title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/983 af 24. juni 2015 om proceduren for udstedelse af det europæiske erhvervspas og anvendelsen af advarselsordningen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (EØS-relevant tekst)

text:
               25.6.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 159/27

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/983
   af 24. juni 2015
   om proceduren for udstedelse af det europæiske erhvervspas og anvendelsen af advarselsordningen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (1), særlig artikel 4a, stk. 7, artikel 4b, stk. 4, artikel 4e, stk. 7, og artikel 56a, stk. 8,
   efter høring af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Proceduren for udstedelse af det europæiske erhvervspas og anvendelsen af advarselsordningen fastsat i direktiv 2005/36/EF skal støttes af informationssystemet for det indre marked (IMI) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1024/2012 (2). Der bør derfor fastsættes regler om proceduren for udstedelse af det europæiske erhvervspas og anvendelsen af advarselsordningen i nævnte gennemførelsesretsakt.

               (2)

               Kommissionen gennemførte en vurdering med inddragelse af de relevante interessenter og medlemsstaterne om formålstjenligheden ved at indføre det europæiske erhvervspas for læger, sygeplejersker, apotekere, fysioterapeuter, bjergførere, ejendomsmæglere og ingeniører. Efter denne vurdering udvalgte Kommissionen fem erhverv (sygeplejersker, apotekere, fysioterapeuter, bjergførere og ejendomsmæglere), for hvilke der bør indføres et europæisk erhvervspas. De valgte erhverv opfylder kravene fastsat i artikel 4a, stk. 7, i direktiv 2005/36/EF for så vidt angår deres nuværende eller potentielle mobilitetstal, reguleringen af dem i medlemsstaterne samt de interesser, som relevante interessenter har givet udtryk for. Der er brug for yderligere vurderinger i forbindelse med indførelsen af det europæiske erhvervspas for læger, ingeniører, specialsygeplejersker og specialapotekere for så vidt angår overholdelsen af betingelserne i artikel 4a, stk. 7, i direktiv 2005/36/EF.

               (3)

               I overensstemmelse med artikel 12 i forordning (EU) nr. 1024/2012 bør onlineværktøjet, der er nævnt i artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF være adskilt fra IMI og må ikke sætte eksterne aktører i stand til at få adgang til IMI. Det er derfor nødvendigt at fastlægge detaljerede regler om proceduren for at indsende ansøgninger om et europæisk erhvervspas gennem onlineværktøjet samt regler om, hvordan de kompetente myndigheder modtager ansøgninger om det europæiske erhvervspas i IMI.

               (4)

               For at kunne have gennemsigtige krav er det også vigtigt at specificere betingelserne for at anmode ansøgerne om bilag og oplysninger under proceduren om det europæiske erhvervspas under hensyntagen til, hvilke dokumenter de kompetente myndigheder i værtsmedlemsstaten kan anmode om i henhold til artikel 7, artikel 50, stk. 1, og bilag VII til direktiv 2005/36/EF. Det er derfor nødvendigt at fastlægge en liste over dokumenter og oplysninger, herunder dokumenterne, der bør udstedes direkte af hjemlandets kompetente myndigheder, procedurer for hjemlandets kompetente myndigheds ægthedskontrol og kontrol af gyldigheden af dokumenterne og betingelserne for at anmode om bekræftede kopier og oversættelser. For at fremme behandlingen af en ansøgning om et europæisk erhvervspas bør de respektive roller defineres for alle de aktører, der er involveret i proceduren om det europæiske erhvervspas: ansøgerne samt hjemlandets og værtsmedlemsstatens kompetente myndigheder, herunder de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for at fordele ansøgninger om det europæiske erhvervspas.

               (5)

               Et hjemland kan i overensstemmelse med artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF også tillade skriftlige ansøgninger om det europæiske erhvervspas. Det er derfor nødvendigt at fastlægge de ordninger, som hjemlandets kompetente myndigheder bør have på plads i tilfælde af skriftlige ansøgninger.

               (6)

               For at sikre at workflowet i IMI ikke afbrydes eller svækkes, og for at behandlingen af ansøgningen ikke forsinkes, er det nødvendigt at præcisere procedurerne vedrørende betalinger i forbindelse med behandlingen af en ansøgning om et europæisk erhvervspas. Det bør derfor fastlægges, at en ansøger betaler særskilt til de kompetente myndigheder i hjemlandet og/eller værtsmedlemsstaten, og kun hvis de pågældende kompetente myndigheder kræver dette af ansøgeren.

               (7)

               For at give ansøgeren mulighed for at modtage resultatet af proceduren vedrørende det europæiske erhvervspas er det nødvendigt at specificere formatet for det dokument, ansøgeren kan generere via onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, og at garantere, at det elektroniske dokument blev udstedt af den relevante kompetente myndighed, og at det ikke blev ændret af eksterne aktører. For at sikre at det europæiske erhvervspas ikke bliver forvekslet med dokumenter, der giver automatisk ret til at praktisere i værtsmedlemsstaten i tilfælde af etablering i landet, bør der være en erklæring om, at dette ikke er tilfældet, i det europæiske erhvervspas.

               (8)

               Proceduren om det europæiske erhvervspas kan føre til, at den kompetente myndighed i hjemlandet eller værtsmedlemsstaten vedtager forskellige typer afgørelser. Det er derfor nødvendigt at definere de mulige resultater, som en procedure for det europæiske erhvervspas kan føre til, samt at specificere de oplysninger, der skal omfattes af det elektroniske dokument, der meddeler resultatet af proceduren om det europæiske erhvervspas, hvor det er relevant.

               (9)

               For at lette opgaven for den kompetente myndighed i værtsmedlemsstaten og sikre, at interesserede tredjeparters kontrol af et udstedt europæisk erhvervspas er let og brugervenlig, bør der være et centralt onlinekontrolsystem for det europæiske erhvervspas' ægthed og gyldighed for de interesserede tredjeparter, der ikke har adgang til IMI. Dette kontrolsystem bør være adskilt fra onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF. En sådan kontrol af det europæiske erhvervspas bør ikke give interesserede tredjeparter adgang til IMI.

               (10)

               Det er nødvendigt at specificere de kompetente myndigheders rolle i behandlingen af indgående og udgående advarsler og funktionaliteterne i IMI i forbindelse med tilbagetrækning, ændring og afslutning af advarsler og sikring af databehandlingen for at sikre databeskyttelse i forbindelse med anvendelsen af advarselsordningen.

               (11)

               Medlemsstaterne bør udpege myndigheder, der er ansvarlige for at koordinere indgående advarsler, for at kunne begrænse adgangen til personoplysninger til blot de myndigheder, der har brug for at være informeret. Medlemsstater bør kun give adgang til advarselsordningen til de myndigheder, der er direkte berørt af advarslen. For at sikre, at advarsler kun udsendes, når de er nødvendige, bør medlemsstaterne kunne udpege myndigheder, der er ansvarlige for at koordinere udgående advarsler.

               (12)

               Behandling af personoplysninger i medfør af denne forordning er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (3), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF (4) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (5).

               (13)

               Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Anerkendelse af Erhvervsmæssige Kvalifikationer —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   KAPITEL I

      GENSTAND OG PROCEDUREN FOR UDSTEDELSE AF DET EUROPÆISKE ERHVERVSPAS

   Artikel 1
   Genstand
   Denne forordning fastlægger regler for proceduren vedrørende udstedelsen af det europæiske erhvervspas i henhold til artikel 4a til 4e i direktiv 2005/36/EF for de erhverv, der er opført i bilag I til denne forordning og om anvendelsen af advarselsordningen fastlagt i artikel 56a i nævnte direktiv.
   Artikel 2
   Kompetente myndigheder involveret i proceduren for det europæiske erhvervspas
   1.   Hver medlemsstat udpeger kompetente myndigheder, som er ansvarlige for behandlingen af ansøgninger om det europæiske erhvervspas for hvert af de erhverv, der er opført i bilag I for hele deres område eller, hvis det er relevant, dele deraf.
   Med henblik på gennemførelsen af artikel 7 tildeler hver medlemsstat en eller flere kompetente myndigheder ansvaret for at fordele ansøgningerne om det europæiske erhvervspas til den relevante kompetente myndighed på dens område.
   2.   Medlemsstaterne registrerer i informationssystemet for det indre marked (IMI), som er oprettet ved forordning (EU) nr. 1024/2012, mindst én kompetent myndighed for hvert erhverv, der er opført i bilag I til denne forordning, og mindst én kompetent myndighed med ansvar for at fordele ansøgningerne om det europæiske erhvervspas inden for deres område senest den 18. januar 2016.
   3.   Den samme kompetente myndighed kan udpeges som den kompetente myndighed med ansvar for ansøgninger om det europæiske erhvervspas og som den kompetente myndighed med ansvar for at fordele ansøgninger om det europæiske erhvervspas.
   Artikel 3
   Indsendelse af onlineansøgninger om det europæiske erhvervspas
   1.   Ansøgere skal oprette en sikker personlig konto i det onlineværktøj, der er omhandlet i artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, for onlineindsendelse af en ansøgning om det europæiske erhvervspas. Dette onlineværktøj leverer oplysninger om formålet, omfanget og arten af databehandlingen, herunder oplysninger om ansøgernes rettigheder som registrerede. Ved anvendelse af onlineværktøjet skal ansøgerne bedes om deres udtrykkelige tilladelse til behandling af deres personoplysninger i IMI.
   2.   Onlineværktøjet, som er omhandlet i artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, skal give ansøgeren mulighed for at indsætte alle de nødvendige oplysninger i forbindelse med ansøgningen om det europæiske erhvervspas, som er omhandlet i artikel 4 i denne forordning, uploade kopier af dokumenter krævet for udstedelse af det europæiske erhvervspas i henhold til artikel 10, stk. 1, i nærværende forordning og modtage alle oplysninger online om status vedrørende behandlingen af ansøgningen om det europæiske erhvervspas, herunder om betalinger, der skal foretages.
   3.   Onlineværktøjet skal også give ansøgeren mulighed for at indsende yderligere oplysninger eller dokumenter og kræve korrektion, sletning eller blokering af sine personoplysninger indeholdt online i IMI-dossieret.
   Artikel 4
   Oplysninger, der skal indsendes med ansøgninger om det europæiske erhvervspas
   Ansøgeren skal anføre følgende oplysninger i ansøgningen om det europæiske erhvervspas:

               a)

               ansøgerens identitet

               b)

               det berørte erhverv

               c)

               medlemsstaten, hvor ansøgeren agter at være etableret, eller medlemsstaten, hvor ansøgeren midlertidigt og lejlighedsvist agter at levere tjenesteydelser

               d)

               medlemsstaten, hvor ansøgeren på ansøgningstidspunktet er lovligt etableret med henblik på at udøve de pågældende aktiviteter

               e)

               formålet med den påtænkte erhvervsmæssige aktivitet:

                           i)

                           etablering

                           ii)

                           midlertidig og lejlighedsvis levering af tjenesteydelser

               f)

               valg af én af de følgende ordninger:

                           i)

                           i tilfælde af etablering, valg af én af ordningerne:

                                       —

                                       automatisk anerkendelse i henhold til afsnit III, kapitel III, i direktiv 2005/36/EF

                                       —

                                       generel anerkendelsesordning i henhold til afsnit III, kapitel I, i direktiv 2005/36/EF

                           ii)

                           i tilfælde af midlertidig og lejlighedsvis levering af tjenesteydelser, valg af én af ordningerne:

                                       —

                                       fri udveksling af tjenesteydelser med forudgående kontrol af kvalifikationer i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF

                                       —

                                       fri udveksling af tjenesteydelser uden forudgående kontrol af kvalifikationer, jf. artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF

               g)

               andre oplysninger, der er specifikke for ordningen i litra f).

