92/EU, angives i rækken vedrørende pakker af tjenester i tabellens afsnit vedrørende generelle kontotjenester.
      2.   Betalingstjenesteudbyderne skal medtage oplysninger om yderligere gebyrer for enhver tjeneste ud over det antal, der er dækket af gebyret for pakken af tjenester, som omhandlet i artikel 10.
      3.   Hvis det samlede antal af tjenester i pakken ikke er begrænset, fjerner betalingstjenesteudbyderne erklæringen »Betaling for tjenester ud over de ovenstående opkræves separat« nederst i tabellen.
      4.   Hele rækken vedrørende pakken af tjenester skal fjernes, hvis der ikke tilbydes en pakke af tjenester med kontoen, og hvis pakken af tjenester kræves betalt særskilt fra ethvert gebyr for generelle kontotjenester.
      Artikel 9
      Opstilling af pakker af tjenester, der kræves betalt særskilt fra gebyrerne i underafsnittet »Generelle kontotjenester«
      1.   Hvis betalingstjenesteudbyderne tilbyder en pakke af tjenester, der er knyttet til en betalingskonto, sammen med kontoen, og den pakke kræves betalt særskilt fra ethvert gebyr i underafsnittet »Generelle kontotjenester« som omhandlet i tabellen vedrørende tjenester og gebyrer, skal betalingstjenesteudbyderne angive følgende oplysninger i tabellen vedrørende pakken af tjenester:

                  a)

                  en liste over alle tjenester i pakken, uanset om de er opført på den endelige nationale liste over de mest repræsentative tjenester, der er knyttet til en betalingskonto, jf. artikel 3, stk. 5, i direktiv 2014/92/EU

                  b)

                  antallet af de tjenester, der dækkes af gebyret for pakken, hvilken enten kan være et tal eller en angivelse af, at antallet af tjenester ikke er begrænset

                  c)

                  gebyret for pakken højrestillet i kolonnen »Gebyr«

            2.   Hvis pakken kræves betalt med jævne mellemrum, angives og venstrestilles hyppigheden i kolonnen »Gebyr« sammen med det samlede årlige gebyr på linjen umiddelbart under hyppigheden med fede typer og med ordlyden »Samlet årligt gebyr«.
      3.   Betalingstjenesteudbyderne skal medtage oplysninger om yderligere gebyrer for enhver tjeneste ud over det antal, der er dækket af gebyret for pakken af tjenester, som omhandlet i artikel 10.
      4.   Hvis det samlede antal af tjenester i pakken ikke er begrænset, fjerner betalingstjenesteudbyderne erklæringen »Betaling for tjenester ud over de ovenstående opkræves separat« nederst i tabellen.
      5.   Hvis der i gebyroplysningsdokumentet er angivet flere end én pakke, som er omfattet af stk. 1, skal betalingstjenesteudbyderne angive oplysningerne omhandlet i denne artikel for hver pakke i en separat tabel og angive handelsnavnet for hver pakke af tjenester, hvor det er relevant.
      6.   Betalingstjenesteudbyderne skal fjerne hele tabellen, hvis pakken af tjenester ikke tilbydes sammen med kontoen, eller hvis den pakke af tjenester kræves betalt som en del af gebyret for enhver generel kontotjeneste.
      Artikel 10
      Tabel vedrørende yderligere gebyrer for tjenester ud over det antal, der er dækket af pakker af tjenester, der er knyttet til en betalingskonto
      1.   Betalingstjenesteudbyderne skal i denne tabel angive oplysninger om yderligere gebyrer for enhver tjeneste ud over det antal, der er dækket af de pakker, der nævnes i artikel 8 og 9, såfremt disse oplysninger ikke angives i tabellen vedrørende tjenester og gebyrer, eller såfremt tjenestens tilsvarende gebyr er forskelligt fra det, der vises i tabellen.
      2.   Hvis betalingstjenesteudbyderne tilbyder mere end én pakke, og de i stk. 1 nævnte yderligere gebyrer varierer afhængigt af pakken, skal betalingstjenesteudbyderne angive de forskellige gebyrer separat for hver pakke og anvende pakkens handelsnavn, hvor det er relevant.
      3.   Ved udfyldning af denne tabel skal betalingstjenesteudbyderne følge samme præsentationsformat og struktur, som er fastsat i nærværende forordning, hvor det er relevant.
      4.   Hvis et gebyroplysningsdokument ikke indeholder nogen oplysninger om pakker af tjenester, fjerner betalingstjenesteudbyderne den i stk. 1 nævnte tabel.
      Artikel 11
      Samlet omkostningsindikator
      1.   Betalingstjenesteudbyderne angiver den samlede omkostningsindikator, der giver et overblik over de samlede årlige omkostninger for betalingskontoen, i en separat tabel, såfremt det er påkrævet i henhold til national ret.
      2.   Betalingstjenesteudbyderne fjerner tabellen vedrørende den samlede omkostningsindikator, hvis de nationale bestemmelser ikke pålægger betalingstjenesteudbyderne at angive den samlede omkostningsindikator.
      Artikel 12
      Handelsnavne
      Hvis der anvendes et handelsnavn, angives det direkte efter tjenestens navn med den skrifttype, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, litra d), i kantede parenteser.
      Artikel 13
      Anvendelse af elektroniske midler
      1.   Hvis gebyroplysningsdokumentet leveres via elektroniske midler, kan betalingstjenesteudbyderne, såfremt forbrugeren forsynes med en kopi af gebyroplysningsdokumentet, som er i overensstemmelse med skabelonen i bilaget og er udfyldt i henhold til artikel 2-12, ændre skabelonen udelukkende på følgende måder:

                  a)

                  uanset artikel 1, stk. 2, litra d), øge skriftstørrelserne, såfremt forholdet mellem de forskellige størrelser bibeholdes som fastsat i artikel 1, stk. 2

                  b)

                  hvis de elektroniske værktøjers dimensioner gør, at gebyroplysningerne med anvendelse af flere tabeller og kolonner er svære at læse, anvende en enkelt kolonne eller en enkelt tabel, såfremt oplysningernes rækkefølge, afsnit og underafsnit bibeholdes

                  c)

                  anvende elektroniske værktøjer, såsom lagdeling og pop op-vinduer, såfremt titlen på gebyroplysningsdokumentet, det fælles symbol, indledningen, afsnittene og underafsnittene vises tydeligt, og oplysningernes rækkefølge bibeholdes.

            2.   Anvendelsen af elektroniske værktøjer som omhandlet i stk. 1, litra c), må ikke være så forstyrrende, at den kan distrahere forbrugeren fra oplysningerne i gebyroplysningsdokumentet. Oplysninger, der vises via lagdeling og pop op-vinduer, begrænses til de oplysninger, der er omhandlet i denne forordning.
      Artikel 14
      Ikrafttræden
      Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

         Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
         Udfærdiget i Bruxelles, den 28. september 2017.

               På Kommissionens vegne

            Jean-Claude JUNCKER

               Formand

         (1)  EUT L 257 af 28.8.2014, s. 214.

         (2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/32 af 28. september 2017 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/92/EU for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder vedrørende en standardiseret EU-terminologi for mest repræsentative tjenester, der er knyttet til en betalingskonto (se side 3 i denne EUT).

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12).

