title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1831 af 7. oktober 2015 om regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1144/2014 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter gennemført i det indre marked og i tredjelande

text:
               13.10.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 266/14

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/1831
   af 7. oktober 2015
   om regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1144/2014 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter gennemført i det indre marked og i tredjelande
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets forordning (EU) nr. 1144/2014 af 22. oktober 2014 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter gennemført i det indre marked og i tredjelande og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 (1), særlig artikel 4, stk. 3, artikel 13, stk. 2, andet afsnit, artikel 14, stk. 1, andet afsnit, og artikel 25, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved forordning (EU) nr. 1144/2014 ophæves Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 (2), og der fastsættes nye bestemmelser om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter i det indre marked og i tredjelande. Desuden giver forordningen Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter i denne henseende. For at sikre, at det nye retsgrundlag fungerer smidigt og finder ensartet anvendelse, er det nødvendigt at vedtage visse regler ved hjælp af sådanne retsakter. Disse retsakter bør erstatte Kommissionens forordning (EF) nr. 501/2008 (3), som ophæves ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/1829 (4).

               (2)

               Oplysningskampagner og salgsfremstød må ikke være oprindelsesorienterede. Imidlertid er der i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1144/2014 mulighed for at omtale produkternes oprindelse på visse betingelser. Der bør fastsættes regler for navnlig at sikre, at henvisningen til oprindelsen ikke undergraver et programs vigtigste EU-budskab.

               (3)

               For at undgå enhver risiko for forveksling hos den tilsigtede målgruppe med hensyn til forskellen mellem en generisk kampagne vedrørende oprindelse og en kampagne, der henviser til særlige produkter, som er registreret i henhold til Unionens kvalitetsordninger med en beskyttet geografisk betegnelse, bør henvisninger til oprindelsen kun omfatte den nationale oprindelse. Ikke desto mindre bør det være muligt at anføre andre oplysninger om oprindelsen end den nationale oprindelse for de specifikke ordninger, der er opført i listen over støtteberettigede ordninger i artikel 5, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1144/2014. Det bør desuden være muligt at anføre en overnational oprindelse af fælleseuropæisk karakter, såsom »nordisk«, »alpinsk« og »fra Middelhavsområdet«.

               (4)

               Oplysningskampagner og salgsfremstød må ikke være varemærkeorienterede. Imidlertid er der i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1144/2014 mulighed for at nævne produkternes varemærker på visse betingelser. Visning af varemærker bør begrænses til produktdemonstrationer eller prøvesmagninger, dvs. aktiviteter, der specifikt har til formål at øge salget, og til det tilsvarende oplysnings- og salgsfremstødsmateriale, der vises under disse specifikke aktiviteter. Der bør fastsættes regler for at sikre, at de enkelte varemærker er lige synlige, og at den grafiske fremstilling af dem har et mindre format end kampagnens vigtigste EU-budskab. For at sikre, at foranstaltningernes ikke-varemærkeorienterede karakter forbliver uændret, bør der fastsættes regler om, at der skal vises flere forskellige varemærker, undtagen under behørigt begrundede omstændigheder, og at den overflade, der er afsat til varemærker, skal begrænses til en maksimal procentdel af fremvisningsarealet.

               (5)

               Forordning (EU) nr. 1144/2014 giver forslagsstillende organisationer mulighed for at gennemføre visse dele af deres programmer selv. Der bør fastsættes regler for gennemførelsen af denne bestemmelse.

               (6)

               Enkeltlandsprogrammer skal gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Unionen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 (5), mens flerlandeprogrammer skal finansieres under direkte forvaltning i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6). Da den forslagsstillende organisation kan have både enkeltlandsprogrammer og flerlandeprogrammer, bør gennemførelsesbestemmelserne for de to typer programmer afvige mindst muligt fra hinanden. Derfor bør enkeltlandsprogrammer være underlagt regler, der svarer til bestemmelserne om tilskud til flerlandeprogrammer i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, hvor der f.eks. ikke er noget krav om, at der skal stilles sikkerhed for en tilfredsstillende opfyldelse af kontrakten.

               (7)

               Medlemsstaterne er ansvarlige for, at de enkeltlandsprogrammer, der er udvalgt af Kommissionen, gennemføres korrekt. Der bør fastsættes bestemmelser om udpegning af de nationale myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af denne forordning. For at sikre ensartede betingelser bør der fastsættes regler for indgåelse af kontrakter om gennemførelse af de udvalgte enkeltlandsprogrammer. Med henblik herpå bør Kommissionen opstille en standardkontrakt til brug for medlemsstaterne, og der bør fastsættes en rimelig frist for indgåelse af kontrakter. I betragtning af de forskellige typer af foranstaltninger, der kan finansieres inden for et program, bør der dog være fleksibilitet med hensyn til startdatoen for gennemførelse af programmet.

               (8)

               For at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning bør de forslagsstillende organisationer og gennemførelsesorganerne forpligtes til at opbevare optegnelser og anden støttedokumentation, der er nødvendig for at godtgøre, at programmet gennemføres korrekt, og at de anmeldte udgifter er finansieringsberettigede.