         Med hensyn til første afsnit, litra d), angiver ansøgeren den medlemsstat, hvor han har opnået den krævede erhvervsmæssige kvalifikation, hvis ansøgeren ikke er lovligt etableret på ansøgningstidspunktet. Hvis ansøgeren har opnået sine erhvervsmæssige kvalifikationer i mere end en medlemsstat, skal ansøgeren blandt de kvalifikationsudstedende medlemsstater vælge den medlemsstat, der skal modtage ansøgningen om det europæiske erhvervspas.
   Med hensyn til første afsnit, litra f), beder hjemlandets kompetente myndighed ansøgeren om at genindsende ansøgningen under den rette ordning senest én uge efter at have modtaget ansøgningen om det europæiske erhvervspas, hvis ansøgeren ikke har angivet den relevante ordning. Hvor det er relevant, hører hjemlandets kompetente myndighed først værtsmedlemsstatens kompetente myndighed.
   Artikel 5
   Data i ansøgningerne om det europæiske erhvervspas
   Data, der vedrører ansøgerens identitet, og dokumenterne omhandlet i artikel 10, stk. 1, lagres i ansøgerens IMI-dossier. Sådanne data skal være genanvendelige for efterfølgende ansøgninger, såfremt ansøgeren går med til sådan genanvendelse, og dataene stadig er gyldige.
   Artikel 6
   Overførsel af ansøgninger om det europæiske erhvervspas til den relevante kompetente myndighed i hjemlandet
   1.   Onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, overfører ansøgningen om det europæiske erhvervspas til IMI på en sikker måde, så den kan behandles af hjemlandets relevante kompetente myndighed, jf. stk. 2 eller 3 i nærværende artikel.
   2.   Hvis ansøgeren er lovligt etableret i en medlemsstat på ansøgningstidspunktet, overfører IMI ansøgningen om det europæiske erhvervspas til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor ansøgeren er lovligt etableret.
   Den kompetente myndighed i hjemlandet kontrollerer om ansøgeren er lovligt etableret i medlemsstaten og attesterer lovligheden af etableringen i IMI-dossieret. Den uploader også ethvert relevant bevis på ansøgerens lovlige oprettelse eller tilføjer en henvisning til det relevante nationale register.
   Når hjemlandets kompetente myndighed ikke er i stand til på anden måde at bekræfte ansøgerens lovlige etablering inden for dens område, skal den anmode ansøgeren om dokumentation for den lovlige etablering senest en uge efter at have modtaget ansøgningen om det europæiske erhvervspas, jf. artikel 4b, stk. 3 i direktiv 2005/36/EF. Hjemlandets kompetente myndighed skal anse disse dokumenter som manglende dokumenter i henhold til artikel 4b, stk. 3, og artikel 4c, stk. 1, eller artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF.
   3.   I de i artikel 4, andet afsnit, i denne forordning omhandlede tilfælde overføres ansøgningen om det europæiske erhvervspas gennem IMI til den kompetente myndighed i den medlemsstat, der udstedte den påkrævede erhvervsmæssige kvalifikation.
   4.   De kompetente myndigheder i andre medlemsstater, der udstedte dokumentation for erhvervsmæssige kvalifikationer, skal samarbejde og være behjælpelige ved enhver anmodning om oplysninger fra hjemlandets eller fra værtsmedlemsstatens kompetente myndighed i forbindelse med en ansøgning om det europæiske erhvervspas under proceduren for det europæiske erhvervspas.
   Artikel 7
   De kompetente myndigheders rolle i fordelingen af ansøgninger om det europæiske erhvervspas
   1.   I tilfælde hvor en medlemsstat udpeger mere end en kompetent myndighed til at være ansvarlig for ansøgningerne om det europæiske erhvervspas for et givent erhverv inden for dens område eller dele deraf, skal en kompetent myndighed, der er givet ansvaret for at fordele ansøgningerne om det europæiske erhvervspas, sikre, at ansøgningen sendes hurtigst muligt til den relevante kompetente myndighed inden for medlemsstatens område.
   2.   Hvis ansøgeren har indsendt ansøgningen til en anden medlemsstat end sit eget hjemland, jf. artikel 6, stk. 2 eller 3, kan den kompetente myndighed, der har ansvaret for at fordele ansøgninger om det europæiske erhvervspas i den medlemsstat, der modtog ansøgningen, afvise at behandle ansøgningen senest én uge efter at have modtaget ansøgningen om det europæiske erhvervspas og oplyse ansøgeren herom.
   Artikel 8
   Hjemlandets kompetente myndigheders behandling af skriftlige ansøgninger
   1.   Hvis en medlemsstat tillader indsendelse af skriftlige ansøgninger om det europæiske erhvervspas og efter modtagelse af en sådan skriftlig ansøgning finder, at den ikke er kompetent til at behandle denne, jf. artikel 6, stk. 2 eller 3, kan den afvise at undersøge ansøgningen og oplyse ansøgeren herom senest en uge efter at have modtaget ansøgningen.
   2.   I tilfælde af skriftlige ansøgninger om det europæiske erhvervspas udfylder hjemlandets kompetente myndighed ansøgningen om det europæiske erhvervspas i onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, på vegne af ansøgeren ud fra den skriftlige ansøgning om det europæiske erhvervspas, som ansøgeren har indsendt.
   3.   Hjemlandets kompetente myndighed sender opdateringer til ansøgeren om behandlingen af den skriftlige ansøgning om det europæiske erhvervspas, herunder enhver påmindelse i henhold til artikel 4e, stk. 5, i direktiv 2005/36/EF eller enhver anden relevant oplysning uden for IMI, i henhold til nationale administrative procedurer. Den skal hurtigst muligt sende ansøgeren bevis for resultatet af proceduren om det europæiske erhvervspas, jf. artikel 21 i denne forordning, efter afslutningen på proceduren om det europæiske erhvervspas.
   Artikel 9
   Procedurer vedrørende betalinger
   1.   Hvis hjemlandets kompetente myndighed kræver betaling for at behandle ansøgninger om det europæiske erhvervspas, skal den via onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, senest en uge efter at have modtaget ansøgningen om det europæiske erhvervspas oplyse ansøgeren om beløbet, der skal betales, betalingsmetoderne, enhver reference, der skal nævnes samt det krævede bevis på gennemført betaling, og den skal fastsætte en rimelig betalingsfrist.
   2.   Hvis værtsmedlemsstatens kompetente myndighed kræver betaling for at behandle ansøgninger om det europæiske erhvervspas, skal den via onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, så snart ansøgningen om det europæiske erhvervspas blev sendt til den af hjemlandets kompetente myndighed afgive oplysningerne omhandlet i denne artikel, stk. 1, og den skal fastsætte en rimelig betalingsfrist.
   Artikel 10
   Dokumenter, der er påkrævede for udstedelse af det europæiske erhvervspas
   1.   Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan kun kræve følgende dokumenter for at udstede det europæiske erhvervspas til etablering:

               a)

               i tilfælde af automatisk anerkendelse fastlagt i afsnit III, kapitel III, i direktiv 2005/36/EF, de dokumenter, der er angivet i bilag II, del A, stk. 1, til denne forordning

               b)

               i tilfælde af en generel anerkendelsesordning fastlagt i afsnit III, kapitel I, i direktiv 2005/36/EF, de dokumenter, der er angivet i bilag II, del A, stk. 2, til denne forordning.

         Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan kun kræve de dokumenter, der er angivet i bilag II, del B, for udstedelse af det europæiske erhvervspas for midlertidig og lejlighedsvis levering af tjenesteydelser.
   Ansøgeren anmodes kun om dokumenterne omhandlet i bilag II, del A, stk. 1, litra d), og stk. 2, litra g), og del B, litra a), c) og d), såfremt værtsmedlemsstatens kompetente myndighed kræver dette.
   2.   Medlemsstaterne specificerer hvilke dokumenter, der kræves for at udstede det europæiske erhvervspas, og sender de andre medlemsstater denne oplysning via IMI.
   3.   Dokumenter, der kræves i overensstemmelse med nærværende artikel, stk. 1 og 2, anses som manglende dokumenter i henhold til artikel 4b, stk. 3, og artikel 4c, stk. 1, eller artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF.
   Artikel 11
   Behandling af dokumenter udstedt af hjemlandets kompetente myndighed
   1.   Når hjemlandets kompetente myndighed ifølge national lovgivning er blevet udpeget som ansvarlig for udstedelse af ethvert af de dokumenter, der kræves for udstedelse af det europæiske erhvervspas under artikel 10, skal den uploade disse dokumenter direkte i IMI.
   2.   Uanset nærværende forordnings artikel 10, stk. 3, skal hjemlandets kompetente myndighed ikke anse dokumenter omhandlet i denne artikel, stk. 1, som manglende dokumenter i henhold til artikel 4b, stk. 3 og artikel 4c, stk. 1, eller artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, når disse dokumenter ikke er blevet uploadet i IMI i overensstemmelse med stk. 1.
   3.   Onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, skal gøre det muligt for ansøgeren at uploade kopier af ethvert krævet bilag udstedt af hjemlandets kompetente myndigheder.
   Artikel 12
   Behandling af dokumenter, der ikke er udstedt af hjemlandets kompetente myndighed
   1.   Hvis ansøgeren ikke forelægger et dokument, som er omhandlet i bilag II, del A, stk. 2, litra c) og d) eller del B, litra d), til denne forordning sammen med ansøgningen om det europæiske erhvervspas, skal hjemlandets kompetente myndighed uanset denne forordnings artikel 10, stk. 3, ikke anse disse dokumenter som manglende dokumenter i henhold til artikel 4b, stk. 3, og artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF.
   2.   Værtsmedlemsstatens kompetente myndighed kan anmode ansøgeren direkte om at indsende dokumenterne omhandlet i denne artikel, stk. 1, eller anmode hjemlandet herom i henhold til artikel 4d, stk. 3, i direktiv 2005/36/EF.
   3.   Hvis ansøgeren efter hjemlandets anmodning herom ikke forelægger de i stk. 2 omhandlede dokumenter, træffer værtsmedlemsstatens kompetente myndighed sin afgørelse om udstedelsen af det europæiske erhvervspas på baggrund af de foreliggende oplysninger.
   Artikel 13
   Dokument, der beviser sprogkundskaber
   1.   Onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, skal gøre det muligt for ansøgeren at indsende et dokument, der beviser sprogkundskaber, hvilket værtsmedlemsstaten kan kræve i henhold til artikel 53 i nævnte direktiv efter at have udstedt det europæiske erhvervspas.
   2.   Dokumentation for sprogkundskaber skal ikke være et af de dokumenter, der er krævet for udstedelse af det europæiske erhvervspas.
   3.   Værtsmedlemsstatens kompetente myndighed kan ikke afvise at udstede et europæisk erhvervspas på baggrund af manglende bevis for sprogkundskaber, jf. artikel 53 i direktiv 2005/36/EF.
   Artikel 14
   Kontrol af ægthed og gyldighed af dokumenter krævet for udstedelse af det europæiske erhvervspas
   1.   I tilfælde hvor hjemlandets kompetente myndighed har udstedt et dokument, der er krævet for udstedelsen af det europæiske erhvervspas ifølge artikel 10, attesterer den i IMI-dossieret, at dokumentet er gyldigt og ægte.
   2.   Når det krævede dokument er udstedt af et andet nationalt organ i hjemlandet kan hjemlandets kompetente myndighed i tilfælde af behørigt begrundet tvivl anmode det relevante nationale organ om at bekræfte dokumentets gyldighed og ægthed. Den attesterer i IMI, at dokumentet er gyldigt og ægte, efter at have modtaget bekræftelse herpå.
   3.   Hvis et dokument er udstedt i en anden medlemsstat, kontakter hjemlandets kompetente myndighed via IMI den anden medlemsstats kompetente myndighed, der er ansvarlig for ansøgninger om det europæiske erhvervspas (eller den anden medlemsstats andre relevante nationale organer, der er registreret i IMI), for at kontrollere dokumentets gyldighed og ægthed. Efter at kontrollen er fuldført, attesterer den i IMI, at den anden medlemsstats kompetente myndighed har bekræftet, at dokumentet er gyldigt og ægte.
   I tilfælde omhandlet i første afsnit samarbejder de andre medlemsstaters kompetente myndigheder, der er ansvarlige for ansøgninger om det europæiske erhvervspas (eller de andre medlemsstaters andre nationale organer, der er registreret i IMI), og svarer hurtigst muligt på enhver anmodning om oplysninger fra hjemlandets kompetente myndighed.
   4.   Hjemlandets kompetente myndighed beskriver indholdet af alle dokumenterne i de felter i IMI, der er strukturerede på forhånd, inden den attesterer ægtheden og gyldigheden af det dokument, der er udstedt og uploadet i IMI i henhold til artikel 11, stk. 1, i denne forordning. Hjemlandets kompetente myndighed sikrer, når det er relevant, at oplysningerne, der beskriver dokumenterne indsendt af ansøgeren gennem onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, er nøjagtige.
   Artikel 15
   Betingelser for at anmode om bekræftede kopier
   1.   Hjemlandets kompetente myndighed informerer ansøgeren inden for de tidsfrister, der er fastlagt i artikel 4c, stk. 1, og artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF om behovet for kun at indsende en bekræftet kopi, hvis det relevante nationale organ i hjemlandet eller den kompetente myndighed eller et andet relevant nationalt organ i en anden medlemsstat ikke har bekræftet gyldigheden og ægtheden af et krævet dokument i henhold til kontrolprocedurerne fastsat i artikel 14 i denne forordning, og hvis sådanne bekræftede kopier er krævet af værtsmedlemsstaten i henhold til stk. 2 i denne artikel.
   I tilfælde omhandlet i artikel 6, stk. 2, tredje afsnit, i nærværende forordning og i tilfælde af begrundet tvivl kan hjemlandets kompetente myndighed inden for de tidsfrister, der er fastsat i artikel 4c, stk. 1, og artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, kræve af ansøgeren, at denne indsender en bekræftet kopi af beviset for sin lovlige oprettelse.
   2.   Medlemsstaterne specificerer i IMI de dokumenttyper, som de vil kræve bekræftede kopier af fra ansøgeren i henhold til stk. 1, og sender denne oplysning til de andre medlemsstater via IMI.
   3.   Stk. 1 og 2 i denne artikel berører ikke værtsmedlemsstatens kompetente myndigheds ret til at kræve yderligere oplysninger eller indsendelse af en bekræftet kopi i tilfælde af, at hjemlandets kompetente myndighed har behørigt begrundet tvivl i henhold til artikel 4d, stk. 2 og 3, i direktiv 2005/36/EF.
   4.   I tilfælde af behørigt begrundet tvivl kan værtsmedlemsstatens kompetente myndighed anmode ansøgeren om at indsende en bekræftet kopi og fastsætte en rimelig frist herfor.
   Artikel 16
   Behandling af bekræftede kopier
   1.   Medlemsstaterne specificerer i IMI de typer bekræftede kopier, der accepteres inden for deres område i henhold til medlemsstatens lovgivningsmæssige eller administrative bestemmelser og sender disse oplysninger til andre medlemsstater via IMI.
   2.   Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal acceptere bekræftede kopier udstedt af andre medlemsstater i henhold til denne medlemsstats lovgivningsmæssige eller administrative bestemmelser.
   3.   I tilfælde af behørigt begrundet tvivl vedrørende gyldigheden og ægtheden af en kopi, der er bekræftet af en anden medlemsstat, sender de kompetente myndigheder en anmodning om yderligere oplysninger til de relevante kompetente myndigheder i den anden medlemsstat via IMI. De kompetente myndigheder i de andre medlemsstater skal samarbejde og svare hurtigst muligt.
   4.   Efter at have modtaget en bekræftet kopi fra ansøgeren skal den kompetente myndighed uploade en elektronisk udgave af det bekræftede dokument og attestere kopiens ægthed i IMI-dossieret.
   5.   Ansøgeren kan i stedet for en bekræftet kopi fremlægge originalen af dokumentet for hjemlandets kompetente myndighed, som dernæst attesterer ægtheden af den elektroniske kopi af et originalt dokument i IMI-dossieret.
   6.   Hvis ansøgeren ikke leverer en bekræftet kopi af et krævet dokument inden den frist, der er fastlagt i artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, suspenderes tidsfristerne ikke for at overføre ansøgningen til værtsmedlemsstatens kompetente myndighed. Dokumentet påføres en bemærkning i IMI om, at der afventes en bekræftelse på ægtheden og gyldigheden, indtil en bekræftet kopi er modtaget og uploadet af hjemlandets kompetente myndighed.
   7.   Hvis ansøgeren ikke leverer en bekræftet kopi af et krævet dokument inden den frist, der er fastlagt i artikel 4c, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, kan hjemlandets kompetente myndighed afvise at udstede et europæisk erhvervspas for midlertidig og lejlighedsvis levering af tjenesteydelser andre end dem, der er omfattet i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF.
   8.   I tilfælde af at værtsmedlemsstatens kompetente myndighed ikke modtager en bekræftet kopi af et påkrævet dokument fra enten hjemlandets kompetente myndighed eller ansøgeren, kan den træffe en afgørelse på baggrund af de tilgængelige oplysninger inden for de tidsfrister, der er fastsat i artikel 4d, stk. 2 og 3 og stk. 5, andet afsnit, i direktiv 2005/36/EF.
   Artikel 17
   Oversættelsesanmodninger fra de kompetente myndigheder i hjemlandet
   1.   Hjemlandets kompetente myndigheder kan kun anmode om almindelige eller bekræftede oversættelser af følgende bilag for ansøgningen om det europæiske erhvervspas, hvis værtsmedlemsstatens kompetente myndighed specifikt anmoder herom i henhold til artikel 18, stk. 1:

               a)

               bevis for ansøgerens nationalitet

               b)

               dokumentationen for de formelle kvalifikationer omhandlet i bilag II, del A, stk. 1, litra b), udstedt af hjemlandet

               c)

               certifikaterne omhandlet i bilag II, del A, stk. 1, litra c) og stk. 2, litra f), udstedt af hjemlandets kompetente myndigheder, der er ansvarlige for ansøgninger om det europæiske erhvervspas, eller andre af hjemlandets relevante nationale organer

               d)

               attesteringen af den lovlige etablering, jf. bilag II, del B, litra b), og artikel 6, stk. 2, tredje afsnit, i denne forordning, og de dokumenter, der kan kræves i henhold til bilag VII, stk. 1, litra d), og artikel 7, stk. 2, litra b) og e), i direktiv 2005/36/EF og er udstedt af hjemlandets kompetente myndigheder, der er ansvarlige for ansøgninger om det europæiske erhvervspas, eller andre af hjemlandets relevante nationale organer.