         BILAG

            Skabelon til gebyroplysningsdokument

         Tekst af billedet

            Gebyroplysningsdokument
            Kontoudbyderens navn:
            Kontonavn:
            Dato:
            ·
            Dette dokument giver dig oplysninger om gebyrerne for benyttelse af de hovedtjenester, der er knyttet til betalingskontoen. Det kan være en hjælp ved sammenligning af disse gebyrer med dem, der er knyttet til andre konti.
            ·
            Der kan også være gebyrer for benyttelse af tjenester, der er knyttet til kontoen, som ikke er angivet her. Oplysningerne i deres helhed kan ses i [angiv navnene på de dokumenter, der er relevante forud for og i forbindelse med aftaleindgåelsen].
            ·
            Der findes en gratis ordliste over de udtryk, der anvendes i dette dokument.
            Tjeneste
            Gebyr
            Generelle kontotjenester
            [hovedtjeneste] [handelsnavn]
            Omfatter en pakke af tjenester, der består af:
            Betaling for tjenester ud over de ovenstående opkræves separat.
            Betalinger (med undtagelse af kort)
            Kort og kontanter
            Overtræk og dertil knyttede tjenester
            Andre tjenester

         Tekst af billedet

            Tjenestepakke
            Gebyr
            [handelsnavn]
            Betaling for tjenester ud over de ovenstående opkræves separat.
            Oplysninger om yderligere tjenester
            Oplysninger om gebyrer for tjenester ud over det antal, der er dækket af pakker af tjenester (eksklusive gebyrerne ovenfor)
            Tjeneste
            Gebyr
            [handelsnavn]
            Samlet omkostningsindikator


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/50 af 11. januar 2018 om 280. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til ISIL- (Da'esh) og Al-Qaida-organisationerne

text:
               12.1.2018

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 7/35

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2018/50
   af 11. januar 2018
   om 280. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til ISIL- (Da'esh) og Al-Qaida-organisationerne
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til ISIL- (Da'esh) og Al-Qaida-organisationerne (1), særlig artikel 7, stk. 1, litra a), og artikel 7a, stk. 5, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 indeholder en liste over de personer, grupper og enheder, der ifølge forordningen er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer.

               (2)

               Den 26. december 2017 besluttede sanktionskomitéen under FN's Sikkerhedsråd at fjerne et punkt fra listen over de personer, grupper og enheder, over for hvem indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer skal gælde, og at ændre et punkt på samme liste. Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 bør derfor ændres —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2018.

            På Kommissionens vegne

            For formanden

            Chef for Tjenesten for Udenrigspolitiske Instrumenter

      (1)  EFT L 139 af 29.5.2002, s. 9.

      BILAG
      Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 ændres således:

                  1)

                  Følgende punkt under overskriften »Fysiske personer« udgår: »Zayn Al-Abidin Muhammad Hussein (alias a) Abu Zubaida, b) Abd Al-Hadi Al-Wahab, c) Zain Al-Abidin Muhammad Husain, d) Zayn Al-Abidin Muhammad Husayn, e) Zeinulabideen Muhammed Husein Abu Zubeidah, f) Abu Zubaydah, g) Tariq Hani). Fødselsdato: 12.3.1971. Fødested: Riyadh, Saudi-Arabien. Nationalitet: Palæstinensisk. Andre oplysninger: a) Usama bin Ladens tætte samarbejdspartner og tilrettelægger af rejseaktiviteter for terrorister; b) Varetægtsfængslet i USA siden juli 2007. Den i artikel 2a, stk. 4, litra b), omhandlede dato: 25.1.2001.«

                  2)

                  Følgende punkt under overskriften »Fysiske personer« ændres således: Punktet: »Seifallah Ben-Hassine (alias a) Seif Allah ben Hocine, b) Saifallah ben Hassine, c) Sayf Allah 'Umar bin Hassayn, d) Sayf Allah bin Hussayn, e) Abu Iyyadh al-Tunisi, f) Abou Iyadh el-Tounsi, g) Abu Ayyad al-Tunisi, h) Abou Aayadh, i) Abou Iyadh). Fødselsdato: 8.11.1965. Fødested: Tunis, Tunisien. Nationalitet: Tunisisk. Den i artikel 7d, stk. 2, litra i), omhandlede dato: 23.9.2014.« affattes således:
                  »Seifallah Ben Omar Ben Mohamed Ben Hassine (alias a) Seif Allah ben Hocine, b) Saifallah ben Hassine, c) Sayf Allah 'Umar bin Hassayn,, d) Sayf Allah bin Hussayn, e) Abu Iyyadh al-Tunisi, f) Abou Iyadh el-Tounsi, g) Abu Ayyad al-Tunisi, h) Abou Aayadh, i) Abou Iyadh og j) Seifallah ben Amor ben Hassine). Adresse: a) 60 Rue de la Libye, Hammam Lif, Ben Arous, Tunesien, b) Libyen (muligt opholdssted pr. juli 2017). Fødselsdato: 8.11.1965. Fødested: Tunis, Tunesien. Nationalitet: Tunesisk. Pasnr.: tunesisk nr. G557170, udstedt den 16. november 1989. Nationalt identifikationsnr.: tunesisk nationalt identifikationskort 05054425, udstedt den 3.5.2011 (udstedt i Hammam Lif). Den i artikel 7d, stk. 2, litra i), omhandlede dato: 23.9.2014.«


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/48 af 11. januar 2018 om registrering af en betegnelse i registret over garanterede traditionelle specialiteter (Suikerstroop (GTS))

text:
                  12.1.2018

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 7/23

            KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2018/48
      af 11. januar 2018
      om registrering af en betegnelse i registret over garanterede traditionelle specialiteter (Suikerstroop (GTS))
      EUROPA-KOMMISSIONEN —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
      under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 52, stk. 3, litra b), og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Nederlandenes ansøgning om registrering af betegnelsen »Suikerstroop« som garanteret traditionel specialitet (GTS) er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
                      (2), jf. artikel 50, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 1151/2012.

                  (2)

                  »Suikerstroop« er en sirupsagtig væske, der dannes af tyksaften fra den plante, som produktet fremstilles af efter udvinding af sukkerkrystaller. Betegnelsen betyder »sukkersirup«.

                  (3)

                  Kommissionen modtog den 16. september 2014 meddelelse om indsigelse fra Finland, Danmark og Nordic Sugar AB (virksomhed etableret i Danmark).

                  (4)

                  Meddelelserne om indsigelse fra Danmark og Finland blev videresendt til Nederlandene.

                  (5)

                  Indsigelsesproceduren på baggrund af den meddelelse, som var sendt direkte til Kommissionen af Nordic Sugar AB, blev ikke indledt. Ifølge artikel 51, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012, kan fysiske eller juridiske personer med en legitim interesse, der er etableret eller har bopæl i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvorfra ansøgningen er indgivet, indgive meddelelse om indsigelse over for den medlemsstat, hvor vedkommende er etableret. Derfor havde Nordic Sugar AB ikke beføjelse til at indgive en meddelelse om indsigelse eller en indsigelsesskrivelse direkte til Kommissionen.

                  (6)

                  Den 13. november 2014 modtog Kommissionen Finlands begrundede indsigelse. Den begrundede indsigelse fra Danmark var allerede indeholdt i den pågældende meddelelse om indsigelse. Såvel Danmarks som Finlands begrundede indsigelse kunne tages i betragtning, jf. artikel 21 i forordning (EU) nr. 1151/2012.

                  (7)

                  Med skrivelser af 19. december 2014 opfordrede Kommissionen i medfør af artikel 51, stk. 3, i nævnte forordning såvel Nederlandene og Finland som Nederlandene og Danmark til at indlede egnede konsultationer inden for tre måneder efter datoen for de pågældende skrivelser med henblik på at nå til enighed.

                  (8)

                  På anmodning af Nederlandene har Kommissionen i medfør af artikel 51, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1151/2012 med skrivelse af 8. april 2015 indrømmet en forlængelse af fristen for konsultationer mellem de berørte parter i de to indsigelsesprocedurer vedrørende ovennævnte ansøgning. Den endelige frist for den mindelige procedure blev således forlænget til den 19. juni 2015.

                  (9)

                  Der blev ikke opnået enighed inden for den fastsatte frist. Med skrivelse af 22. februar 2017 meddelte Nederlandene Kommissionen resultatet af konsultationerne med Finland og Danmark. Kommissionen bør derfor i overensstemmelse med proceduren i artikel 52, stk. 3, litra b), i forordning (EU) nr. 1151/2012 træffe afgørelse om registreringen under hensyntagen til resultaterne af disse konsultationer.