               (9)

               Medlemsstaterne bør kontrollere gennemførelsen af enkeltlandsprogrammer i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1306/2013. De bør også pålægges at godkende gennemførelsesorganets valg, inden der indgås kontrakt med den forslagsstillende organisation, og at kontrollere enhver anmodning om betalinger før udbetaling. Med undtagelse af anmodninger om betaling af forskud bør alle anmodninger om betaling indeholde en finansiel rapport, som anmelder og specificerer de finansieringsberettigede udgifter, der er afholdt af den forslagsstillende organisation, en rapport om den tekniske gennemførelse af programmet, og for anmodninger om betaling af restbeløbet desuden en evalueringsrapport.

               (10)

               For at forenkle proceduren og reducere den administrative byrde bør den periode, som de mellemliggende rapporter og de dertil hørende betalingsanmodninger vedrører, fastsættes til et år. Desuden bør der forelægges en attest for udgiftsopgørelserne, udstedt af en uafhængig og kvalificeret revisor, når der anmodes om godtgørelse af visse beløb. Attesten bør dokumentere over for medlemsstaterne, at de anmeldte udgifter er finansieringsberettigede.

               (11)

               For at gøre det muligt for medlemsstaterne at kontrollere, om det materiale, der frembringes i forbindelse med gennemførelsen af et program, er i overensstemmelse med EU-retten, jf. artikel 14, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1144/2014, og navnlig, at bestemmelserne om det vigtigste EU-budskab og om omtale af oprindelse og visning af varemærker er overholdt, bør der stilles krav om, at det anvendte materiale, herunder visuelt materiale, forelægges for medlemsstaten.

               (12)

               Der bør fastlægges en ordning for udbetaling af forskud til forslagsstillende organisationer. For at beskytte Den Europæiske Unions finansielle interesser effektivt bør der stilles sikkerhed for udbetaling af forskud. Denne sikkerhed bør forblive i kraft, indtil restbeløbet er betalt og forskuddet elimineret. Da forslagsstillende organisationer, der er etableret i de medlemsstater, som modtager finansiel støtte, kan få svært ved at stille sikkerhed for det fulde beløb, der kan udbetales som forskud, bør det være muligt for dem at få forskud i to dele.

               (13)

               Af hensyn til en forsvarlig økonomisk forvaltning bør der stilles krav om, at forskud og mellemliggende betalinger tilsammen forbliver lavere end Unionens samlede tilskud, idet der indregnes en sikkerhedsmargen.

               (14)

               På baggrund af erfaringerne bør der fastlægges bestemmelser om den kontrol på stedet, som medlemsstaterne skal foretage, navnlig om kontrolbesøgenes hyppighed og omfang, og om hvor de skal udføres. Det er derfor hensigtsmæssigt at kræve, at hvert program underkastes en kontrol på stedet mindst én gang i løbet af dets gennemførelse. Eftersom oplysningskampagner og salgsfremstød gennemføres på forskellige tidspunkter og ofte er af begrænset varighed, og da visse programmer gennemføres uden for den medlemsstat, hvor den forslagsstillende organisation er hjemmehørende, eller uden for Unionen, bør kontrol på stedet udføres i den forslagsstillende organisations lokaler og, hvis det er relevant, hos gennemførelsesorganet.

               (15)

               Renten i tilfælde af uretmæssigt udbetalte beløb bør svare til den rente, der gælder for flerlandeprogrammer.

               (16)

               Med henblik på at vurdere, hvor virkningsfulde og effektive programmerne for oplysningskampagner og salgsfremstød er, bør både de forslagsstillende organisationer og medlemsstaterne foretage en passende overvågning og evaluering af programmerne samt af de samlede resultater af salgsfremmepolitikken.

               (17)

               Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   KAPITEL I

      ALMINDELIGE BESTEMMELSER

   Artikel 1
   Genstand
   Ved denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser til forordning (EU) nr. 1144/2014 for så vidt angår synligheden af produkters oprindelse og varemærker i enkeltlandsprogrammer og flerlandeprogrammer samt bestemmelser, hvorefter en forslagsstillende organisation kan gives tilladelse til selv at gennemføre visse dele af et enkeltlandsprogram.
   Der fastsættes desuden specifikke regler for indgåelse af kontrakter, forvaltning, overvågning og kontrol af enkeltlandsprogrammer samt et indikatorsystem til vurdering af virkningen af programmerne for oplysningskampagner og salgsfremstød.
   KAPITEL II

      FÆLLES BESTEMMELSER FOR ENKELTLANDSPROGRAMMER OG FLERLANDEPROGRAMMER

      AFDELING 1

      Synligheden af produkters oprindelse

   Artikel 2
   Generelle krav vedrørende omtale af oprindelsen i alt oplysnings- og reklamemateriale
   1.   Programmets vigtigste budskab skal være et EU-budskab og må ikke fokusere på en bestemt oprindelse.
   2.   Enhver omtale af oprindelsen skal opfylde samtlige følgende betingelser:

               a)

               den må ikke udgøre en begrænsning af den frie bevægelighed for landbrugsprodukter og fødevarer i strid med artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

               b)

               den må ikke tilskynde forbrugerne til at købe indenlandske varer alene på grund af deres oprindelse og skal henvise til de særlige egenskaber ved produktet, snarere end blot oprindelsen og

               c)

               den skal supplere det vigtigste EU-budskab.