         2.   Hver medlemsstat specificerer i IMI de dokumenter, som dets kompetente myndigheder i deres egenskab af værtsmedlemsstatens kompetente myndigheder kræver almindelige eller bekræftede oversættelser af fra ansøgeren i henhold til stk. 3 og 4, og de accepterede sprog og sender disse oplysninger til andre medlemsstater via IMI.
   3.   Uanset stk. 1 anmoder hjemlandets kompetente myndighed senest en uge efter at have modtaget en ansøgning om det europæiske erhvervspas, i henhold til artikel 4b, stk. 3, og artikel 4c, stk. 1, eller artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, ansøgeren om oversættelser af de krævede dokumenter specificeret i bilag II til de sprog, der accepteres af værtsmedlemsstatens kompetente myndighed, hvis oversættelse af disse dokumenter er krævet af værtsmedlemsstatens kompetente myndighed i henhold til stk. 2 i denne artikel.
   4.   Hvis ansøgeren har leveret dokumenterne omhandlet i bilag II, del A, stk. 2, litra c) og d), eller del B, litra d), sammen med ansøgningen om det europæiske erhvervspas, anmoder hjemlandets kompetente myndighed om oversættelser af disse dokumenter til de sprog, der accepteres af værtsmedlemsstatens kompetente myndighed.
   5.   Hvis ansøgeren ikke leverer en krævet oversættelse af et dokument omhandlet i denne artikel, stk. 4, skal hjemlandets kompetente myndighed ikke anse disse oversættelser som manglende dokumenter i henhold til artikel 4b, stk. 3, og artikel 4d, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF.
   Artikel 18
   Oversættelsesanmodninger fra den kompetente myndighed i værtsmedlemsstaten
   1.   I tilfælde af behørigt begrundet tvivl kan værtsmedlemsstatens kompetente myndighed anmode om yderligere oplysninger, herunder almindelige eller bekræftede oversættelser fra hjemlandets kompetente myndighed i henhold til artikel 4d, stk. 2 og 3, i direktiv 2005/36/EF.
   2.   I tilfælde omhandlet i stk. 1 kan værtsmedlemsstatens kompetente myndighed også anmode ansøgeren om at indsende almindelige eller bekræftede oversættelser og kan fastsætte en rimelig frist for indsendelsen.
   3.   I tilfælde af at værtsmedlemsstatens kompetente myndighed ikke modtager en krævet oversættelse fra enten hjemlandets kompetente myndighed eller ansøgeren, kan den træffe en afgørelse på baggrund af de tilgængelige oplysninger inden for de tidsfrister, der er fastsat i artikel 4d, stk. 2 og 3 og stk. 5, andet afsnit, i direktiv 2005/36/EF.
   Artikel 19
   Behandling af bekræftede oversættelser fra medlemsstaternes kompetente myndigheder
   1.   Hver medlemsstat specificerer i IMI hvilke bekræftede oversættelser, der accepteres inden for deres område i henhold til medlemsstatens lovgivningsmæssige eller administrative bestemmelser og sender disse oplysninger til andre medlemsstater via IMI.
   2.   Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal acceptere bekræftede oversættelser udstedt af en anden medlemsstat i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivningsmæssige eller administrative bestemmelser.
   3.   I tilfælde af behørigt begrundet tvivl vedrørende gyldigheden og ægtheden af en oversættelse, der er bekræftet af en anden medlemsstat, sender medlemsstatens kompetente myndighed en anmodning om yderligere oplysninger til de relevante myndigheder i den anden medlemsstat via IMI. I sådanne tilfælde skal de relevante myndigheder i de andre medlemsstater samarbejde og svare hurtigst muligt.
   4.   Efter at have modtaget en bekræftet oversættelse fra ansøgeren, jf. dog stk. 3, skal medlemsstatens kompetente myndighed uploade en elektronisk udgave af den bekræftede oversættelse og attestere i IMI-dossieret, at oversættelsen er bekræftet.
   5.   Før der anmodes om bekræftede oversættelser skal værtsmedlemsstatens kompetente myndighed i tilfælde af behørigt begrundet tvivl om nogle af dokumenterne nævnt i artikel 17, stk. 1 sende en anmodning om yderligere oplysninger via IMI til hjemlandets kompetente myndighed eller andre medlemsstaters kompetente myndigheder, der har udstedt det relevante dokument.
   Artikel 20
   Afgørelser om det europæiske erhvervspas
   1.   For etablering og for midlertidig og lejlighedsvis levering af tjenesteydelser i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF skal værtsmedlemsstatens kompetente myndighed enten træffe en afgørelse om at udstede et europæisk erhvervspas, en afgørelse om at afvise at udstede det europæiske erhvervspas, en afgørelse om at anvende udligningsforanstaltninger i henhold til artikel 14 eller artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF eller en afgørelse om at forlænge gyldigheden af det europæiske erhvervspas for midlertidig og lejlighedsvis levering af tjenesteydelser i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF.
   2.   For midlertidig og lejlighedsvis levering af andre tjenesteydelser end dem, der er omfattet af artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF, skal hjemlandets kompetente myndighed enten træffe en afgørelse om at udstede det europæiske erhvervspas, en afgørelse om at afvise at udstede det europæiske erhvervspas eller en afgørelse om at forlænge gyldigheden af det udstedte europæiske erhvervspas.
   3.   I tilfælde, hvor værtsmedlemsstatens kompetente myndighed træffer en afgørelse om at anvende udligningsforanstaltninger over for ansøgeren i henhold til artikel 14 eller artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF, skal en sådan afgørelse også indeholde oplysninger om indholdet af de anvendte udligningsforanstaltninger, begrundelsen for udligningsforanstaltningerne og ansøgerens forpligtelser til at informere den kompetente myndighed om udligningsforanstaltningens fuldførelse. Undersøgelsen af ansøgningen om det europæiske erhvervspas suspenderes, indtil ansøgeren har gennemført udligningsforanstaltningerne fuldt ud.
   Efter vellykket gennemførelse af udligningsforanstaltningerne informerer ansøgeren gennem onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, værtsmedlemsstatens kompetente myndighed herom, hvis myndigheden kræver dette.
   I tilfælde, hvor værtsmedlemsstatens kompetente myndighed træffer en afgørelse om at anvende udligningsforanstaltninger i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF, bekræfter værtsmedlemsstatens kompetente myndighed i IMI, om den har givet ansøgeren en mulighed for at tage egnethedsprøven inden for én måned af afgørelsen om at anvende udligningsforanstaltninger.
   Værtsmedlemsstatens kompetente myndighed bekræfter den vellykkede gennemførelse af udligningsforanstaltningerne i IMI og udsteder det europæiske erhvervspas.
   4.   I tilfælde, hvor værtsmedlemsstatens kompetente myndighed træffer en afgørelse om at afvise at udstede det europæiske erhvervspas, skal en sådan afgørelse også indeholde begrundelserne. Medlemsstaterne sikrer, at passende retlige klagemuligheder er til rådighed for den enkelte berørte hvad angår en afgørelse om at afvise at udstede et europæisk erhvervspas, og skal give ansøgeren oplysninger om retten til at appellere afgørelsen i henhold til national lovgivning.
   5.   IMI skal gøre det muligt for en medlemsstats kompetente myndigheder at træffe en afgørelse om at tilbagekalde et udstedt europæisk erhvervspas i behørigt begrundede tilfælde. Sådanne afgørelser skal også indeholde begrundelsen for tilbagekaldelsen. Medlemsstaterne sikrer, at passende retlige klagemuligheder er til rådighed for den enkelte berørte hvad angår en afgørelse om at tilbagekalde et udstedt europæisk erhvervspas, og skal give ansøgeren oplysninger om retten til at appellere i henhold til national lovgivning.
   Artikel 21
   Resultatet af proceduren om det europæiske erhvervspas
   1.   Onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, skal gøre det muligt for ansøgeren at generere et elektronisk dokument, der indeholder resultatet af proceduren om det europæiske erhvervspas, og at downloade enhver dokumentation i forbindelse med resultatet af proceduren om det europæiske erhvervspas.
   2.   Når det europæiske erhvervspas udstedes (herunder tilfælde nævnt i artikel 4d, stk. 5, første afsnit, i direktiv 2005/36/EF), skal det elektroniske dokument indeholde de oplysninger, der er fastsat i artikel 4e, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF, og i tilfælde af et europæisk erhvervspas til etablering skal det indeholde en erklæring om, at det europæiske erhvervspas ikke udgør en godkendelse til at praktisere erhvervet i værtsmedlemsstaten.
   3.   Det elektroniske dokument skal indeholde sikkerhedselementer for at sikre følgende:

               a)

               dets ægthed, idet det garanteres, at dokumentet er genereret af en kompetent myndighed registreret og operationel i IMI, og at dets indhold er en ægte gengivelse af dataene

               b)

               dets integritet, idet det attesteres, at dossieret, der indeholder dokumentet, ikke er blevet modificeret eller ændret af en ekstern aktør, siden det blev oprettet i IMI-systemet på en bestemt dato og et bestemt tidspunkt.

         Artikel 22
   Kontrol af det europæiske erhvervspas af interesserede tredjeparter
   1.   Europa-Kommissionen leverer et onlinekontrolsystem, der gør det muligt for interesserede tredjeparter, som ikke har adgang til IMI, at kontrollere gyldigheden og ægtheden af det europæiske erhvervspas online.
   2.   I tilfælde af opdateringer af IMI-dossieret vedrørende indehaveren af det europæiske erhvervspas' ret til at varetage erhvervsaktiviteter i henhold til artikel 4e, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, vises der en besked til interesserede tredjeparter om, at der kan indhentes yderligere oplysninger hos værtsmedlemsstatens kompetente myndighed. Beskeden formuleres neutralt under hensyntagen til behovet for at sikre, at indehaveren af det europæiske erhvervspas formodes at være uskyldig. Hvis der er tale om det europæiske erhvervspas for etablering, skal der også vises en besked, der indeholder en erklæring om, at det europæiske erhvervspas ikke udgør en godkendelse til at praktisere erhvervet i værtsmedlemsstaten.
   KAPITEL II

      PROCEDURE FOR AT BEHANDLE ADVARSLER

   Artikel 23
   Myndigheder involveret i advarselsordningen
   1.   Medlemsstaterne udpeger kompetente myndigheder til at behandle udgående og indgående advarsler i henhold til artikel 56a, stk. 1 eller 3, i direktiv 2005/36/EF.
   2.   For at sikre, at indgående advarsler kun behandles af de relevante kompetente myndigheder, tildeler hver medlemsstat opgaven med at koordinere indgående advarsler til en eller flere kompetente myndigheder. Disse kompetente myndigheder sikrer, at advarsler fordeles hurtigst muligt til de rette kompetente myndigheder.
   3.   Medlemsstaterne kan tildele opgaven med at koordinere udgående advarsler til en eller flere kompetente myndigheder.
   Artikel 24
   Oplysningerne i advarslerne
   1.   Advarslerne skal indeholde de oplysninger, der er fastsat i artikel 56a, stk. 2 eller 3, i direktiv 2005/36/EF.
   2.   Kun kompetente myndigheder, der er udpeget til at behandle en advarsel i henhold til artikel 56a, stk. 1 eller 3, i direktiv 2005/36/EF, skal have adgang til oplysningerne omhandlet i denne artikel, stk. 1.
   3.   Kompetente myndigheder, der har fået til opgave at koordinere indgående advarsler, skal kun have adgang til data omhandlet i artikel 56a, stk. 2, litra b) og d) i direktiv 2005/36/EF, medmindre advarslen efterfølgende også blev givet til dem som en myndighed, der behandler indgående advarsler.
   4.   I tilfælde af at en kompetent myndighed, der behandler indgående advarsler har brug for andre oplysninger end dem, der er fastsat i artikel 56a, stk. 2 eller 3, i direktiv 2005/36/EF, anvender den funktionen i IMI for at anmode om oplysninger som fastlagt i artikel 56, stk. 2a, i direktiv 2005/36/EF.
   Artikel 25
   Advarsel vedrørende indehaveren af et europæisk erhvervspas
   1.   I henhold til artikel 4e, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF skal de kompetente myndigheder, der behandlede en ansøgning om et europæisk erhvervspas under artikel 2, stk. 1, i denne forordning, når der er en advarsel om indehaveren af et europæisk erhvervspas, sikre opdateringen af det tilsvarende IMI-dossier med oplysninger, der er indeholdt i advarslen, herunder konsekvenser for udøvelsen af erhvervsaktiviteter.
   2.   Medlemsstaterne skal give de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for at behandle ansøgninger om det europæiske erhvervspas i henhold til artikel 2, stk. 1, adgang til de indgående advarsler for at sikre, at opdateringen af IMI-dossierne foretages rettidigt.
   3.   Indehaveren af et europæisk erhvervspas skal informeres om opdateringer omhandlet i denne artikel, stk. 1, gennem onlineværktøjet, jf. artikel 4b, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, eller med andre midler i tilfælde af en skriftlig ansøgning i henhold til artikel 8.
   Artikel 26
   Adgang til advarsler i IMI
   IMI skal gøre det muligt for de kompetente myndigheder, der behandler indgående eller udgående advarsler, at konsultere enhver advarsel, de har sendt eller modtaget i IMI, og som der ikke er indledt en afslutningsprocedure for, jf. artikel 28.
   Artikel 27
   Advarselsfunktioner i IMI
   IMI skal have følgende funktioner til brug for de kompetente myndigheder, der er udpegede til at behandle indgående og udgående advarsler:

               a)

               udsendelse af advarsler som fastlagt i artikel 56a, stk. 1, 2 og 3, i direktiv 2005/36/EF

               b)

               tilbagetrækning af advarsler, der var udsendt på baggrund af en afgørelse, der siden blev tilbagekaldt eller annulleret

               c)

               korrigering af oplysninger, der er indeholdt i advarsler, og ændring af advarsler

               d)

               afslutning og sletning af advarsler som fastlagt i artikel 56a, stk. 5 og 7, i direktiv 2005/36/EF.