                  (10)

                  Finland og Danmark gjorde i deres begrundede indsigelse følgende gældende: 1) betegnelsen er ikke specifik (den betyder kun sukkersirup), 2) den samme betegnelse anvendes for flere lignende produkter, der allerede udbydes på de danske, svenske, finske, tyske og baltiske markeder, 3) produktets karakteristika og fremstillingsmåde er ikke unikke for produktet, eftersom lignende produkter, som markedsføres i Danmark, Finland og Sverige, udviser de samme specifikke karakteristika og fremstillingsmåder. Finland er af den opfattelse, at det produkt, der beskrives i ansøgningen, ikke kan betragtes som en »særlig« type sirup, eftersom der er andre produkter end »Suikerstroop«, som også fremstilles af 100 % sukkerroe eller sukkerrør.

                  (11)

                  Herudover hævede Danmark, at ordlyden i punkt 3.1 i varespecifikationen, hvori det hedder, at »ordene »traditionelt nederlandsk produkt« skal anføres på etiketten på sproget i det land, hvor produktet markedsføres«, bør omformuleres for at være i overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1151/2012. På den anden side anfægtede Finland, at anvendelsen af definitionen »traditionelt nederlandsk produkt« ikke er specifik for det produkt, der beskrives i ansøgningen, eftersom lignende produkter, der markedsføres i Nordeuropa, også kan betegnes som traditionelle.

                  (12)

                  Finland har under konsultationerne med Nederlandene efterfølgende anmodet om, at sidste sætning i afsnit 3.2 »Der findes ingen andre produkter med samme navn eller lignende produkter med et lignende navn« udgår, da det ikke ville være korrekt.

                  (13)

                  Kommissionen har vurderet argumenterne i de begrundede indsigelser og i de oplysninger, som er blevet forelagt Kommissionen i forbindelse med drøftelserne mellem de berørte parter, og er kommet til den konklusion, at betegnelsen »Suikerstroop« bør registreres som GTS.

                  (14)

                  Indsigelserne er baseret på artikel 21, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1151/2012.

                  (15)

                  Med hensyn til uforeneligheden med betingelserne i forordningen blev der anført tre punkter: 1) betegnelsen er ikke specifik, 2) produktets karakteristika og fremstillingsmetoden er ikke unik, 3) punkt 3.1 i varespecifikationen er ikke i overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1151/2012 i og med, at der henvises til et »traditionelt nederlandsk produkt«.

                  (16)

                  Med hensyn til hvorvidt anvendelsen af betegnelsen er lovlig, velkendt og økonomisk betydningsfuld for lignende landbrugsprodukter eller fødevarer, blev følgende aspekt anført: den samme betegnelse anvendes for flere lignende produkter, der allerede udbydes på de danske, svenske, finske, tyske og baltiske markeder.

                  (17)

                  Ifølge forordning (EU) nr. 1151/2012 er det ikke et krav, at betegnelser for garanterede traditionelle specialiteter skal være specifikke. Dette var et krav i artikel 4, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 509/2006 (3). Selv om ansøgningen blev indgivet til Kommissionen, da forordning (EF) nr. 509/2006 stadig var i kraft, blev den efterfølgende offentliggjort i henhold til forordning (EU) nr. 1151/2012 og i mangel af særlige overgangsbestemmelser er det sidstnævnte forordning, der finder anvendelse. Ifølge artikel 18, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012 kan en betegnelse registreres som en garanteret traditionel specialitet, hvis den traditionelt er blevet brugt til at betegne det bestemte produkt, eller hvis den angiver produktets traditionelle eller særlige karakter. I det foreliggende tilfælde er betegnelsen »Suikerstroop« blevet anvendt i århundreder for dette specifikke produkt. Den angiver produktets særlige kendetegn, da der er tale om en sirup, der fremstilles af den væske, som bliver tilbage ved fremstillingen af sukker fra sukkerroer eller sukkerrør. Derfor opfylder betegnelsen kravene i forordning (EU) nr. 1151/2012.

                  (18)

                  Ifølge forordning (EU) nr. 1151/2012 er det ikke et krav, at et produkt, der opføres som GTS, skal være unikt eller udvise karakteristiske egenskaber. Det skal være identificerbart og adskille sig fra andre produkter. Ifølge artikel 18, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1151/2012 er det kun betegnelser, som henviser til generelle anprisninger, der anvendes for en gruppe produkter eller til anprisninger, som er fastsat i en specifik EU-retsakt. »Suikerstroop« er klart defineret, hvad angår dets karakteristika og produktionsmetode. Endvidere opfylder det produkt, som er beskrevet i varespecifikationen for betegnelsen »Suikerstroop«, kravene i artikel 18, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1151/2012, eftersom produktionsmetoden svarer til den traditionelle praksis for dette produkt, og ingredienserne er dem, der traditionelt anvendes.

                  (19)

                  Sætningen i punkt 3.1 i varespecifikationen med ordlyden »Når proceduren efter artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1151/2012 er afsluttet, er det ønsket, at ordene »traditionelt nederlandsk produkt« skal anføres på etiketten på sproget i det land, hvor produktet markedsføres« er ikke i overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1151/2012. Den bør erstattes af følgende sætning: Betegnelsen skal ledsages af anprisningen »fremstillet efter traditionen i Nederlandene«. De nederlandske myndigheder har erklæret sig indforstået med, at denne ændring indføres i varespecifikationen, som skal offentliggøres på ny af informationshensyn.

                  (20)

                  Selv om der markedsføres produkter, der ligner »Suikerstroop«, i medlemsstaterne med en betegnelse, der anses for at være oversættelsen af ordet »Suikerstroop« på de officielle sprog i medlemsstaterne, følger det ikke heraf, at »en enslydende betegnelse« anvendes i disse medlemsstater for lignende produkter. Den betegnelse, der anvendes i disse medlemsstater, har rent faktisk samme betydning som betegnelsen »Suikerstroop« på nederlandsk, men er ikke identisk med »Suikerstroop«, da den anvendes på et andet sprog. Hertil kommer, at betegnelsen »Suikerstroop« ikke som sådan er beskyttet, men kun i forbindelse med anprisningen »fremstillet efter traditionen i Nederlandene«.

                  (21)

                  Derfor kan de betegnelser for produkter, som ligner det produkt, der er omhandlet i ansøgningen om »Suikerstroop« og markedsføres på de danske, svenske, finske, tyske og baltiske markeder, hvis betydning er »sukkersirup« og repræsenterer en oversættelse af betegnelsen »Suikerstroop« på deres respektive sprog, fortsat anvendes. De er ikke identiske med »Suikerstroop« og skal ikke betragtes som efterligninger af eller hentydninger til betegnelsen »Suikerstroop«, eftersom betegnelsen »Suikerstroop« efter registreringen skal ledsages af anprisningen »fremstillet efter traditionen i Nederlandene«. Beskyttelsen af denne betegnelse er derfor begrænset til betegnelsen med henvisning til den nederlandske tradition.

                  (22)

                  Det er endvidere indlysende, at registreringen af betegnelsen »Suikerstroop« ikke kan forhindre anvendelse af betegnelserne »sukker« eller »sirup«, som er fællesnavne.

                  (23)

                  Nederlandene og Finland er også blevet enige om at fjerne sidste sætning i punkt 3.2, der har følgende ordlyd: »Der findes ingen andre produkter med samme navn eller lignende produkter med et lignende navn.« Derfor bør denne sætning i den varespecifikation, der på ny skal offentliggøres af informationshensyn, udgå.

                  (24)

                  Af ovennævnte grunde bør betegnelsen »Suikerstroop« optages i registret over garanterede traditionelle specialiteter. Den konsoliderede udgave af enhedsdokumentet skal offentliggøres af informationshensyn.

                  (25)

                  Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Kvalitetspolitikken for Landbrugsprodukter —

            VEDTAGET DENNE FORORDNING:
      Artikel 1
      Betegnelsen »Suikerstroop« (GTS) registreres.
      Betegnelsen i stk. 1 henviser til et produkt i kategori 2.3. Brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk samt konfekturevarer i bilag XI til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 (4).
      Artikel 2
      Betegnelsen i artikel 1 ledsages af anprisningen »fremstillet efter traditionen i Nederlandene«. Den konsoliderede varespecifikation er vedføjet som bilag til nærværende forordning.
      Artikel 3
      Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

         Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
         Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2018.

               På Kommissionens vegne

            Jean-Claude JUNCKER

               Formand

         (1)  EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.