         3.   Programmets vigtigste EU-budskab må ikke tilsløres af materiale vedrørende produktets oprindelse, såsom billeder, farver, symboler eller musik. Omtalen af oprindelsen skal stå i et felt, som er adskilt fra det, der er afsat til det vigtigste EU-budskab.
   4.   Omtale af oprindelse i oplysnings- og reklamemateriale må kun forekomme i visuelt materiale. Der må ikke forekomme omtale af oprindelse i lydmateriale.
   Artikel 3
   Særlig omtale af oprindelsen i oplysnings- og reklamemateriale som omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1144/2014
   1.   Omtale af oprindelsen i oplysnings- og reklamemateriale som omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1144/2014, skal begrænses til den nationale oprindelse, dvs. medlemsstatens navn, eller til en fælles overnational oprindelse. Henvisningen til oprindelsen kan være eksplicit eller implicit.
   2.   De betingelser, der er fastsat i artikel 4, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1144/2014, skal være opfyldt, og der skal tages hensyn til, hvor fremtrædende den tekst eller de symboler, herunder billeder og almindelig fremstilling, der henviser til oprindelsen, er i forhold til tekst eller symboler, der henviser til programmets vigtigste EU-budskab.
   Artikel 4
   Omtale af oprindelsen i oplysnings- og reklamemateriale som omhandlet i artikel 5, stk. 4, litra c) og d), i forordning (EU) nr. 1144/2014
   1.   Oplysningskampagner og salgsfremstød, som omtaler ordninger, der er støtteberettigede i henhold til artikel 5, stk. 4, litra c), i forordning (EU) nr. 1144/2014, må indeholde navnet på fjernområdet i det grafiske symbol, forudsat at de betingelser, der er fastsat i Kommissionens delegerede forordning (EF) nr. 179/2014 (7), er opfyldt, og i det tilhørende visuelle materiale, forudsat at betingelserne i artikel 4, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1144/2014 er opfyldt.
   2.   Uanset artikel 3, stk. 1, må oplysningskampagner og salgsfremstød, som omtaler ordninger, der er støtteberettigede i henhold til artikel 5, stk. 4, litra d), i forordning (EU) nr. 1144/2014, og som henviser til oprindelsen i deres navn, omtale denne specifikke oprindelse, forudsat at de opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 4, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1144/2014.

      AFDELING 2

      Synligheden af varemærker

   Artikel 5
   Generelle krav
   1.   Varemærker som omhandlet i artikel 4 i forordning (EU) nr. 1144/2014 skal forstås som varemærker som defineret i artikel 4 og artikel 66 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 (8) eller i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF (9).
   2.   Varemærker for produkter, som de forslagsstillende organisationer gør slagsfremstød for, må kun være synlige i forbindelse med demonstrationer eller prøvesmagninger.
   I denne forbindelse forstås ved:
   a)   »demonstration«: ethvert middel til at påvise et produkts eller en ordnings fordele over for en potentiel kunde for at tilskynde til køb af produktet på udstillinger eller arrangementer for virksomheder og på websteder
   b)   »prøvesmagning«: enhver foranstaltning, hvor en potentiel kunde kan prøvesmage et produkt på udstillinger eller arrangementer for virksomheder og på salgssteder.
   3.   Varemærker må også være synlige på oplysnings- og reklamemateriale, der udstilles eller uddeles under demonstrationer og prøvesmagninger.
   4.   Forslagsstillende organisationer, der udstiller varemærker, skal opfylde følgende betingelser:

               a)

               de skal i programansøgningen begrunde, at udstillingen af varemærker er nødvendig for at opfylde kampagnens mål, og bekræfte, at visningen begrænses til demonstrationer og prøvesmagninger

               b)

               de skal opbevare dokumentation for, at alle medlemmer af den pågældende forslagsstillende organisation har fået lige mulighed for at udstille deres varemærker

               c)

               de skal sikre, at:

                           i)

                           varemærkerne anbringes samlet og er lige synlige inden for et område, der er adskilt fra det, der er afsat til det vigtigste EU-budskab

                           ii)

                           anbringelsen af varemærkerne ikke svækker det vigtigste EU-budskab

                           iii)

                           det vigtigste EU-budskab ikke tilsløres ved udstilling af materiale såsom billeder, farver eller symboler, hvorpå der er anbragt varemærker

                           iv)

                           varemærker må kun anbringes på visuelt materiale, bortset fra gadgets og maskotter, i et mindre format end kampagnens vigtigste EU-budskab. Der må ikke forekomme omtale af varemærker i lydmateriale.