         Artikel 28
   Afslutning, sletning og ændring af advarsler
   1.   Data vedrørende advarsler kan behandles i IMI, så længe de er gyldige, herunder færdiggørelse af afslutningsproceduren, jf. artikel 56a, stk. 7, i direktiv 2005/36/EF.
   2.   Når advarslen ikke længere er gyldig på grund af sanktionens udløb, skal den kompetente myndighed, der sendte advarslen, jf. artikel 56a, stk. 1, i direktiv 2005/36/EF, i tilfælde, der ikke er omfattet af stk. 5 i nærværende artikel, ændre dens indhold eller afslutte advarslen senest tre dage efter vedtagelsen af den relevante afgørelse eller efter at have modtaget de relevante oplysninger, hvor vedtagelse af en sådan afgørelse ikke er et krav i henhold til national lovgivning. De kompetente myndigheder, der behandlede den indgående advarsel, og den pågældende erhvervsudøver skal straks informeres om enhver ændring vedrørende advarslen.
   3.   IMI sender regelmæssige påmindelser til de kompetente myndigheder, som behandlede den udgående advarsel, om at kontrollere, at oplysningerne indeholdt i advarslen stadig er korrekte.
   4.   I tilfælde af en tilbagekaldelsesafgørelse skal advarslen straks afsluttes af den kompetente myndighed, der oprindeligt udsendte den, og personoplysninger skal slettes i IMI senest tre dage efter som fastlagt i artikel 56a, stk. 7, i direktiv 2005/36/EF.
   5.   I tilfælde af, at en sanktion er udløbet på den dato, der er specificeret i artikel 56a, stk. 5, i direktiv 2005/36/EF, skal advarslen automatisk afsluttes af IMI, og personoplysninger slettes i systemet senest tre dage efter som fastlagt i artikel 56a, stk. 7, i direktiv 2005/36/EF.
   KAPITEL III

      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

   Artikel 29
   Ikrafttræden og anvendelsesdato
   Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Den anvendes fra den 18. januar 2016.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juni 2015.

            På Kommissionens vegne

         Jean-Claude JUNCKER

            Formand

      (1)  EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1024/2012 af 25. oktober 2012 om administrativt samarbejde via informationssystemet for det indre marked og om ophævelse af Kommissionens beslutning 2008/49/EF (»IMI-forordningen«) (EUT L 316 af 14.11.2012, s. 1).

      (3)  Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1).

      BILAG I

         Erhverv, der er berettigede til det europæiske erhvervspas

                  1.

                  Sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje

                  2.

                  Apotekere (grunduddannelse)

                  3.

                  Fysioterapeuter

                  4.

                  Bjergførere

                  5.

                  Ejendomsmæglere.

      BILAG II

         Dokumenter krævet for udstedelse af det europæiske erhvervspas

      A.   ANERKENDELSE AF KVALIFIKATIONER I TILFÆLDE AF ETABLERING
      1.   Automatisk anerkendelse (afsnit III, kapitel III, i direktiv 2005/36/EF)

      Følgende dokumenter er krævet for udstedelse af det europæiske erhvervspas under denne ordning:

                  a)

                  bevis på ansøgerens nationalitet (identitetskort eller pas eller anden dokumentation, som accepteres i henhold til hjemlandets nationale bestemmelser) og et dokument, der bekræfter ansøgerens fødested, når beviset på nationalitet ikke bekræfter fødestedet, og for statsborgere i lande uden for EØS et dokument, der beviser, at tredjelandsstatsborgere kan nyde godt af de rettigheder, der er fastlagt i direktiv 2005/36/EF i henhold til den relevante EU-lovgivning, f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF (1), Rådets direktiv 2003/109/EF (2), Rådets direktiv 2004/83/EF (3) eller Rådets direktiv 2009/50/EF (4)

                  b)

                  bevis for formelle kvalifikationer og, hvor det er relevant, et certifikat, der ledsager beviset på de formelle kvalifikationer

                  c)

                  et af følgende certifikater afhængig af ansøgerens erhverv og situation:

                              i)

                              et overensstemmelsescertifikat, jf. bilag VII.2 til direktiv 2005/36/EF, hvor beviset på den formelle kvalifikation opfylder betingelserne for påkrævet uddannelse

                              ii)

                              et certifikat vedrørende ændret betegnelse, jf. artikel 23, stk. 6, i direktiv 2005/36/EF, hvor betegnelsen på den formelle kvalifikation ikke svarer til betegnelserne angivet i bilag V, punkt 5.2.2 eller 5.6.2, i direktiv 2005/36/EF, men kvalifikationen opfylder betingelserne for påkrævet uddannelse.

                              iii)

                              et certifikat om erhvervede rettigheder, jf. artikel 23, 33 eller 33a i direktiv 2005/36/EF, der bekræfter, at indehaveren af kvalifikationerne faktisk og retmæssigt har udøvet de pågældende aktiviteter i mindst den krævede periode og bekræfter opfyldelse af disse artiklers særlige krav, når uddannelsen blev påbegyndt før referencedatoerne fastlagt i bilag V, punkt 5.2.2 eller 5.6.2, i direktiv 2005/36/EF, og beviset på den formelle kvalifikation, der ikke opfylder alle betingelserne for påkrævet uddannelse.

                  d)

                  krævede dokumenter i overensstemmelse med bilag VII, stk. 1, litra d-g), i direktiv 2005/36/EF.

            2.   Generel anerkendelsesordning (afsnit III, kapitel I, i direktiv 2005/36/EF)

      Følgende dokumenter er krævet for udstedelse af det europæiske erhvervspas under denne ordning:

                  a)

                  bevis på nationalitet og andre dokumenter omhandlet i stk. 1, litra a)

                  b)

                  attestering af erhvervsmæssig kompetence eller bevis på formel kvalifikation, alt efter hvad der er relevant, og et bevis i henhold til artikel 12 i direktiv 2005/36/EF, hvor det er relevant

                  c)

                  dokumenter, der giver yderligere oplysninger om uddannelsen vedrørende studiernes samlede længde, de læste fag og deres respektive andele og, hvor det er relevant, balancen mellem den teoretiske og den praktiske del

                  d)

                  følgende dokumenter vedrørende kvalifikationer, der måske kan kompensere for væsentlige forskelle mellem kvalifikationer og afbøde risikoen for udligningsforanstaltninger:

                              i)

                              dokumenter, der indeholder oplysninger om løbende faglig udvikling, seminarer, andre uddannelsesformer og livslang læring i henhold til artikel 14, stk. 5

                              ii)

                              en kopi af bevis for erhvervsmæssig erfaring, som klart identificerer den erhvervsmæssige aktivitet, som ansøgeren har udøvet

                  e)

                  bevis på erhvervsmæssig erfaring, jf. artikel 13, stk. 2, første afsnit, i direktiv 2005/36/EF, hvor det er relevant, under forudsætning af, at dokumenterne klart identificerer de pågældende erhvervsmæssige aktiviteter

                  f)

                  for migranter, der opfylder kravene fastsat i artikel 3, stk. 3, i direktiv 2005/36/EF, et certifikat på erhvervsmæssig erfaring, der beviser tre års erhvervsmæssig erfaring udstedt af den kompetente myndighed i den medlemsstat, der anerkendte tredjelandskvalifikationen i henhold til artikel 2, stk. 2, i direktiv 2005/36/EF eller, hvis den pågældende kompetente myndighed ikke kan bekræfte ansøgerens erhvervsmæssige erfaring, andet bevis på erhvervsmæssig erfaring, som klart beskriver de pågældende erhvervsmæssige aktiviteter

                  g)

                  krævede dokumenter i overensstemmelse med bilag VII, stk. 1, litra d)-g), i direktiv 2005/36/EF.

            B.   MIDLERTIDIG LEVERING AF TJENESTEYDELSER (afsnit II i direktiv 2005/36/EF)
      Følgende dokumenter er krævet i tilfælde af, at tjenesteyderen udfører en tjenesteydelse for første gang, eller hvis der er væsentlige ændringer i ansøgerens situation, i henhold til artikel 7, stk. 2, i direktiv 2005/36/EF:

                  a)

                  bevis på nationalitet og andre dokumenter omhandlet i del A, stk. 1, litra a)

                  b)

                  attestering på lovlig etablering i hjemlandet, jf. artikel 7, stk. 2, litra b), i direktiv 2005/36/EF i tilfælde af artikel 6, stk. 2, tredje afsnit, i nærværende forordning

                  c)

                  andre dokumenter krævet i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, litra b), vedrørende retten til at udøve et erhverv og artikel 7, stk. 2, litra c) til e), i direktiv 2005/36/EF

                  d)

                  dokumenter, der giver yderligere oplysninger om uddannelsen omhandlet i dette bilag, del A, stk. 2, litra c) og d), når værtsmedlemsstaten anvender forudgående kontrol af kvalifikationerne i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/36/EF.

         (1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 77).

         (2)  Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT L 16 af 23.1.2004, s. 44).

         (3)  Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304 af 30.9.2004, s. 12).

         (4)  Rådets direktiv 2009/50/EF af 25. maj 2009 om indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere med henblik på højt kvalificeret beskæftigelse (EUT L 155 af 18.6.2009, s. 17).


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2111 af 12. november 2015 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Echalote d'Anjou (BGB))

text:
               24.11.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 306/3

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/2111
   af 12. november 2015
   om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Echalote d'Anjou (BGB))
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 52, stk. 2, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Frankrigs ansøgning om registrering af betegnelsen »Echalote d'Anjou« er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
                   (2), jf. artikel 50, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1151/2012.

               (2)

               Da Kommissionen ikke har modtaget indsigelser, jf. artikel 51 i forordning (EU) nr. 1151/2012, skal betegnelsen »Echalote d'Anjou« registreres —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   Betegnelsen »Echalote d'Anjou« (BGB) registreres.
   Betegnelsen i stk. 1 henviser til et produkt i kategori 1.6. Frugt, grønsager og korn, også forarbejdet, i bilag XI til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 (3).
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. november 2015.

            På Kommissionens vegne

            For formanden

         Phil HOGAN

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.

      (2)  EUT C 218 af 3.7.2015, s. 6.

      (3)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 af 13. juni 2014 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 179 af 19.6.2014, s. 36).


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1304/2011 af 13. december 2011 om ophævelse af den midlertidige suspension af toldfriheden for 2012 ved indførsel til Den Europæiske Union af visse varer med oprindelse i Norge og fremstillet af landbrugsprodukter som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1216/2009

text:
               14.12.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 330/19

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1304/2011
   af 13. december 2011
   om ophævelse af den midlertidige suspension af toldfriheden for 2012 ved indførsel til Den Europæiske Union af visse varer med oprindelse i Norge og fremstillet af landbrugsprodukter som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1216/2009
   EUROPA–KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1216/2009 af 30. november 2009 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter (1), særlig artikel 7, stk. 2,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2004/859/EF af 25. oktober 2004 om indgåelse af aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Norge om protokol nr. 2 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (2), særlig artikel 3, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I protokol nr. 2 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (3) og protokol 3 til EØS-aftalen (4) fastlægges ordningen for handelen med visse forarbejdede landbrugsvarer og andre landbrugsvarer mellem de kontraherende parter.

               (2)

               I protokol 3 til EØS-aftalen, ændret ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 138/2004 (5), er der fastsat en nultoldsats for visse former for vand tilsat sukker eller andre sødemidler eller aromatiseret, henhørende under KN-kode 2202 10 00, og visse andre ikke-alkoholholdige drikkevarer med indhold af sukker, henhørende under KN-kode ex 2202 90 10.

               (3)

               Nultoldsatsen for dette vand og disse andre drikkevarer er blevet midlertidigt suspenderet for Norge ved aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Norge om protokol nr. 2 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (6), i det følgende benævnt »aftalen«, godkendt ved Rådets afgørelse 2004/859/EF. I henhold til punkt IV i det godkendte referat til aftalen er toldfri indførsel af varer henhørende under KN-kode 2202 10 00 og ex 2202 90 10 med oprindelse i Norge kun tilladt inden for et toldfrit kontingent, mens indførsel ud over kontingentet belægges med told.