         (2)  EUT C 187 af 19.6.2014, s. 9.

         (3)  Rådets forordning (EF) nr. 509/2006 af 20. marts 2006 om garanterede traditionelle specialiteter i forbindelse med landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 93 af 31.3.2006, s. 1).

         (4)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 af 13. juni 2014 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 179 af 19.6.2014, s. 36).

         BILAG

            ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GARANTERET TRADITIONEL SPECIALITET

         Forordning (EF) nr. 509/2006 om garanterede traditionelle specialiteter i forbindelse med landbrugsprodukter og fødevarer (*1)

            »SUIKERSTROOP«

            EF-nr.: NL-TSG-0007-01203 — 27.1.2014

         1.   NAVN OG ADRESSE PÅ DEN ANSØGENDE SAMMENSLUTNING

                     Navn:

                     Kenniscentrum suiker & voeding

                     Adresse:

                     Amsterdamsestraatweg 39a, 3744 MA Baarn

                     Telefon

                     +31 355433455

                     Fax

                     +31 355426626

                     E-mail:

                     info@kenniscentrumsuiker.nl

               2.   MEDLEMSSTAT ELLER TREDJELAND
         Nederlandene
         3.   VARESPECIFIKATION
         3.1.   Navn(e), der søges registreret (artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1216/2007
             (1)
            )

         »Suikerstroop«
         Betegnelsen skal ledsages af anprisningen »fremstillet efter traditionen i Nederlandene«.
         3.2.   Navnets art

                     ☒

                     Navnet er specifikt i sig selv

                     ☐

                     Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet.

               Produktet har haft dette navn i århundreder. »Suikerstroop« (sirup) udvindes i forbindelse med fremstillingen af sukker. Det hedder i artikel 12 i bekendtgørelse om sukker og sirup af 1977 (produktloven), at »Navnet »Suikerstroop«, eventuelt indledt af navnet på den plante, som produktet fremstilles af, skal og kan alene anvendes til at beskrive den sirupsagtige væske, der dannes af tyksaften af den plante, som produktet laves af efter udvinding af sukkerkrystaller …«.
         3.3.   Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006

                     ☒

                     Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt

                     ☐

                     Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

               3.4.   Produktets art

         Klasse 2.3: Konfekturevarer, brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk.
         3.5.   Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet i punkt 3.1 henviser til (artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

         »Suikerstroop« er en sirupsagtig væske, der udvindes af tyksaften fra sukkerroer eller sukkerrør efter udvinding af sukkerkrystallerne. Denne væske har et ekstraktindhold på mindst 80 %, et askeindhold på ikke over 4,0 % og en renhed på mindst 73 %. Produktets høje tørstofindhold kombineret med dets høje sukkerkoncentration (over 60 g pr. 100 g) betyder, at det kan holde sig i lang tid. Sukkeret sørger for, at der kun er en begrænset mængde »frit vand«, hvilket betyder, at der ikke kan udvikles mikroorganismer.
         Produktet har følgende specifikke egenskaber:

                     Farve

                     Brix-grad (2)

                     Samlet sukkerindhold

                     »Suikerstroop«

                     2 000 -30 000  IU (3)

                     min. 79°

                     min. 70 %

            Fysiske egenskaber

         »Suikerstroop« er en klæbrig, kompakt, tyktflydende, mørkebrun, sirupsagtig væske, som har et højt sukkerindhold (mindst 70 %).

            Kemiske egenskaber

         »Suikerstroop« har en renhed på mindst 73 %. Ekstraktindholdet skal være mindst 80 %, og askeindholdet må ikke overstige 4 %.

            Organoleptiske egenskaber

         »Suikerstroop« har en sød/salt, let bitter smag. Sødmen skyldes det høje sukkerindhold, mens den salte smag stammer fra mineraler og andre (opløselige) bestanddele i sukkerroerne eller sukkerrørene, som findes i siruppen som resultat af produktionsprocessen.
         3.6.   Beskrivelse af produktionsmetoden, som navnet i punkt 3.1 henviser til

         Den råvare, som »Suikerstroop« laves af, er den sirupsagtige væske, der bliver tilbage ved fremstillingen af sukker af sukkerroer eller sukkerrør, efter at sukkerkrystallerne er udvundet.
         I produktionen af krystalsukker opløses sukker fra sukkerroer eller sukkerrør i vand under udvindingsprocessen. Andre — vandopløselige — bestanddele (»ikke-sukkerstoffer«) i sukkerroer eller sukkerrør kan også opløses i dette vand.
         Dette ekstrakt renses, inddampes og bringes til at krystallisere. Efter krystallisering af den således fremstillede sukkeropløsning udvindes sukkerkrystallerne. »Ikke-sukkerstofferne« bliver tilbage i den resterende sukkeropløsning, også benævnt modersirup (eller sirup eller afløbet sirup). Denne modersirup indeholder stadig store mængder opløst sukker (omkring 85 %). For at få dette opløste sukker til at krystallisere sig inddampes modersiruppen en gang til, indtil der igen dannes sukkerkrystaller. Disse krystaller udvindes endnu en gang. Den tilbageblevne sirup kaldes B-sirup og indeholder ca. 75 % sukker (på tørstofbasis) og en relativt større mængde ikke-sukkerstof. B-sirup er den råvare, der bruges til at fremstille »Suikerstroop«.
         B-siruppen hældes i en blandingstank for at fjerne urenheder. Råvaren behandles med aktivt kul, som absorberer urenhederne, der sammen med kullet efterfølgende fjernes ved filtrering. Den udvundne rensede B-sirup er hovedingrediensen i »Suikerstroop«. Den rensede B-sirup tilsættes en sukkeropløsning (sukker opløst i vand) og/eller invertsukkersirup, så den får de egenskaber, der henvises til i punkt 3.5. Invertsukkersirup er sirup, som frembringes ved at spalte sukker (saccharose) i glukose og fruktose. Den rensede B-sirup, sukkeropløsningen og/eller invertsukkersiruppen blandes til en ensartet masse.
         Til fremstilling af »Suikerstroop« med den i punkt 3.5 beskrevne sammensætning indkoges denne homogene, sirupsagtige masse under vakuum, indtil den ønskede brix-grad (mindst 79°) opnås.
         Siruppen lagres i lagertanke, hvorfra den hældes i forskellige typer emballage.
         3.7.   Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

         »Suikerstroops« specificitet skyldes, at dens egenskaber i betydelig grad adskiller sig fra andre typer sirup såsom æblesirup eller pæresirup, men også fra melasse i henseende til følgende egenskaber:

            Råvare

         »Suikerstroop« adskiller sig derved, at siruppen stammer 100 % fra sukkerroer/sukkerrør.

            Sukkerets sammensætning

         Fordi siruppen stammer 100 % fra sukkerroer eller sukkerrør, indeholder den næsten udelukkende saccharose og invertsukker som kulhydrater. Sukkerindholdet er mindst 70 % (se også de egenskaber, der henvises til i punkt 3.5). Derved adskiller siruppen sig også fra melasse, hvis sukkerindhold er under 68 %.

            Smag

         »Ikke-sukkerstofferne« i råvaren giver »Suikerstroop« en salt smag med et let bittert udtryk. Dette skaber sammen med det høje sukkerindhold en sød/salt smag og aroma, der er enestående sammenlignet med andre typer sirup.
         3.8.   Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter

         Ansøgningen om registrering er baseret på det forhold, at produktet er karakteriseret ved at være fremstillet efter en traditionel produktionsmetode og har en traditionel sammensætning.

            Traditionel produktionsmetode

         »Suikerstroop« blev for længe siden (fra begyndelsen af det 17. århundrede) fremstillet manuelt, men er blevet fabriksfremstillet siden 1908. Fabrikkernes produktionsmetode har været uændret siden da, selv om produktionsprocessen er blevet forbedret, effektiviseret og yderligere mekaniseret. Fabrikkerne (der blev grundlagt i begyndelsen af det 20. århundrede, omkring 1910) er stadig i drift. De er blevet moderniseret indvendigt i takt med den teknologiske udvikling.