         Artikel 6
   Specifikke krav
   1.   Under demonstrationer og prøvesmagninger må varemærker kun vises:

               a)

               samlet i et banner placeret på forsiden af udstillingsstandens disk eller en tilsvarende overflade; dette banner må ikke optage mere end 5 % af forsiden af udstillingsstandens disk eller en tilsvarende overflade eller

               b)

               individuelt, på en neutral og ensartet måde for hvert varemærke, på særskilte, men ens infostande, på forsiden af infostandens disk eller en tilsvarende overflade; i så fald må varemærket ikke optage mere end 5 % af forsiden af infostandens disk eller en tilsvarende overflade.

         2.   På websteder må varemærker kun vises samlet på en af følgende to måder:

               a)

               i et banner i bunden af websiden, der ikke må optage mere end 5 % af websidens samlede overflade, og hvor hvert enkelt varemærke skal være mindre end det EU-logo, der henviser til Unionens medfinansiering

               b)

               på en særlig webside, særskilt fra hjemmesiden, på en neutral og ensartet måde for hvert varemærke.

         3.   I trykt materiale, der uddeles i forbindelse med demonstrationer eller prøvesmagninger, må varemærker kun vises samlet i et banner nederst på siden, der ikke må optage mere end 5 % af sidens samlede overflade.
   Artikel 7
   Antallet af varemærker, der skal vises
   1.   Der skal vises mindst fem varemærker.
   2.   Uanset stk. 1 kan der vises mindre end fem varemærker, forudsat at følgende to betingelser er opfyldt:

               a)

               i den medlemsstat, hvor den forslagsstillende organisation er hjemmehørende, er der færre end fem varemærker for det produkt eller den ordning, der er omfattet af programmet

               b)

               af behørigt begrundede årsager har det ikke været muligt at tilrettelægge et flerprodukt- eller flerlandeprogram, der gør det muligt at vise flere varemærker.

         3.   Den forslagsstillende organisation påviser på behørig vis, at betingelserne i stk. 2 er opfyldt, ved hjælp af de nødvendige dokumenter, herunder bevis for, at organisationen har kontaktet andre forslagsstillende organisationer og foreslået disse, at de sammen skulle tilrettelægge et flerprodukt- eller flerlandeprogram, samt en forklaring på, hvorfor der ikke er oprettet et sådant program.
   4.   Hvis der vises mindre end fem varemærker, finder bestemmelserne i artikel 6 anvendelse, og det areal, der er afsat til varemærkerne nedsættes forholdsmæssigt.
   Artikel 8
   Omtale af ordninger, der er støtteberettigede i henhold til artikel 5, stk. 4, litra d), i forordning (EU) nr. 1144/2014 og anvender navne og logoer, der er registreret som varemærke
   Hvis programmet vedrører en ordning som omhandlet i artikel 5, stk. 4, litra d), i forordning (EU) nr. 1144/2014, finder artikel 5, 6 og 7 finder ikke anvendelse på navne og logoer, der er en del af disse ordninger og er registreret som varemærke.
   KAPITEL III

      FORVALTNING AF ENKELTLANDSPROGRAMMER

      AFDELING 1

      Gennemførelse og finansiering af programmer

   Artikel 9
   Udpegning af kompetente myndigheder
   Medlemsstaterne udpeger kompetente nationale myndigheder til at varetage gennemførelsen af denne forordning.
   De meddeler Kommissionen navnene på de udpegede myndigheder samt fuldstændige oplysninger om disse og eventuelle ændringer heraf.
   Kommissionen offentliggør disse oplysninger på en passende måde.
   Artikel 10
   Indgåelse af kontrakter
   1.   Så snart Kommissionen har vedtaget en gennemførelsesretsakt som omhandlet i artikel 11, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1144/2014, sender den kopier af de udvalgte programmer til de berørte medlemsstater.
   2.   Medlemsstaterne underretter straks de forslagsstillende organisationer om, hvorvidt deres ansøgning er godkendt eller ej.
   3.   Medlemsstaterne indgår kontrakter om gennemførelsen af programmerne med de udvalgte forslagsstillende organisationer senest 90 kalenderdage efter meddelelsen af Kommissionens gennemførelsesretsakt, jf. artikel 11, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1144/2014, forudsat at de gennemførelsesorganer, der er omhandlet i samme forordnings artikel 13, er blevet udvalgt i overensstemmelse med den procedure, der er omhandlet i artikel 2 i delegeret forordning (EU) 2015/1829. Efter fristens udløb kan der ikke indgås kontrakter, medmindre Kommissionen har givet forhåndsgodkendelse.
   4.   Startdatoen for programmet er den første dag i den måned, der følger efter datoen for kontraktens underskrivelse. Startdatoen kan dog udsættes i op til 6 måneder, navnlig for at tage hensyn til den sæsonmæssige karakter af det produkt, som programmet vedrører, eller deltagelse i en bestemt begivenhed eller messe.
   5.   Medlemsstaterne benytter de standardkontrakter, som Kommissionen stiller til deres rådighed.
   6.   Hvor det er hensigtsmæssigt, kan medlemsstaterne ændre visse betingelser i standardkontrakterne for at tage hensyn til nationale regler, forudsat at EU-lovgivningen ikke overtrædes.
   Artikel 11
   Forslagsstillende organisationers gennemførelse af programmer
   En forslagsstillende organisation kan gennemføre visse dele af et enkeltlandsprogram selv, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:

               a)

               den forslagsstillende organisation har mindst tre års erfaring med gennemførelsen af oplysningskampagner og salgsfremstød og

               b)

               den forslagsstillende organisation sikrer sig, at udgifterne til de tiltag, den påtænker selv at gennemføre, ikke overstiger det prisniveau, der normalt anvendes på markedet.