               (4)

               I henhold til punkt IV, tredje led, sidste punktum, i det godkendte referat til aftalen får de pågældende varer ubegrænset toldfri adgang til Den Europæiske Union, hvis kontingentet ikke er blevet opbrugt senest den 31. oktober i det foregående år. Ifølge de oplysninger, der er indberettet til Kommissionen, var det årlige kontingent for 2011 for det pågældende vand og de pågældende drikkevarer, som blev åbnet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1248/2010 (7), ikke blevet opbrugt den 31. oktober 2011. De pågældende varer bør derfor få ubegrænset toldfri adgang til Den Europæiske Union fra den 1. januar 2012 til den 31. december 2012.

               (5)

               Det er derfor nødvendigt at ophæve den midlertidige suspension af toldfriheden i henhold til protokol nr. 2.

               (6)

               Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Horisontale Spørgsmål i forbindelse med Handel med Forarbejdede Landbrugsprodukter uden for Bilag I —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   1.   Fra den 1. januar til den 31. december 2012 ophæves den midlertidige suspension af toldfriheden i henhold til protokol nr. 2 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge for varer henhørende under KN-kode 2202 10 00 (vand, herunder mineralvand og vand tilsat kulsyre, tilsat sukker eller andre sødemidler eller aromatiseret) og ex 2202 90 10 (andre ikke-alkoholholdige drikkevarer med indhold af sukker (saccharose og invertsukker)).
   2.   De oprindelsesregler, som gensidigt finder anvendelse på de i stk. 1 anførte varer, er fastsat i protokol nr. 3 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge.
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Den anvendes fra den 1. januar 2012.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2011.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 328 af 15.12.2009, s. 10.

      (2)  EUT L 370 af 17.12.2004, s. 70.

      (3)  EFT L 171 af 27.6.1973, s. 2.

      (4)  EFT L 22 af 24.1.2002, s. 37.

      (5)  EUT L 342 af 18.11.2004, s. 30.

      (6)  EUT L 370 af 17.12.2004, s. 72.

      (7)  EUT L 341 af 23.12.2010, s. 1.


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 336/2013 af 12. april 2013 om ændring af forordning (EF) nr. 1010/2009 for så vidt angår administrative aftaler med tredjelande om fangstattester for fiskevarer fra havfiskeri

text:
               13.4.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 105/4

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 336/2013
   af 12. april 2013
   om ændring af forordning (EF) nr. 1010/2009 for så vidt angår administrative aftaler med tredjelande om fangstattester for fiskevarer fra havfiskeri
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (1), særlig artikel 12, stk. 4, artikel 14, stk. 3, artikel 20, stk. 4, og artikel 52, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Bilag IX til Kommissionens forordning (EF) nr. 1010/2009 af 22. oktober 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (2), indeholder en liste over administrative aftaler med tredjelande om fangstattester for fiskevarer. Disse aftaler indeholder modeller af fangstattester, som er valideret af de pågældende tredjelandes ansvarlige myndigheder.

               (2)

               Navnet på den newzealandske myndighed, der er angivet på de fangstattester, der er valideret af New Zealand, vil blive ændret med virkning fra den 1. marts 2013.

               (3)

               Bilag IX til forordning (EF) nr. 1010/2009 bør ændres i overensstemmelse hermed.

               (4)

               Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Fiskeri og Akvakultur —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   Bilag IX til forordning (EF) nr. 1010/2009 ændres som angivet i bilaget til denne forordning.
   Artikel 2
   Ikrafttræden
   Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Den anvendes fra den 1. marts 2013.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. april 2013.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 286 af 29.10.2008, s. 1.

      (2)  EUT L 280 af 27.10.2009, s. 5.

      BILAG
      Tillæg 1 i afdeling 3 (New Zealand) i bilag IX til forordning (EF) nr. 1010/2009 affattes således:


title: Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/1112 af 9. juli 2015 om gennemførelse af artikel 20, stk. 1, og artikel 22, stk. 1, i forordning (EU) 2015/735 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Sydsudan

text:
               10.7.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 182/2

         RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/1112
   af 9. juli 2015
   om gennemførelse af artikel 20, stk. 1, og artikel 22, stk. 1, i forordning (EU) 2015/735 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Sydsudan
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EU) 2015/735 af 7. maj 2015 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Sydsudan og om ophævelse af forordning (EU) nr. 748/2014 (1), særlig artikel 20, stk. 1, og artikel 22, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 7. maj 2015 forordning (EU) 2015/735.

               (2)

               Den sanktionskomité, der er nedsat ved FN's Sikkerhedsråds resolution (UNSCR) 2206 (2015), opførte den 1. juli 2015 seks personer på listen over personer og enheder, der er omfattet af foranstaltningerne i medfør af punkt 12 i nævnte resolution.

               (3)

               Navnene på de to personer, der er opført på listen i bilag II til forordning (EU) 2015/735, bør udgå fra nævnte bilag, da de er udpeget af FN's Sikkerhedsråds Komité, og bør derfor tilføjes til nævnte forordnings bilag I.

               (4)

               Bilag I og II til forordning (EU) 2015/735 bør ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   Bilag I til forordning (EU) 2015/735 erstattes af bilaget til nærværende forordning.
   Artikel 2
   Følgende navne fjernes fra bilag II til forordning (EU) 2015/735 sammen med de tilhørende oplysninger:

               1.

               Santino DENG

               2.

               Peter GADET

         Artikel 3
   Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2015.

            På Rådets vegne

         J. ASSELBORN

            Formand

      (1)  EUT L 117 af 8.5.2015, s. 13.

      BILAG

            »BILAG I

               LISTE OVER DE FYSISKE OG JURIDISKE PERSONER, ENHEDER OG ORGANER, DER ER OMHANDLET I ARTIKEL 5, STK. 1

            A.   FYSISKE PERSONER
            1.   Gabriel JOK RIAK (alias: a) Gabriel Jok b) Jok Riak c) Jock Riak)

               Stilling: Leder af sektor 1 i Det Sudanesiske Folks Befrielseshær (SPLA) Fødselsdato: 1966 Fødested: Bor, Sudan/Sydsudan Nationalitet: sydsudaner Adresse: a) delstaten Unity, Sydsudan b) Wau, Western Bahr El Ghazal, Sydsudan Opført på listen: den 1. juli 2015Yderligere oplysninger: Har ledet sektor 1 i SPLA, der primært opererer inden for delstaten Unity, siden januar 2013. I sin egenskab af leder af sektor 1 i SPLA har han udvidet eller forlænget konflikten i Sydsudan gennem krænkelser af aftalen om indstilling af fjendtlighederne.
            SPLA er en sydsudansk militær enhed, som er involveret i aktioner, der har udvidet konflikten i Sydsudan, herunder overtrædelser af aftalen af januar 2014 om indstilling af fjendtlighederne og aftalen af 9. maj 2014 om løsning af krisen i Sydsudan, som var et fornyet tilsagn til aftalen om indstilling af fjendtlighederne, og har lagt hindringer i vejen for aktiviteterne i IGAD's overvågnings- og kontrolmekanisme.

               Oplysninger fra det beskrivende resumé af grundene til sanktionskomitéens opførelse på listen:

            Gabriel Jok Riak blev opført på listen den 1. juli 2015 i henhold til punkt 7, litra a), punkt 7, litra f), og punkt 8 i resolution 2206 (2015), med »tiltag eller politikker, hvis formål eller virkning er at udvide eller forlænge konflikten i Sydsudan eller lægge hindringer i vejen for forsoning eller fredsforhandlinger og processer, herunder krænkelser af aftalen om indstilling af fjendtlighederne«»blokering af aktiviteterne i internationale fredsbevarende, diplomatiske eller humanitære missioner i Sydsudan, herunder IGAD's overvågnings- og kontrolmekanisme eller af levering eller distribution af eller adgang til humanitær bistand« og som leder »af et organ, herunder enhver sydsudansk regering, opposition, militser eller andre grupper, som har, eller hvis medlemmer har været involveret i en af de aktiviteter, der er beskrevet i punkt 6 og 7«.

               Yderligere oplysninger

            Gabriel Jok Riak er den øverstbefalende for sektor 1 i Det Sudanesiske Folks Befrielseshær (SPLA), en sydsudansk militær enhed, som er involveret i handlinger, der har udvidet konflikten i Sydsudan, herunder brud på aftalen fra januar 2014 om indstilling af fjendtlighederne og aftalen af 9. maj 2014 om løsning af krisen i Sydsudan (majaftalen), som var et fornyet tilsagn til aftalen om indstilling af fjendtlighederne.
            Jok Riak har ledet sektor 1 i SPLA, der primært opererer inden for delstaten Unity, siden januar 2013. SPLA's tredje, fjerde og femte division er underordnet sektor 1 og dens leder, Jok Riak.
            Jok Riak og styrkerne under SPLA sektor 1 og 3 under hans overordnede kommando har været involveret i flere aktioner, som beskrives nærmere nedenfor, og som overtrådte tilsagnene i aftalen af januar 2014 om at indstille alle militære aktioner imod oppositionsstyrker, samt andre provokerende handlinger, indefryse styrker på deres nuværende placeringer og afstå fra aktiviteter, som f.eks. flytning af styrker eller videregivelse af ammunition, som kunne føre til militær konfrontation.
            SPLA-styrker under Jok Riaks overordnede ledelse overtrådte flere gange aftalen om indstilling af fjendtlighederne gennem direkte fjendtligheder.
            Den 10. januar 2014 indtog en SPLA-styrke under den overordnede ledelse af den øverstbefalende for sektor 1, Jok Riak, Bentiu, der tidligere havde været kontrolleret af Det Sudanesiske Folks Befrielsesbevægelse i Opposition (SPLM-IO) siden den 20. december 2013. Tredje division i SPLA lokkede SPLM-IO-soldater i baghold og bombarderede dem nær Leer kort efter undertegnelsen af aftalen om indstilling af fjendtlighederne af januar 2014 og indtog midt i april 2014 Mayom og dræbte mere end 300 SPLM-IO-tropper.
            Den 4. maj 2014 genindtog en SPLA-styrke under ledelse af Jok Riak igen Bentiu. På statsfjernsynet i Juba sagde en SPLA-talsmand, at regeringshæren under ledelse af Jok Riak havde indtaget Bentiu kl. fire om eftermiddagen, og tilføjede, at tredje division og en særlig SPLA-taskforce var involveret. Timer efter at majaftalen var blevet bebudet, angreb tredje og fjerde division oppositionsmedlemmer, der tidligere havde angrebet SPLA-stillinger i nærheden af Bentiu og i de nordlige olieregioner i Sydsudan, og slog dem tilbage.
            Også efter undertegnelsen af majaftalen genindtog styrker fra tredje division under SPLA Wang Kai, og divisionsleder, Santino Deng Wol, bemyndigede sine styrker til at dræbe enhver, der bar våben eller skjulte sig i huse, og pålagde dem at brænde alle huse, der skjulte oppositionsmedlemmer.
            I slutningen af april og i maj 2015 gennemførte styrker under SPLA-sektor 1 under ledelse af Jok Riak en fuldstændig militær offensiv mod oppositionsstyrker i delstaten Unity fra delstaten Lakes.
            I strid med betingelserne i ovennævnte aftale om indstilling af fjendtlighederne forsøgte Jok Riak angiveligt at få repareret og modificeret tanks til brug mod oppositionsstyrker i begyndelsen af september 2014. I slutningen af oktober 2014 blev mindst 7 000 SPLA-tropper og tunge våben fra tredje og femte division omfordelt for at styrke tropper fra fjerde division, der stod bag det meste af et oppositionsangreb nær Bentiu. I november 2014 inddrog SPLA nyt militært udstyr og våben, herunder pansrede mandskabsvogne, helikoptere, artillerivåben og ammunition under sektor 1's ansvarsområde, formodentlig som forberedelse til kampe mod oppositionen. I begyndelsen af februar 2015 bestilte Jok Riak angiveligt pansrede mandskabsvogne, der skulle sendes til Bentiu, eventuelt for at reagere på oppositionens seneste bagholdsangreb.
            Efter offensiven i april og maj 2015 i delstaten Unity afslog sektor 1 under SPLA anmodninger fra Den Mellemstatslige Organisation for Udviklings Overvågnings- og Kontrolmekanisme (IGAD-MVM) i Bentiu om at undersøge denne overtrædelse af aftalen om indstilling af fjendtlighederne og nægtede derved IGAD-MVM bevægelsesfrihed til at udføre dens mandat.
            Desuden udvidede Jok Riak i april 2014 konflikten i Sydsudan ved angiveligt at bistå med oprustning og mobilisering af så mange som 1 000 unge fra Dinkastammen til at supplere de traditionelle SPLA-styrker.
            2.   Simon Gatewech DUAL (alias: a) Simon Gatwich Dual b) Simon Getwech Dual c) Simon Gatwec Duel d) Simon Gatweach e) Simon Gatwick f) Simon Gatwech g) Simon Garwich h) General Gaduel i) Dhual Stilling: Chef for generalstaben, SPLA i Opposition Fødselsdato: 1953 Fødested: A) Akobo, delstaten Jonglei, Sudan/Sydsudan b) Urordistriktet i delstaten Jonglei, Sudan/Sydsudan Adresse: Delstaten Jonglei, Sudan/Sydsudan Dato for FN's optagelse på listen: den 1. juli 2015