            Det 17., 18. og 19. århundrede

         Historisk er »Suikerstroop« et biprodukt fra sukkerindustrien. I De Suikerraffinadeur (Sukkerraffinaderi) af J.H. Reisig fra 1783 beskrives det, hvordan sirup blev opfanget i drypskåle under fremstillingen af sukkertoppe. Under krystalliseringsprocessen blev den (tyktflydende) sukkertyksaft hældt over i sukkertopforme. Disse forme blev så placeret oven på drypskålene i et par dage. Den opfangede sirup blev kaldt »udækket« sirup. Sukkertoppene blev derefter dækket med vådt pibeler (som fremmede krystalliseringsprocessen og forhindrede opløsning) og sat tilbage på skålene. Derefter blev der langsomt hældt vand over toppene, som sivede ned gennem dem. Den således fremstillede sirup blev kendt som »dækket« sirup. Dæklaget (tørt ler) blev derefter fjernet, og sukkertoppene blev stående et par dage, hvorefter de blev dækket med et tyndere lag pibeler og sat tilbage på sirupskålene, før der blev hældt vand over dem. Denne sirup blev kaldt »naloop-sirup« (dvs. sirup i den reneste form).

            Fra det 20. århundrede til i dag

         Da det teknologiske fremskridt (industrialiseringen) har resulteret i en stigning i mængden af krystalsukker, som kan udvindes under fremstillingsprocessen, indeholder spisemelassen/melassen (dvs. siruppen) flere ikke-sukkerstoffer og mindre sukker (samlet sukkerindhold på under 68 %, renhed under 73 %). Ophobningen af urenheder (på grund af den industrielle fremstillingsmådes effektivitet) giver også siruppen en helt anden smag, som er meget mere salt end datidens sirup i reneste form (det sidste sirupprodukt fra den manuelle produktionsproces). Fordi der imidlertid stadig var efterspørgsel efter »Suikerstroop«, begyndte man specifikt at fremstille det. Produktionsprocessen blev udviklet omkring år 1900 (se beskrivelse i punkt 3.6), og i 1908 begyndte man at fremstille produktet på den måde, man også gør i dag.
         Oversigt over produktionsmetoden i 1908 og i dag:

                     Produktionsmetode (som beskrevet i punkt 3.6)

                     1908

                     Nu

                     B-sirup fra fremstillingen af sukker af sukkerrør eller sukkerroer udgør råvaren

                     X

                     X

                     Rensning af B-sirup ved hjælp af aktivt kul

                     X

                     X

                     Tilsætning af sukkeropløsning og/eller invertsukkersirup ifølge opskrift

                     X

                     X

                     Blanding til en ensartet masse

                     X

                     X

                     Opvarmning og inddampning for at få det ønskede tørstof

                     X

                     X

            Traditionel sammensætning

         »Suikerstroop« består traditionelt af kulhydraterne saccharose og invertsukker, som stammer fra sukkerrør eller sukkerroer.
         Sammensætningen af vore dages »Suikerstroop« (kravene hertil er beskrevet i punkt 3.9) er den samme som fastlagt i bekendtgørelsen om sukker og sirup (produktloven) fra 1977.
         I bekendtgørelsen om sukker og sirup (produktloven) fra 1977 blev sammensætningen beskrevet som den sirupsagtige væske fra plantens tyksaft, som produktet fremstilles af efter udvinding af sukkerkrystallerne. Ekstraktets indhold skulle desuden være mindst 80 % med en tilsyneladende renhedsfaktor på 73 %. Askeindholdet måtte højst være 4,0 %. Sammensætningens væsentligste egenskaber har ikke forandret sig og opfylder kravene til sammensætningen af nutidens »Suikerstroop« som beskrevet i punkt 3.5.

            Traditionel anvendelse

         »Suikerstroop« er meget brugt i traditionelle madretter. Af serien Streekgerechten en wetenswaardigheden (Lokale retter og interessante detaljer), af Jo van Lamoen, 1987/88, fremgår, at »Suikerstroop« bruges i mange lokale retter, herunder Groningse kruidkoek (krydderkage), brune bønner med æbler, Limburgse zoervleisj (sursteg), Drentse proemenkreuze (blommekage) og Zeeuwse boterbabbelaars (smørkager). Der findes også mange opskrifter med »Suikerstroop« i Het kookboek van de Amsterdamse huishoudschool (Kogebog for Amsterdams hjemkundskabsskole) af C.J. Wannée, 6. udgave fra 1910. Som eksempler kan nævnes boluskoek og stroopmoppen, og stroopsaus (sovs lavet med »Suikerstroop«) blev anbefalet til mange retter, fordi de traditionelle nederlandske opskrifter ofte ikke smagte af særlig meget.
         3.9.   Minimumskrav og procedurer for verifikation af specificiteten

         »Suikerstroops« specificitet kan testes på grundlag af målelige minimumskrav, som siruppens egenskaber (jf. punkt 3.5, farve, brix-grad og samlet sukkerindhold) skal overholde. Producenten verificerer, at kravene er opfyldt i hvert vareparti (under hver produktion).
         Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit, NVWA (den nederlandske myndighed for fødevare- og forbrugerproduktsikkerhed), sikrer dette ved at føre tilsyn med kontrollerne. NVWA foretager mindst en gang om året administrative kontroller hos producenterne, hvor de gennemgår data for farve, brix-grad og samlet sukkerindhold (målt af producenten for hver produktion og lagret digitalt).
         4.   MYNDIGHEDER ELLER ORGANER, DER VERIFICERER OVERHOLDELSEN AF KRAVENE I VARESPECIFIKATIONEN
         4.1.   Navn og adresse

                     Navn:

                     Nederlandse Voedsel en Waren Autoriteit

                     Adresse:

                     Catharijnesingel 59, 3511 GG Utrecht

                     Telefon

                     +31 88 2233333

                     E-mail:

                     info@vwa.nl

                     ☒

                     Offentlig

                     ☐

                     Privat

               4.2.   Myndighedens eller organets særlige opgaver

         Nederlandenes myndighed for fødevare- og forbrugerproduktsikkerhed er ansvarlig for at kontrollere, at kravene i varespecifikationen for »Suikerstroop« overholdes.

            (*1)  Erstattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer.

            (1)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1216/2007 af 18. oktober 2007 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 509/2006 om garanterede traditionelle specialiteter i forbindelse med landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 275 af 19.10.2007, s. 3).

            (2)  Mål for koncentrationen af opløst tørstof (i dette tilfælde sukker) i en vandig opløsning, som fastsættes med et refraktometer.

            (3)  ICUMSA (International Commission for Uniform Methods of Sugar Analysis) Units. Jo højere IU-værdi, jo mørkere farve.
         Dette er et indirekte mål for renhed.


title: Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/53 af 12. januar 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/1509 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea

text:
               13.1.2018

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 10/1

         RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2018/53
   af 12. januar 2018
   om gennemførelse af forordning (EU) 2017/1509 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EU) 2017/1509 af 30. august 2017 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea og om ophævelse af forordning (EF) nr. 329/2007 (1), særlig artikel 47, stk. 1,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 30. august 2017 forordning (EU) 2017/1509.

               (2)

               De Forenede Nationers Sikkerhedsråds (»UNSC's«) komité, der er nedsat i henhold til Sikkerhedsrådets resolution (»UNSCR«) 1718 (2006), udpegede den 28. december 2017 fire fartøjer i medfør af punkt 6 i UNSCR 2375 (2017).

               (3)

               Bilag XIV til forordning (EU) 2017/1509 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   Bilag XIV til forordning (EU) 2017/1509 ændres som anført i bilaget til nærværende forordning.
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. januar 2018.

            På Rådets vegne

         E. KRALEVA

            Formand

      (1)  EUT L 224 af 31.8.2017, s. 1.

      BILAG
      Følgende fartøjer tilføjes på listen over fartøjer, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, jf. bilag XIV til forordning (EU) 2017/1509:

                  »5.

                     Navn: BILLIONS NO. 18
                  Supplerende oplysninger:
                  IMO-nummer: 9191773

                  6.

                     Navn: UL JI BONG 6
                  Yderligere oplysninger
                  IMO-nummer: 9114555

                  7.