         Artikel 12
   Forpligtelser vedrørende information og dokumentation
   1.   De forslagsstillende organisationer ajourfører deres oplysninger og underretter den berørte medlemsstat om hændelser og forhold, der kan have væsentlig indflydelse på gennemførelsen af programmerne eller Unionens finansielle interesser.
   2.   De forslagsstillende organisationer og gennemførelsesorganerne opbevarer optegnelser og anden støttedokumentation som bevis for korrekt gennemførelse af programmet og de udgifter, der er anmeldt som finansieringsberettigede, navnlig følgende:

               a)

               Ved faktiske omkostninger: relevante optegnelser og anden støttedokumentation som bevis for de anmeldte udgifter, f.eks. kontrakter, underentreprisekontrakter, fakturaer og regnskaber. Organisationernes praksis for omkostningsberegning og de interne kontrolprocedurer skal gøre det muligt at foretage direkte afstemning mellem de anmeldte beløb, de bogførte beløb og beløbene i støttedokumentationen.
               Med hensyn til personaleudgifter skal den forslagsstillende organisation og gennemførelsesorganet foretage tidsregistrering, for så vidt angår antallet af anmeldte timer. I mangel af pålidelig registrering af det antal arbejdstimer, der ydes i forbindelse med foranstaltningen, kan medlemsstaten acceptere anden dokumentation som bevis for det anmeldte antal timer, hvis den vurderer, at denne er tilstrækkeligt sikker.
               For personer, der udelukkende arbejder på programmet, er tidsregistrering ikke nødvendig, men der skal forelægges en underskrevet erklæring, der bekræfter, at de pågældende personer kun har udført arbejde i forbindelse med programmet.

               b)

               Ved omkostninger efter fast sats: fyldestgørende optegnelser og anden støttedokumentation som bevis for finansieringsberettigelsen af de udgifter, på grundlag af hvilke den faste sats beregnes.

         Artikel 13
   Forskudsbetaling
   1.   Inden for 30 dage efter, at den i artikel 10 omhandlede kontrakt er underskrevet, kan den forslagsstillende organisation forelægge medlemsstaten en anmodning om forskudsbetaling, ledsaget af den i stk. 2 omhandlede sikkerhed.
   2.   Forskuddet udbetales på betingelse af, at den forslagsstillende organisation over for medlemsstaten stiller en sikkerhed svarende til forskuddets størrelse i overensstemmelse med kapitel IV i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 907/2014 (10).
   3.   Forskuddet kan højst udgøre 20 % af Unionens maksimale finansielle tilskud som omhandlet i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1144/2014.
   4.   Medlemsstaten udbetaler forskuddet enten senest 30 dage efter datoen for modtagelsen af den i stk. 2 omhandlede sikkerhedsstillelse eller senest 30 dage fra den dato, der ligger 10 dage før programmets startdato, alt efter hvilken dato der er den seneste.
   5.   Forskuddet elimineres ved betaling af restbeløbet.
   6.   Uanset stk. 1 og 5 kan forslagsstillende organisationer, der er etableret i medlemsstater, som modtager finansiel støtte, jf. artikel 15, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1144/2014, indgive deres forskudsanmodning i to dele. Ansøgere, der vælger at benytte sig af denne mulighed, skal anmode om den første del af deres forskudsbetaling inden for den frist, der er anført i stk. 1 i denne artikel. Der kan først anmodes om den resterende del af forskuddet, når den første del af forskuddet er elimineret.
   Artikel 14
   Anmodning om mellemliggende betalinger
   1.   Bortset fra det sidste år af programmets gennemførelse indgives anmodninger om mellemliggende betalinger af Unionens finansielle tilskud af de forslagsstillende organisationer til medlemsstaterne senest 60 dage efter den dato, hvor gennemførelsen af et år af programmet er afsluttet.
   2.   Anmodningerne skal omfatte de finansieringsberettigede udgifter, der er afholdt i løbet af det pågældende år, og ledsages af en mellemliggende rapport bestående af en periodisk finansiel rapport og en periodisk teknisk rapport.
   3.   Den i stk. 2 nævnte periodiske finansielle rapport skal omfatte:

               a)

               en udgiftsopgørelse fra hver forslagsstillende organisation med nærmere angivelse af de finansieringsberettigede udgifter som led i programmet, ledsaget af en erklæring, hvori det attesteres, at:

                           —

                           de anførte oplysninger er fuldstændige, troværdige og retvisende

                           —

                           de anmeldte udgifter er finansieringsberettigede i henhold til artikel 4 i delegeret forordning (EU) 2015/1829