               Yderligere oplysninger: Er SPLM-IO's generalstabschef og tidligere leder af oppositionsstyrkerne i delstaten Jonglei. Hans styrker gennemførte et tidligt angreb i februar 2015 i delstaten Jonglei, og i marts 2015 forsøgte han at ødelægge freden i delstaten Jonglei gennem angreb på civilbefolkningen.

               Oplysninger fra det beskrivende resumé af grundene til sanktionskomitéens opførelse på listen:

            Simon Gatwech Dual blev opført på listen den 1. juli 2015 i henhold til punkt 6, punkt 7, litra a), punkt 7, litra d), og punkt 8 i resolution 2206 (2015) som »ansvarlig for eller direkte eller indirekte meddelagtig i handlinger eller politikker, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Sydsudan«»handlinger eller politikker, hvis formål eller virkning er at udvide eller forlænge konflikten i Sydsudan eller lægge hindringer i vejen for forsoning eller fredsforhandlinger eller -processer, herunder brud på aftalen om indstilling af fjendtlighederne«, »var målrettet mod civile, herunder kvinder og børn gennem voldshandlinger (herunder drab, lemlæstelse, tortur, voldtægt eller andre seksuelle overgreb), bortførelse, tvungen forsvinding, tvangsfordrivelse eller angreb på skoler, hospitaler, religiøse steder eller steder, hvor civile søger tilflugt, eller gennem adfærd, der udgør en alvorlig overtrædelse eller krænkelser af menneskerettighederne eller overtrædelser af den humanitære folkeret« og som leder »af et organ, herunder enhver sydsudansk regering, opposition, militser eller andre grupper, som, eller hvis medlemmer, udøver en af de aktiviteter, der er beskrevet i punkt 6 og 7«.

               Yderligere oplysninger

            Simon Gatwech Dual (Gatwech Dual) har iværksat aktioner eller politikker, der truer freden, sikkerheden og stabiliteten i Sydsudan, og er leder af Det Sudanesiske Folks Befrielsesbevægelse i Opposition (SPLM-IO), en enhed, der har iværksat aktioner, der truer freden, sikkerheden og stabiliteten i Sydsudan, og var målrettet mod civile, herunder kvinder og børn, gennem voldshandlinger.
            Gatwech Dual er SPLM-IO's generalstabschef og tidligere leder af oppositionsstyrkerne i delstaten Jonglei.
            I 2014 til 2015 havde Gatwech Dual et stort antal tropper under sin kommando og opererede ret selvstændigt med hensyn til at lede angreb. Gatwech Dual fører tilsyn med indsætningen af SPLM-IO-styrker og formentlig også indsætning af styrker fra den hvide hær (en ungdomsmilits fra Nuerstammen).
            I slutningen af april 2014 vandt de styrker, der var under Gatwech Duals overordnede kommando, terræn i delstaten Jonglei, da de marcherede mod delstatens hovedstad Bor. Gatwech Dual kan have benyttet nyhederne fra 17. april 2014 om angreb på internt fordrevne nuerfolk på FN-området i Bor til at opildne sine tropper til at søge hævn. IGAD's overvågnings- og kontrolmekanisme i delstaterne Upper Nile, Unity og Jonglei har også nævnt styrker under Gatwech Dual i sin oversigt fra 14. august 2014 over brud på våbenhvilen.
            Gatwech Duals styrker gennemførte i starten af februar 2015 et angreb i delstaten Jonglei. Fra marts 2015 har Gatwech Dual forsøgt at ødelægge freden i delstaten Jonglei gennem angreb på civilbefolkningen.
            I slutningen af april 2015 var Gatwech Dual involveret i planlægningen og koordineringen af overraskelsesangreb mod sydsudanesiske regeringsstyrker i delstaten Upper Nile. IGAD's overvågnings- og kontrolmekanismes sammenfattende rapport om overtrædelser af aftalen om indstilling af fjendtligheder i perioden den 12.-31. maj 2015 opregner overtrædelser foretaget af oppositionsstyrker under Gatwech's kontrol, herunder et angreb på regeringsstyrker i Ayod.
            SPLM-IO-styrker under Gatwech Duals kommando rettede deres angreb mod kvinder, børn og civile. Gatwech Dual beordrede angiveligt enheder under sin kommando til at dræbe Dinkakrigsfanger, kvinder og børn og officerer under hans kommando erklærede, at oppositionsstyrkerne ikke skulle skelne mellem forskellige Dinkastammer og skulle dræbe dem allesammen.
            3.   James Koang CHUOL (alias: a) James Koang Chol Ranley b) James Koang Chol c) Koang Chuol Ranley d) James Koang Chual Fødselsdato: 1961 Nationalitet: sydsudaner Pasnummer: R00012098, Sydsudan Dato for FN's optagelse på listen: den1. juli 2015

               Yderligere oplysninger: Udnævnt til øverstbefalende for den særlige division under Det Sudanesiske Folks Befrielseshær i Opposition (SPLAIO) i december 2014. Hans styrker har været involveret i angreb mod civile. I februar 2014 angreb styrker under hans kommando FN-lejre, hospitaler, kirker og skoler og foretog omfattende voldtægt, tortur og ødelæggelse af ejendom i et forsøg på at tømme området for civile, soldater og politifolk, der var allieret med regeringen.

               Oplysninger fra det beskrivende resumé af grundene til sanktionskomitéens opførelse på listen:

            James Koang Chuol (Koang) blev opført på listen den 1. juli 2015 i henhold til punkt 6, punkt 7, litra a), punkt 7, litra d), og punkt 8 i resolution 2206 (2015) som »ansvarlig for eller direkte eller indirekte meddelagtig i handlinger eller politikker, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Sydsudan«»handlinger eller politikker, hvis formål eller virkning er at udvide eller forlænge konflikten i Sydsudan eller lægge hindringer i vejen for forsoning, fredsforhandlinger eller -processer, herunder brud på aftalen om indstilling af fjendtlighederne«, »var målrettet mod civile, herunder kvinder og børn gennem voldshandlinger (herunder drab, lemlæstelse, tortur, voldtægt eller andre seksuelle overgreb), bortførelse, tvungen forsvinding, tvangsfordrivelse eller angreb på skoler, hospitaler, religiøse steder eller steder, hvor civile søger tilflugt, eller gennem adfærd, der anses for at udgøre en alvorlig overtrædelse eller krænkelse af menneskerettighederne eller en overtrædelse af den humanitære folkeret« og som leder »af en enhed, herunder en sydsudansk regering, oppositionen, militser eller andre grupper, som har, eller hvis medlemmer har, været involveret i en af de aktiviteter, der er beskrevet i punkt 6 og 7«.

               Yderligere oplysninger

            James Koang Chuol (Koang) har været en trussel mod freden, sikkerheden eller stabiliteten i Sydsudan som leder af de regeringsfjendtlige styrker i delstaten Unity, Sydsudan, hvis medlemmer har rettet deres angreb mod civile, herunder kvinder og børn gennem drab, seksuel vold og angreb på skoler, hospitaler, religiøse steder og steder, hvor civile søger tilflugt.
            Koang hoppede af fra sin position som øverstbefalende for fjerde division under Det Sudanesiske Folks Befrielseshær (SPLA) i december 2013. Afhoppede soldater henrettede efter ordrer fra Koang op til 260 soldater på deres base, inden de rettede deres angreb mod og dræbte civile i delstatens hovedstad Bentiu.
            Koang blev udnævnt til øverstbefalende for den særlige division under Det Sudanesiske Folks Befrielseshær i Opposition (SPLA-IO) i december 2014. I sin nye position ledede Koang angreb på regeringsstyrker i områderne Renk og Maban i delstaten Upper Nile i januar 2015, hvilket i Den Mellemstatslige Organisation for Udviklings overvågnings- og kontrolmekanisme blev omhandlet som krænkelser af aftalen om indstilling af fjendtlighederne.
            Efter at Koang havde fået kommandoen over regeringsfjendtlige styrker i delstaten Unity State i februar 2014, angreb disse styrker FN-lejre, hospitaler, kirker og skoler og foretog omfattende voldtægt, tortur og ødelæggelse af ejendom i et forsøg på at tømme området for civile, soldater og politifolk, der var allieret med regeringen. Den 14.-15. april 2014 erobrede Koang's styrker Bentiu efter voldsomme kampe og startede angreb mod civile. Under forskellige hændelser ved en moske, en kirke og et forladt fødevarelager i Bentiu adskilte styrkerne civile, der havde søgt ly, efter deres etnicitet og nationalitet, inden de gik i gang med målrettede drab, der efterlod mindst 200 døde og 400 sårede. I midten af september 2014 beordrede Koang angiveligt sine styrker til at målrette civile dinkaer under et angreb i delstaten Upper Nile.
            4.   Santino Deng WOL (Alias: a) Santino Deng Wuol b) Santino Deng Kuol

               Titel: Generalmajor Stilling: Øverstkommanderende for SPLA's tredje division Fødselsdato:9. november 1962Fødested: Aweil, Sudan/Sydsudan Dato for FN's optagelse på listen: den 1. juli 2015Yderligere oplysninger: Har anført og ledet militære aktioner mod oppositionstyrker og gennemført konfrontationssøgende troppebevægelser i strid med aftalen om indstilling af fjendtlighederne. I maj 2015 dræbte styrker under hans kommando børn, kvinder og ældre mænd, satte ild til ejendom og stjal husdyr, efterhånden som de bevægede sig frem gennem delstaten Unity på vej mod oliefeltet Thorjath.