                     Navn: RUNG RA 2
                  Supplerende oplysninger:
                  IMO-nummer: 9020534

                  8.

                     Navn: RYE SONG GANG 1
                  Supplerende oplysninger:
                  IMO-nummer: 7389704«.


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/55 af 9. januar 2018 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998 for så vidt angår tilføjelse af Republikken Singapore til de tredjelande, der anerkendes som lande, der anvender sikkerhedsnormer, som er ækvivalente med de fælles grundlæggende normer for civil luftfartssikkerhed (EØS-relevant tekst. )

text:
               13.1.2018

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 10/5

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2018/55
   af 9. januar 2018
   om ændring af gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998 for så vidt angår tilføjelse af Republikken Singapore til de tredjelande, der anerkendes som lande, der anvender sikkerhedsnormer, som er ækvivalente med de fælles grundlæggende normer for civil luftfartssikkerhed
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 300/2008 af 11. marts 2008 om fælles bestemmelser om sikkerhed (security) inden for civil luftfart og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2320/2002 (1), særlig artikel 4, stk. 3, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Bilaget til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998 (2) indeholder en liste over de tredjelande, der anerkendes som lande, der anvender sikkerhedsnormer, som er ækvivalente med de fælles grundlæggende normer for beskyttelse af civil luftfart mod ulovlige handlinger, som bringer den civile luftfarts sikkerhed i fare.

               (2)

               Kommissionen har kontrolleret, at Republikken Singapore opfylder kriterierne for anerkendelse af ækvivalensen af tredjelandes sikkerhedsnormer, jf. afsnit E i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 272/2009 (3).

               (3)

               Gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998 bør derfor ændres.

               (4)

               Der bør fastsættes en passende frist for nærværende forordnings anvendelse, da ændringer i driften af og/eller infrastrukturen i lufthavne kan være påkrævet.

               (5)

               Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Civil Luftfartssikkerhed —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   Bilaget til gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Den anvendes fra den 6. februar 2018.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. januar 2018.

            På Kommissionens vegne

            For formanden

         Violeta BULC

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 97 af 9.4.2008, s. 72.

      (2)  EUT L 299 af 14.11.2015, s. 1.

      (3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 272/2009 af 2. april 2009 om supplering af de fælles grundlæggende normer for civil luftfartssikkerhed som fastlagt i bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 300/2008 (EUT L 91 af 3.4.2009, s. 7).

      BILAG
      I bilaget til gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998 foretages følgende ændringer:

                  1)

                  I kapitel 3 affattes tillæg 3-B således:

                     »TILLÆG 3-B

                  FLYSIKKERHED

                     TREDJELANDE OG ANDRE LANDE OG TERRITORIER, FOR HVILKE AFSNIT VI I TREDJE DEL AF TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS FUNKTIONSMÅDE IKKE FINDER ANVENDELSE IFØLGE SAMME TRAKTATS ARTIKEL 355, OG SOM FØLGER SIKKERHEDSNORMER, DER ER ANERKENDT SOM VÆRENDE ÆKVIVALENTE MED DE FÆLLES GRUNDLÆGGENDE NORMER FOR CIVIL LUFTFARTSSIKKERHED

                  Med hensyn til flysikkerhed er de sikkerhedsnormer, der følges af nedenstående tredjelande og andre lande og territorier, for hvilke afsnit VI i tredje del af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke finder anvendelse ifølge samme traktats artikel 355, anerkendt som værende ækvivalente med de fælles grundlæggende normer for civil luftfartssikkerhed:

                                 Canada

                                 Færøerne, hvad angår Vagar lufthavn

                                 Grønland, hvad angår Kangerlussuaq lufthavn

                                 Guernsey

                                 Isle of Man

                                 Jersey

                                 Montenegro

                                 Republikken Singapore, hvad angår Singapores Changi lufthavn

                                 USA

                        Kommissionen underretter straks medlemsstaternes ansvarlige myndigheder, hvis den har oplysninger om, at sikkerhedsnormer, der anvendes i tredjelande eller andre lande og territorier, som har betydelig indflydelse på den generelle luftfartssikkerhed i EU, ikke længere svarer til EU's fælles grundlæggende normer.
                  Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder underrettes straks, hvis Kommissionen har oplysninger om, at der er truffet foranstaltninger, herunder kompenserende foranstaltninger, der bekræfter, at tredjelandets eller det andet lands eller territoriums luftfartssikkerhedsnormer igen kan betragtes som svarende til EU's.«

                  2)

                  I kapitel 4 affattes tillæg 4-B således:

                     »TILLÆG 4-B

                  PASSAGERER OG HÅNDBAGAGE

                     TREDJELANDE OG ANDRE LANDE OG TERRITORIER, FOR HVILKE AFSNIT VI I TREDJE DEL AF TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS FUNKTIONSMÅDE IKKE FINDER ANVENDELSE IFØLGE SAMME TRAKTATS ARTIKEL 355, OG SOM FØLGER SIKKERHEDSNORMER, DER ER ANERKENDT SOM VÆRENDE ÆKVIVALENTE MED DE FÆLLES GRUNDLÆGGENDE NORMER FOR CIVIL LUFTFARTSSIKKERHED

                  Med hensyn til passagerer og håndbagage er de sikkerhedsnormer, der følges af nedenstående tredjelande og andre lande og territorier, for hvilke afsnit VI i tredje del af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke finder anvendelse ifølge samme traktats artikel 355, anerkendt som værende ækvivalente med de fælles grundlæggende normer for civil luftfartssikkerhed:

                                 Canada

                                 Færøerne, hvad angår Vagar lufthavn

                                 Grønland, hvad angår Kangerlussuaq lufthavn

                                 Guernsey

                                 Isle of Man

                                 Jersey

                                 Montenegro

                                 Republikken Singapore, hvad angår Singapores Changi lufthavn

                                 USA

                        Kommissionen underretter straks medlemsstaternes ansvarlige myndigheder, hvis den har oplysninger om, at sikkerhedsnormer, der anvendes i tredjelande eller andre lande og territorier, som har betydelig indflydelse på den generelle luftfartssikkerhed i EU, ikke længere svarer til EU's fælles grundlæggende normer.
                  Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder underrettes straks, hvis Kommissionen har oplysninger om, at der er truffet foranstaltninger, herunder kompenserende foranstaltninger, der bekræfter, at tredjelandets eller det andet lands eller territoriums luftfartssikkerhedsnormer igen kan betragtes som svarende til EU's.«

                  3)

                  I kapitel 5 affattes tillæg 5-A således:

                     »TILLÆG 5-A

                  INDSKREVET BAGAGE

                     TREDJELANDE OG ANDRE LANDE OG TERRITORIER, FOR HVILKE AFSNIT VI I TREDJE DEL AF TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS FUNKTIONSMÅDE IKKE FINDER ANVENDELSE IFØLGE SAMME TRAKTATS ARTIKEL 355, OG SOM FØLGER SIKKERHEDSNORMER, DER ER ANERKENDT SOM VÆRENDE ÆKVIVALENTE MED DE FÆLLES GRUNDLÆGGENDE NORMER FOR CIVIL LUFTFARTSSIKKERHED

                  Med hensyn til indskrevet bagage er de sikkerhedsnormer, der følges af nedenstående tredjelande og andre lande og territorier, for hvilke afsnit VI i tredje del af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke finder anvendelse ifølge samme traktats artikel 355, anerkendt som værende ækvivalente med de fælles grundlæggende normer for civil luftfartssikkerhed:

                                 Canada

                                 Færøerne, hvad angår Vagar lufthavn

                                 Grønland, hvad angår Kangerlussuaq lufthavn

                                 Guernsey

                                 Isle of Man

                                 Jersey

                                 Montenegro

                                 Republikken Singapore, hvad angår Singapores Changi lufthavn

                                 USA

                        Kommissionen underretter straks medlemsstaternes ansvarlige myndigheder, hvis den har oplysninger om, at sikkerhedsnormer, der anvendes i tredjelande eller andre lande og territorier, som har betydelig indflydelse på den generelle luftfartssikkerhed i EU, ikke længere svarer til EU's fælles grundlæggende normer.
                  Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder underrettes straks, hvis Kommissionen har oplysninger om, at der er truffet foranstaltninger, herunder kompenserende foranstaltninger, der bekræfter, at tredjelandets eller det andet lands eller territoriums luftfartssikkerhedsnormer igen kan betragtes som svarende til EU's.«