                           —

                           udgifterne kan underbygges ved hjælp af fyldestgørende optegnelser og støttedokumentation, der udleveres efter anmodning eller i forbindelse med den kontrol, der er fastsat i nærværende forordning

               b)

               en attest for udgiftsopgørelsen, der er udfærdiget for den forslagsstillende organisation af en autoriseret ekstern revisor, når Unionens finansielle tilskud til de faktiske programudgifter er på 750 000 EUR eller derover, og Unionens finansielle tilskud til de faktiske udgifter, som der anmodes om mellemliggende betaling af, er på 325 000 EUR eller derover. Attesten skal dokumentere, at de anmeldte udgifter er finansieringsberettigede i henhold til artikel 4 i delegeret forordning (EU) 2015/1829, og at de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 12, stk. 2, i nærværende forordning, er overholdt

               c)

               i tilfælde hvor den i litra b) omhandlede attest ikke er påkrævet: kopier af de relevante fakturaer og støttedokumenter, der beviser, at udgifterne er finansieringsberettigede.

         4.   Den i stk. 2 nævnte periodiske tekniske rapport skal indeholde:

               a)

               kopier af alt anvendt materiale, inklusive visuelt materiale, der ikke allerede er fremsendt til medlemsstaten

               b)

               en beskrivelse af de aktiviteter, der er gennemført i den periode, som den mellemliggende betaling vedrører, med anvendelse af output- og resultatindikatorerne for programmet, jf. artikel 22 og

               c)

               en begrundelse for eventuelle afvigelser mellem de planlagte aktiviteter og forventede output og resultater og dem, der rent faktisk er gennemført eller nået.

         Artikel 15
   Anmodning om betaling af restbeløbet
   1.   Anmodninger om betaling af restbeløbet indgives af den forslagsstillende organisation til medlemsstaten senest 90 dage efter afslutningen af det program, der er omfattet af den i artikel 10 omhandlede kontrakt.
   2.   Anmodningen tages i betragtning, hvis den er ledsaget af en endelig mellemliggende rapport, en slutrapport og en evaluering af resultaterne af salgsfremme- og oplysningsforanstaltningerne.
   3.   Den endelige mellemliggende rapport, der er omhandlet i stk. 2, skal dække det sidste år af programmets gennemførelse. De forslagsstillende organisationer attesterer i deres udgiftsopgørelser, at alle modtagne tilskud er angivet.
   4.   Den i stk. 2 nævnte slutrapport skal omfatte:

               a)

               en endelig finansiel rapport, der indeholder en endelig sammenfattende udgiftsopgørelse, opstillet af den forslagsstillende organisation, med konsoliderede udgiftsopgørelser for alle mellemliggende betalinger og med samtlige afholdte udgifter

               b)

               en endelig teknisk rapport, der indeholder:

                           i)

                           en oversigt over de gennemførte aktiviteter og programmets output og resultater, opstillet ved hjælp af de indikatorer, der er omhandlet i artikel 22, og

                           ii)

                           et resumé til offentliggørelse.

         5.   Evalueringen af resultaterne af de salgsfremme- og oplysningsforanstaltninger, der henvises til i stk. 2, udføres af et uafhængigt, eksternt organ. Dette organ skal anvende de indikatorer, der er omhandlet i artikel 22.
   Artikel 16
   Medlemsstatens udbetalinger
   1.   Forskudsbetalingerne og de mellemliggende betalinger, jf. artikel 13 og 14, må tilsammen ikke overstige 90 % af Unionens samlede finansielle tilskud som omhandlet i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1144/2014.
   2.   Medlemsstaterne foretager de udbetalinger, der er omhandlet i artikel 14 og 15, senest 60 dage efter modtagelsen af betalingsanmodningen, forudsat at al kontrol er udført i overensstemmelse med denne forordning.
   3.   Hvis der er behov for yderligere administrativ kontrol eller kontrol på stedet, jf. artikel 19 og 20, kan medlemsstaten forlænge fristen i stk. 2 ved underretning af den forslagsstillende organisation.
   Artikel 17
   Afvisning af udgifter, der ikke er finansieringsberettigede, og tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte beløb
   1.   I forbindelse med en mellemliggende betaling eller den endelige betaling, eller efter at disse betalinger er foretaget, afviser medlemsstaterne alle udgifter, der ikke anses for finansieringsberettigede, navnlig efter kontrol i henhold til denne forordning.
   2.   Den forslagsstillende organisation tilbagebetaler uretmæssigt udbetalte beløb i overensstemmelse med kapitel III, afdeling 1, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 (11).
   Den rentesats, der er fastsat i artikel 83, stk. 2, litra b), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (12) finder anvendelse.