               Oplysninger fra det beskrivende resumé af grundene til sanktionskomitéens opførelse på listen:

            Santino Deng Wol blev opført på listen den 1. juli 2015 i henhold til punkt 6, punkt 7, litra a), punkt 7, litra d), og punkt 8 i resolution 2206 (2015) på grund af »handlinger eller politikker, hvis formål eller virkning er at udvide eller forlænge konflikten i Sydsudan eller lægge hindringer i vejen for forsoning, fredsforhandlinger eller -processer, herunder brud på aftalen om indstilling af fjendtlighederne«, »var målrettet mod civile, herunder kvinder og børn gennemvoldshandlinger (herunder drab, lemlæstelse, tortur, voldtægt eller andre seksuelle overgreb), bortførelse, tvungen forsvinding, tvangsfordrivelse eller angreb på skoler, hospitaler, religiøse steder eller steder, hvor civile søger tilflugt, eller gennem adfærd, der udgør en alvorlig overtrædelse eller krænkelse af menneskerettighederne eller en overtrædelse af den humanitære folkeret« og som leder »af en enhed, herunder en sydsudansk regering, oppositionen, militser eller andre grupper, som har, eller hvis medlemmer har, været involveret i en af de aktiviteter, der er beskrevet i punkt 6 og 7«.

               Yderligere oplysninger

            Santino Deng Wol (Deng Wol) er generalmajor i Det Sudanesiske Folks Befrielseshær (SPLA) og øverstbefalende for SPLA's tredje division, en sydsudansk militær enhed, som har været involveret i handlinger, der har udvidet konflikten i Sydsudan, herunder brud på aftalen fra januar 2014 om indstilling af fjendtlighederne og aftalen af 9. maj 2014 om løsning af krisen i Sydsudan (majaftalen), som var et fornyet tilsagn i forhold til aftalen om indstilling af fjendtlighederne.
            Deng Wol har anført og ledet militære aktioner mod oppositionstyrker og gennemført konfrontationssøgende troppebevægelser i strid med aftalen om indstilling af fjendtlighederne.
            Kort tid efter at forhandlerne fra begge sider var blevet enige om at indstille fjendtlighederne, forberedte Deng Wol sine styrker til at bevæge sig mod byen Leer i delstaten Unity. Efterfølgende overfaldt og bombarderede de oprørere nær Leer.
            I midten af april 2014 forberedte Deng Wols styrker sig angiveligt på at generobre Bentiu fra de regeringsfjendtlige styrker. Senere på måneden erobrede Deng Wols styrker Mayom efter en heftig kamp, hvor de dræbte over 300 oppositionsstyrker. Derefter erobrede Deng Wols styrker i begyndelsen af maj 2014 Tor Abyad og dræbte i forbindelse hermed oppositionsstyrker. Kort efter angreb og genindtog SPLA-styrker, herunder Deng Wols styrker, byen Wang Kai i delstaten Unity. Deng Wol bemyndigede sine styrker til at dræbe enhver, der bar våben eller skjulte sig i huse, og pålagde dem at brænde alle huse, hvor der var tilhængere af oppositionen.
            Deng Wols SPLA's tredje division deltog i offensiven i april og maj i delstaten Unity, hvor SPLA iværksatte en koordineret offensiv med henblik på at indtage oppositionens tilholdssteder i regionerne Mayom, Guit, Koch, Mayendit og Leer. Deng Wols styrker dræbte børn, kvinder og ældre mænd, satte ild til ejendom og stjal husdyr, efterhånden som de bevægede sig frem gennem delstaten Unity på vej mod oliefeltet Thorjath i maj 2015. Endvidere tilskyndede Deng Wol i begyndelsen af denne måned angiveligt til henrettelsen af tilfangetagne soldater fra oppositionen.
            5.   Marial Chanuong Yol MANGOK (alias: a) Marial Chinuong b) Marial Chan c) Marial Chanoung Yol d) Marial Chinoum Stilling: a) Generalmajor i Det Sudanesiske Folks Befrielseshær b) Øverstbefalende for præsidentgarden Fødselsdato: den 1. januar 1960Fødested: Yirol, delstaten Lakes Nationalitet: sydsudaner Pas nr.: R00005943, Sydsudan

               Dato for FN's optagelse på listen: den 1. juli 2015Yderligere oplysninger: Hans præsidentgarde førte an i nedslagtningen af civile nuere i og omkring Juba, hvor mange blev begravet i massegrave. En sådan grav skulle angiveligt indeholde 200-300 civile

               Oplysninger fra det beskrivende resumé af grundene til sanktionskomitéens opførelse på listen:

            Marial Chanuong Yol Mangok blev opført på listen den 1. juli 2015 i henhold til punkt 7, litra a), punkt 7, litra c), punkt 7, litra d), og punkt 8 i resolution 2206 (2015) på grund af »handlinger eller politikker, hvis formål eller virkning er at udvide eller forlænge konflikten i Sydsudan eller lægge hindringer i vejen for forsoning, fredsforhandlinger eller -processer, herunder brud på aftalen om indstilling af fjendtlighederne«, »planlægning, ledelse eller udførelse af handlinger, der krænker den gældende internationale menneskerettighedslovgivning eller den humanitære folkeret, eller handlinger, der udgør krænkelser af menneskerettighederne i Sydsudan«, »var målrettet mod civile, herunder kvinder og børn gennem voldshandlinger (herunder drab, lemlæstelse, tortur, voldtægt eller andre seksuelle overgreb), bortførelse, tvungen forsvinding, tvangsfordrivelse eller angreb på skoler, hospitaler, religiøse steder eller steder, hvor civile søger tilflugt, eller gennem adfærd, der udgør en alvorlig overtrædelse eller krænkelse af menneskerettighederne eller en overtrædelse af den humanitære folkeret« og som leder »af en enhed, herunder en sydsudansk regering, oppositionen, militser eller andre grupper, som har, eller hvis medlemmer har, været involveret i en af de aktiviteter, der er beskrevet i punkt 6 og 7«.

               Yderligere oplysninger

            Mangok er øverstbefalende for den sydsudanske regerings præsidentgarde, som ledte operationerne i Juba efter de kampe, der begyndte den 15. december 2013. Han udførte ordrer om at afvæbne nuersoldater og beordrede derefter brugen af tanks til at ramme politiske personligheder i Juba og dræbte 22 af oppositionslederen Riek Machars ubevæbnede livvagter samt syv af den tidligere indenrigsminister Gier Chuang Aluongs livvagter
            I de indledende operationer i Juba førte Mangoks præsidentgarde ifølge talrige og troværdige beretninger an i nedslagtningen af civile nuere i og omkring Juba, hvoraf mange blev begravet i massegrave. En sådan grav skulle angiveligt indeholde 200-300 civile.
            6.   Peter GADET (alias: a) Peter Gatdet Yaka b) Peter Gadet Yak c) Peter Gadet Yaak d) Peter Gatdet Yaak e) Peter Gatdet f) Peter Gatdeet Yaka

               Fødselsdato: Mellem 1957 og 1959 Fødested: a) Mayomdistriktet i delstaten Unity b) Mayan i delstaten Unity Dato for FN's optagelse på listen: den 1. juli 2015

               Yderligere oplysninger: Udnævnt til SPLA-IO's vicestabschef for operationer den 21. december 2014. Styrker under hans kommando valgte civile som mål, herunder kvinder, i april 2014 under et angreb på Bentiu, der omfattede målrettede drab på grundlag af etnisk tilhørsforhold.
            Peter Gadet blev opført på listen den 1. juli 2015 i henhold til punkt 7, litra a), punkt 7, litra d), punkt 7, litra e), og punkt 8 i resolution 2206 (2015) på grund af »handlinger eller politikker, hvis formål eller virkning er at udvide eller forlænge konflikten i Sydsudan eller lægge hindringer i vejen for forsoning, fredsforhandlinger eller -processer, herunder brud på aftalen om indstilling af fjendtlighederne«, »var målrettet mod civile, herunder kvinder og børn gennem voldshandlinger (herunder drab, lemlæstelse, tortur, voldtægt eller andre seksuelle overgreb), bortførelse, tvungen forsvinding, tvangsfordrivelse eller angreb på skoler, hospitaler, religiøse steder eller steder, hvor civile søger tilflugt, eller gennem adfærd, der udgør en alvorlig overtrædelse eller krænkelse af menneskerettighederne eller en overtrædelse af den humanitære folkeret«, »væbnede grupper eller væbnede styrkers rekruttering af børn i forbindelse med den væbnede konflikt i Sydsudan« og som leder »af en enhed, herunder en sydsudansk regering, oppositionen, militser eller andre grupper, som har, eller hvis medlemmer har, været involveret i en af de aktiviteter, der er beskrevet i punkt 6 og 7«.

               Yderligere oplysninger

            Peter Gadet er den øverstbefalende for styrker i Det Sudanesiske Folks Befrielseshær i Opposition (SPLA-IO), der har deltaget i handlinger, der har udvidet konflikten i Sydsudan, herunder brud på aftalen fra januar 2014 om indstilling af fjendtlighederne.
            Styrker under ledelse af Gadet angreb og erobrede Kaka i delstaten Upper Nile fra Det Sudanesiske Folks Befrielseshær (SPLA) i slutningen af marts 2014. Gadet blev efterfølgende overført fra delstaten Jonglei til Bentiu, hvor han blev udnævnt til delstaten Unitys militærguvernør med henblik på at bistå de regeringsfjendtlige styrkers indsats med at mobilisere befolkningen, der overvejende er Bol nuere. Efterfølgende ledte Gadet SPLA-IO's angreb i delstaten Unity. Gadets styrker var ansvarlige for at beskadige et delvist opført olieraffinaderi i delstaten Unity, der bygges af et russisk selskab. Gadets styrker overtog også kontrollen med områderne Tor Abyad og Kilo 30 i delstaten Unitys oliefelter.
            Fra midt i april 2014 omringede 50 000 af de regeringsfjendtlige styrkers tropper Malakal som forberedelse til et angreb på Bentiu. Den 15. april 2014 angreb Gadets styrker Bentiu og overtog kontrollen for derefter igen at miste kontrollen over byen. Styrker under ledelse af Gadet valgte civile som mål, herunder kvinder, i april 2014 under et angreb på Bentiu, der omfattede målrettede drab på grundlag af etnisk tilhørsforhold.
            I juni 2014 udstedte Peter Gadet en instruks til ledere i SPLA-IO om at rekruttere unge i alle de oprørskontrollerede regioner.
            Fra den 25.-29. oktober 2014 omringede og angreb styrker under Gadets kommando Bentiu og Rubkona og indtog kortvarigt byen Bentiu den 29. oktober, inden de trak sig tilbage.
            Den 21. december 2014 blev Gadet udnævnt til SPLA-IO's vicestabschef for operationer. Efter denne udnævnelse blev styrker fra SPLA-IO nævnt af IGAD's overvågnings- og kontrolmekanisme i forbindelse med gentagne krænkelser af aftalen om indstilling af fjendtlighederne i delstaterne Unity, Upper Nile og Jonglei.
            B.   JURIDISKE PERSONER, ENHEDER OG ORGANER«