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/56 af 12. januar 2018 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, økonomisk forvaltning, regnskabsafslutning, regler om kontroller, sikkerhedsstillelse og åbenhed

text:
                  13.1.2018

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 10/9

            KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2018/56
      af 12. januar 2018
      om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, økonomisk forvaltning, regnskabsafslutning, regler om kontroller, sikkerhedsstillelse og åbenhed
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
      under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (1), særlig artikel 9, stk. 2, artikel 36, stk. 6, artikel 53, stk. 1, artikel 57, stk. 2, artikel 104 og artikel 114, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  I henhold til artikel 7, stk. 3, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 (2) kan certificeringsorganet med henblik på detaljeret efterprøvning af udgifter anvende en integreret fremgangsmåde til stikprøvekontrol. På baggrund af erfaringerne med anvendelsen af nævnte artikel i de første to år bør det præciseres, hvad der forstås ved en integreret fremgangsmåde til stikprøvekontrol, når der skal opnås forskellige mål med revisionen som omhandlet i artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013.

                  (2)

                  I artikel 41 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) fastsættes grænsen for hver udgiftsanmeldelse fra betalingsorganet, der indeholder betalingsanmodninger, der vedrører udgifter til finansielle instrumenter, til højst 25 % af det samlede beløb af de programbidrag, der er afsat til det finansielle instrument. I artikel 22, stk. 1, litra a), i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 fastsættes det, at beløbet af de refusionsberettigede offentlige udgifter, som betalingsorganet reelt har betalt i hvert kvartal, i henhold til stk. 2 i nævnte artikel skal angives i den kvartalsvise anmeldelse. De beløb, som betalingsorganet udbetaler inden for rammerne af finansielle instrumenter, skal under overholdelse af grænsen på 25 % og under forudsætning af, at det tilknyttede delmål er blevet opnået, anmeldes til Kommissionen. Den første anmeldelse til Kommissionen inden for grænsen på 25 % begynder med undertegnelsen af finansieringsaftalen og den efterfølgende betaling til det finansielle instrument. Efterfølgende trancher skal anmeldes til Kommissionen, når den tilhørende udbetalingsgrad i henhold til artikel 41 i forordning (EU) nr. 1303/2013 er opnået. Hvad angår Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), betyder det, at betalingsorganet kun kan anmelde 25 % af det samlede planlagte bidrag pr. kvartal. Bestemmelserne i artikel 22, stk. 1 og 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 synes ikke at være egnet til den måde, hvorpå de finansielle instrumenter skal forvaltes mellem medlemsstaterne og Kommissionen i henhold til forordning (EU) nr. 1303/2013, og bør derfor ændres.

                  (3)

                  For at lette den administrative byrde for medlemsstaterne, når de søger inddrivelse, viser erfaringen, at der bør fastsættes en tærskel, under hvilken der ikke skal inddrives renter.

                  (4)

                  Ifølge artikel 30, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 skal de dokumenter og regnskabsoplysninger, der anvendes med henblik på regnskabsafslutningen, fremsendes til Kommissionen i papirudgave sammen med en elektronisk kopi. For at mindske den administrative byrde for medlemsstaterne og Kommissionen, for at forenkle analysen af dokumenterne og for at nedsætte risikoen for uoverensstemmelser ved de anvendte data skal det fastsættes, at medlemsstaterne kun skal indgive elektroniske dokumenter under anvendelse af den elektroniske signatur. Dette krav bør også afspejles i ordlyden i den forvaltningserklæring, der er indeholdt i bilag I til nævnte gennemførelsesforordning. For at undgå forsinkelser i fremsendelsen af dokumenter i forbindelse med tekniske vanskeligheder ved gennemførelsen af den elektroniske signatur bør det i det første år af anvendelsen af det nye krav være muligt at fremsende undertegnede dokumenter, der er fremlagt i elektronisk form.

                  (5)

                  I henhold til artikel 31, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 skal formen og indholdet af de regnskabsoplysninger, der er omhandlet i artikel 30, stk. 1, litra c), og den måde, hvorpå de skal fremsendes til Kommissionen, fastlægges i overensstemmelse med Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1758 (4). Erfaringerne viser, at formen og indholdet af regnskabsoplysninger skal ændres hvert år, hvad der er forbundet med en forvaltningsbyrde og kan føre til forsinkelser. Af forenklingshensyn og for at give mulighed for rettidig fastlæggelse af de tekniske specifikationer er det derfor hensigtsmæssigt at tillade, at de pågældende forlæg og tekniske specifikationer for regnskabsoplysningerne fra regnskabsår 2019, efter at have informeret Komitéen for Landbrugsfondene herom, stilles til rådighed og opdateres af Kommissionen ved begyndelsen af hvert regnskabsår. Der bør også fastlægges generelle krav med henblik på disse tekniske specifikationer.

                  (6)

                  Artikel 34, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 fastsætter, at hvis Kommissionen finder, at udgifterne ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-reglerne, skal den meddele den pågældende medlemsstat sine resultater, og meddelelsen skal også indeholde tidspunktet for et bilateralt møde senest fire måneder efter udløbet af medlemsstatens svarfrist. I denne periode skal der træffes bestemte administrative foranstaltninger, herunder oversættelse af medlemsstatens svar, Kommissionens analyse af de oplysninger, som medlemsstaten har meddelt, udarbejdelse af indbydelsen til det bilaterale møde på medlemsstatens officielle sprog og forberedelse af mødet. Erfaringerne fra de sidste to år viser, at fristen på fire måneder i de fleste tilfælde er for kort til at kunne føre til effektive møder. For at sikre en bedre forberedelse af det bilaterale møde bør den frist, inden for hvilken mødet skal være afholdt, forlænges til fem måneder. En sådan forlængelse vil kun gælde for undersøgelser, i forbindelse med hvilke meddelelsen i henhold til artikel 34, stk. 2, endnu ikke er sendt på tidspunktet for ikrafttrædelsen af denne forordning for at undgå en eventuel afbrydelse af igangværende undersøgelser.

                  (7)

                  I henhold til artikel 34, stk. 3, tredje afsnit, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 skal Kommissionen inden seks måneder efter at have sendt referatet af det bilaterale møde formelt meddele medlemsstaten sine konklusioner. Fristen fastsættes kun i forhold til referatet af det bilaterale møde, hvilket betyder, at der er blevet afholdt et bilateralt møde. Nævnte gennemførelsesforordning fastsætter ikke udtrykkeligt en frist for fremsendelse af meddelelsen i de tilfælde en medlemsstat mener, at et bilateralt møde ikke er påkrævet. Nævnte bestemmelse bør derfor præciseres i denne henseende og fastsætte, fra hvornår fristen på seks måneder bør regnes, når der ikke kræves et bilateralt møde.

                  (8)

                  Artikel 34, stk. 9, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 fastsætter, at i behørigt begrundede tilfælde, der skal meddeles den pågældende medlemsstat, kan Kommissionen forlænge de i stk. 3, 4 og 5 fastsatte frister. I artikel 34, stk. 2, i nævnte gennemførelsesforordning angives en frist for, hvornår det bilaterale møde skal finde sted og i behørigt begrundede tilfælde kan denne frist forlænges. Artikel 34, stk. 9, i nævnte gennemførelsesforordning bør derfor ændres.

                  (9)

                  I henhold til artikel 111, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal medlemsstaterne offentliggøre oplysninger om modtagerne af støtte fra Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og fra ELFUL, herunder bl.a. de betalingsbeløb, der er modtaget for hver foranstaltning, som er finansieret af fondene, samt arten af og en beskrivelse af hver foranstaltning. Artikel 57 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 præciserer, hvilke oplysninger, der skal offentliggøres i forbindelse med de nævnte foranstaltninger, og henviser til samme gennemførelsesforordnings bilag XIII, hvori der findes en liste over de pågældende foranstaltninger.