      AFDELING 2

      Kontrol af gennemførelsen af programmerne samt medlemsstaternes meddelelse af oplysninger

   Artikel 18
   Kontrol af proceduren for udvælgelse af gennemførelsesorganer
   Før undertegnelsen af kontrakten som omhandlet i artikel 10 kontrollerer medlemsstaterne, at gennemførelsesorganerne er udvalgt i overensstemmelse med den procedure, der er omhandlet i artikel 2 i delegeret forordning (EU) 2015/1829.
   Artikel 19
   Administrativ kontrol af enkeltlandsprogrammer
   1.   Som led i den administrative kontrol gennemgår medlemsstaterne systematisk betalingsanmodningerne og navnlig de rapporter, der ledsager anmodningerne, og kontrollerer, at udgifterne er finansieringsberettigede i henhold til artikel 4 i delegeret forordning (EU) 2015/1829.
   2.   Medlemsstaterne anmoder om yderligere oplysninger, som de anser for nødvendige, og gennemfører om nødvendigt supplerende kontrol, navnlig når:

               a)

               de fornødne rapporter ikke er blevet indsendt eller er ufuldstændige

               b)

               den administrative prøvelse af attesten for udgiftsopgørelserne ikke giver tilstrækkelig dokumentation for, at udgifterne er finansieringsberettigede i henhold til artikel 4 i delegeret forordning (EU) 2015/1829, og at de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 12, stk. 2, i nærværende forordning, er overholdt eller

               c)

               der er tvivl om finansieringsberettigelsen for så vidt angår de udgifter, der er opført i udgiftsopgørelserne.

         Artikel 20
   Kontrol på stedet af enkeltlandsprogrammer
   1.   Medlemsstaterne udvælger, hvilke betalingsanmodninger der skal kontrolleres, på grundlag af en risikoanalyse.
   Udvælgelsen foretages på en sådan måde, at det sikres, at hvert enkeltlandsprogram underkastes kontrol på stedet mindst én gang i løbet af gennemførelsen mellem den første mellemliggende betaling og betalingen af restbeløbet.
   2.   Kontrollen på stedet skal omfatte teknisk og regnskabsmæssig kontrol hos den forslagsstillende organisation og, om relevant, hos gennemførelsesorganet. Medlemsstaterne kontrollerer, at:

               a)

               de oplysninger og dokumenter, der er fremlagt, er korrekte

               b)

               udgifterne er anmeldt i overensstemmelse med artikel 4 i delegeret forordning (EU) 2015/1829 og med artikel 12, stk. 2, i nærværende forordning

               c)

               alle forpligtelser i henhold til den kontrakt, der er omhandlet i artikel 10, er opfyldt

               d)

               bestemmelserne i artikel 10 og artikel 15 i forordning (EU) nr. 1144/2014 er overholdt.

         Uden at det indskrænker anvendelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 1848/2006 (13), underretter medlemsstaterne snarest muligt Kommissionen om alle uregelmæssigheder, der konstateres under kontrollen.
   Kontrollen på stedet kan begrænses til en stikprøve, som dækker mindst 30 % af de finansieringsberettigede udgifter. Denne stikprøve skal være pålidelig og repræsentativ.
   Hvis der konstateres manglende overensstemmelse, kontrollerer medlemsstaten alle dokumenter vedrørende de anmeldte udgifter, eller resultaterne af stikprøven ekstrapoleres.
   3.   Medlemsstaterne udarbejder en rapport, der dækker hver kontrol på stedet. Omfanget og resultaterne af den kontrol, der er foretaget, skal fremgå klart af rapporten.
   Artikel 21
   Meddelelse af oplysninger til Kommissionen om enkeltlandsprogrammer
   1.   Hvad angår betalingerne til enkeltlandsprogrammer, forelægger medlemsstaterne senest den 15. juli hvert år Kommissionen oplysninger for det foregående kalenderår om:

               a)

               den finansielle gennemførelse og outputindikatorerne som omhandlet i artikel 22

               b)

               programmernes virkning vurderet ved hjælp af det indikatorsystem, der er omhandlet i artikel 22

               c)

               resultaterne af den administrative kontrol og den kontrol på stedet, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 19 og 20.

         2.   Oplysningerne sendes elektronisk under anvendelse af de tekniske specifikationer for overførsel af data, der stilles til rådighed af Kommissionen.
   KAPITEL IV

      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

   Artikel 22
   Indikatorsystem til vurdering af virkningen af programmerne for oplysningskampagner og salgsfremstød
   1.   Herved fastlægges en fælles ramme, baseret på et indikatorsystem, for evaluering af virkningen af programmerne for oplysningskampagner og salgsfremstød. Indikatorsystemet består af tre sæt indikatorer: outputindikatorer, resultatindikatorer og virkningsindikatorer.

               a)

               Outputindikatorer måler graden af gennemførelse af de aktiviteter, der er planlagt i hvert enkelt program.

               b)

               Resultatindikatorer måler de direkte og umiddelbare virkninger af aktiviteterne.

               c)

               Virkningsindikatorer måler fordelene ud over de umiddelbare virkninger.

         2.   I hvert forslag til et program for oplysningskampagner og salgsfremstød, som den forslagsstillende organisation indsender til Kommissionen, anføres, hvilke bestemte indikatorer fra hvert indikatorsæt der vil blive anvendt til at vurdere virkningerne af programmet. Den forslagsstillende organisation anvender, hvor det er relevant, de indikatorer, der er anført i bilaget, eller den kan anvende andre indikatorer, hvis den kan påvise, at de på grund af arten af det pågældende program er mere hensigtsmæssige.
   Artikel 23
   Ikrafttræden
   Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Den anvendes fra den 1. december 2015 på forslag til programmer, som forelægges fra den 1. december 2015.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. oktober 2015.