                  (10)

                  Bilag XIII til gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 bør ændres for at tage hensyn til, at også de ekstraordinære foranstaltninger, der er nødvendige for at håndtere markedssituationen på grundlag af artikel 220, stk. 1, og artikel 221, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (5), bør medtages blandt de foranstaltninger, der er anført i det pågældende bilag. Disse ekstraordinære foranstaltninger betragtes som foranstaltninger til støtte for landbrugsmarkeder i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013. Punkt 10 i bilag XIII til gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 bør derfor ændres. Desuden finder støtten til silkeormsindustrien, som er nævnt i punkt 3 på listen i dette bilag, ikke længere finder anvendelse, idet artikel 111 i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 (6) blev ophævet ved forordning (EU) nr. 1308/2013 med virkning fra den 1. januar 2014, og alle relaterede finansielle forpligtelser og betalinger til modtagerne nu er afsluttet. Henvisningen til støtten til silkeormsindustrien bør derfor udgå fra nævnte liste.

                  (11)

                  Gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 bør derfor ændres —

                  (12)

                  Bestemmelserne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Landbrugsfondene —

            VEDTAGET DENNE FORORDNING:
      Artikel 1
      I gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 foretages følgende ændringer:

                  1)

                  Artikel 7, stk. 3, fjerde punktum, affattes således:
                  »For så vidt angår detaljeret efterprøvning, herunder stikprøvekontrol, kan certificeringsorganerne anvende tests med dobbelt formål mellem revisionsmålene.«

                  2)

                  I artikel 22, stk. 2, indsættes som tredje afsnit:
                  »Med hensyn til finansielle instrumenter, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 38, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1303/2013, anmeldes udgifterne for de referenceperioder, der er angivet i første afsnit, når betingelserne for hver efterfølgende ansøgning om mellemliggende betaling som omhandlet i artikel 41, stk. 1, i nævnte forordning er opfyldt.«

                  3)

                  I artikel 27, stk. 1, tilføjes følgende punktum:
                  »Medlemsstaterne kan beslutte ikke at inddrive renter, når rentebeløbet ikke overstiger 5 euro.«

                  4)

                  Artikel 30, stk. 2, affattes således:
                  »2.   De dokumenter og regnskabsoplysninger, der er omhandlet i stk. 1, fremsendes til Kommissionen senest den 15. februar i året efter udgangen af det regnskabsår, som de vedrører. De dokumenter, der er omhandlet i stk. 1, litra a), b) og d), fremsendes elektronisk kopi i den form og på de betingelser, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 24.
                  Disse dokumenter skal forsynes med en obligatorisk elektronisk signatur i den betydning, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 (*1). For dokumenter, der vedrører regnskabsåret 2017, kan Kommissionen acceptere undertegnede dokumenter, som fremsendes i elektronisk form.

                     (*1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 af 23. juli 2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked og om ophævelse af direktiv 1999/93/EF (EUT L 257 af 28.8.2014, s. 73).«"

                  5)

                  Artikel 31, stk. 1, affattes således:
                  »1.   Kommissionen stiller formen og indholdet af de regnskabsoplysninger, der er omhandlet i artikel 30, stk. 1, litra c), til rådighed for medlemsstaterne ved hjælp af forlæg gennem informationssystemerne.
                  Forlæggene og de tekniske specifikationer for regnskabsoplysningerne stilles til rådighed og opdateres af Kommissionen, efter at have informeret Komitéen for Landbrugsfondene herom, ved begyndelsen af hvert regnskabsår.
                  De tekniske specifikationer omfatter:

                              a)

                              de årlige datakrav for de enkelte regnskabsoplysninger (X-tabel)

                              b)

                              specifikationerne for transmission af datafiler vedrørende EGFL- og ELFUL-udgifter

                              c)

                              beskrivelserne af datafelterne (memorandum)

                              d)

                              ELFUL-budgetkodernes struktur.«

                  6)

                  I artikel 34 foretages følgende ændringer:

                              a)

                              Stk. 2, første afsnit, affattes således:
                              »Når Kommissionen som følge af en undersøgelse finder, at udgifterne ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-reglerne, meddeler den den pågældende medlemsstat sine resultater og angiver de korrigerende foranstaltninger, der skal træffes for at sikre, at reglerne fremover overholdes, sammen med den foreløbige grad af finansiel korrektion, som den i den fase af proceduren finder passende i forhold til sine resultater. Kommissionen meddeler også et tidspunkt for et bilateralt møde inden fem måneder efter udløbet af den svarfrist, som medlemsstaten får. Meddelelsen skal indeholde en henvisning til denne artikel.«

                              b)

                              I stk. 3 indsættes som fjerde afsnit:
                              »Meddeler en medlemsstat Kommissionen, at et bilateralt møde ikke er påkrævet, løber fristen på seks måneder fra datoen for Kommissionens modtagelse af meddelelsen.«

                              c)

                              Stk. 9 affattes således:
                              »9.   I behørigt begrundede tilfælde, der skal meddeles den pågældende medlemsstat, kan Kommissionen forlænge de i stk. 2-5 fastsatte frister.«

                  7)

                  Bilag I erstattes at teksten i bilaget til nærværende forordning

                  8)

                  I bilag XIII foretages følgende ændringer:

                              a)

                              Punkt 3 udgår

                              b)

                              Punkt 10 affattes således:

                                          »10.

                                          De foranstaltninger, der i henhold til artikel 219, stk. 1, artikel 220, stk. 1, og artikel 221, stk. 1 og 2, i forordning (EU) nr. 1308/2013 er ydet som foranstaltninger til støtte for landbrugsmarkeder i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.«

            Artikel 2
      Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

         Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
         Udfærdiget i Bruxelles, den 12. januar 2018.

               På Kommissionens vegne

            Jean-Claude JUNCKER

               Formand

         (1)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 549.

         (2)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 af 6. august 2014 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, økonomisk forvaltning, regnskabsafslutning, regler om kontroller, sikkerhedsstillelse og åbenhed (EUT L 255 af 28.8.2014, s. 59).

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (4)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1758 af 27. september 2017 om form og indhold af de regnskabsoplysninger, der skal forelægges for Kommissionen i forbindelse med regnskabsafslutningen for EGFL og ELFUL og i forbindelse med kontrol og udarbejdelse af overslag (EUT L 250 af 28.9.2017, s. 1).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671).

         (6)  Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1).

         BILAG
         »
               BILAG I

                  FORVALTNINGSERKLÆRING

               (Artikel 3)
               Undertegnede, …, der er direktør for betalingsorganet i …, fremlægger regnskabet for dette betalingsorgan for regnskabsåret 16/10/xx-15/10/xx+1.
               Jeg erklærer ud fra min egen overbevisning og de oplysninger, der står til min rådighed, herunder bl.a. resultaterne af den interne revisionstjenestes arbejde,

                           —

                           at det i elektronisk format fremlagte og fremsendte regnskab ud fra alle foreliggende oplysninger giver et retvisende, fuldstændigt og nøjagtigt billede af udgifterne og indtægterne i ovennævnte regnskabsår. Navnlig er alle af mig kendte udestående fordringer, forskud, sikkerhedsstillelser og lagre registreret i regnskabet, og alle opkrævede indtægter for EGFL og ELFUL er behørigt krediteret de rette fonde

                           —

                           at jeg har indført et system, som giver rimelig vished for de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, herunder at ansøgningernes støtteberettigelse og, for så vidt angår udvikling af landdistrikter, proceduren for tildeling af støtte forvaltes, kontrolleres og dokumenteres i overensstemmelse med EU's regler.

                     De udgifter, som er angivet i regnskaberne, er anvendt til det tiltænkte formål, jf. forordning (EU) nr. 1306/2013.
               Derudover bekræfter jeg, at der i henhold til artikel 58 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er indført effektive og passende foranstaltninger til bekæmpelse af svig, som tager højde for de identificerede risici.
               Der knytter sig dog følgende forbehold til denne vished:
               Endelig bekræfter jeg, at jeg ikke er vidende om skjulte forhold, som kan være til skade for EU's finansielle interesser.
               Underskrift
            «