            På Kommissionens vegne

         Jean-Claude JUNCKER

            Formand

      (1)  EUT L 317 af 4.11.2014, s. 56.

      (2)  Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 af 17. december 2007 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked og i tredjelande (EUT L 3 af 5.1.2008, s. 1).

      (3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 501/2008 af 5. juni 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked og i tredjelande (EUT L 147 af 6.6.2008, s. 3).

      (4)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/1829 af 23. april 2015 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1144/2014 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked og i tredjelande (se side 3 i denne EUT).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 549).

      (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

      (7)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 179/2014 af 6. november 2013 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013 for så vidt angår registret over erhvervsdrivende, støttebeløbet til afsætning af produkter uden for regionen, det grafiske symbol, fritagelse for importold for visse kvægkategorier og finansiering af bestemte foranstaltninger med henblik på særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder (EUT L 63 af 4.3.2014, s. 3).

      (8)  Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78 af 24.3.2009, s. 1).

      (9)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT L 299 af 8.11.2008, s. 25).

      (10)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 907/2014 af 11. marts 2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, finansiel forvaltning, regnskabsafslutning, sikkerhedsstillelse og brug af euroen (EUT L 255 af 28.8.2014, s. 18).

      (11)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 908/2014 af 6. august 2014 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, økonomisk forvaltning, regnskabsafslutning, regler om kontroller, sikkerhedsstillelse og åbenhed (EUT L 255 af 28.8.2014, s. 59).

      (12)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).

      (13)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1848/2006 af 14. december 2006 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik, samt om oprettelse af et informationssystem på dette område samt om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 595/91 (EUT L 355 af 15.12.2006, s. 56).

      BILAG

         Indikatorsystem til vurdering af virkningen af programmerne for oplysningskampagner og salgsfremstød som omhandlet i artikel 22

      Nedenstående indikatorer for foranstaltninger, der gennemføres af forslagsstillende organisationer som led i programmer for oplysningskampagner og salgsfremstød, omfatter ikke nødvendigvis alle faktorer, der kan påvirke et programs output, resultater og virkninger. Derfor bør de data, der tilvejebringes ved hjælp af indikatorerne, fortolkes i lyset af kvantitativ og kvalitativ information om andre centrale faktorer, som bidrager til en vellykket eller mislykket gennemførelse af programmet.

                  1.

                     Outputindikatorer kan f.eks. omfatte:

                              —

                              antal afholdte arrangementer

                              —

                              antal radio/TV-reklamer, offentliggjorte trykte reklamer eller onlinereklamer

                              —

                              antal pressemeddelelser

                              —

                              størrelsen af den målgruppe, som specifikke aktiviteter er rettet mod (f.eks. antal fagfolk, som der er sendt adresserede reklamer til)

                              —

                              antal abonnenter på nyhedsmail.

                  2.

                     Resultatindikatorer kan f.eks. omfatte:

                              —

                              antal fagfolk/eksperter/importører/forbrugere, der har deltaget i forskellige arrangementer (seminarer, workshops, prøvesmagninger osv.)

                              —

                              antal fagfolk/eksperter/importører/forbrugere, som kampagnen er nået ud til med en radio/TV-reklame/trykt reklame eller onlinereklame

                              —

                              antal fagfolk/eksperter/importører/forbrugere, der har deltaget i forskellige arrangementer og kontaktet producentsammenslutningen/producenterne

                              —

                              antal ikke-betalte artikler, der er offentliggjort i pressen i den periode, der er omfattet af rapporten om oplysningskampagnen

                              —

                              antal besøgende på webstedet eller »fans« på Facebook-siden

                              —

                              værdien af omtale i medierne.

                  3.

                     Virkningsindikatorer kan f.eks. omfatte:

                              —

                              udviklingen i sektorens salgstal i året efter salgsfremstødet i den region, hvor salgsfremstødet fandt sted, set i forhold til det foregående år og den generelle udvikling i salget på det pågældende marked

                              —

                              udviklingen i forbruget af produktet i det pågældende land

                              —

                              mængden og værdien af EU-eksporten af det produkt, der er gjort reklame for

                              —

                              udviklingen i EU-produkternes markedsandel

                              —

                              udviklingen i den gennemsnitlige salgspris for det eksporterede produkt i det land, hvor kampagnerne har fundet sted

                              —

                              ændring i graden af genkendelse af logoerne for EU's kvalitetsordninger

                              —

                              ændring i EU-kvalitetsprodukters image

                              —

                              højnelse af bevidstheden om de iboende værdier/andre fordele ved EU's landbrugsprodukter, jf. artikel 3, litra a), i forordning (EU) nr. 1144/2014

                              —

                              stigning i forbrugernes tillid efter gennemførelsen af programmet

                              —

                              investeringsafkast.


title: Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 260/2013 af 18. marts 2013 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 1458/2007, på importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til at omfatte importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra Den Socialistiske Republik Vietnam, uanset om den er angivet med oprindelse i Den Socialistiske Republik Vietnam eller ej

text:
               22.3.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 82/10

         RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 260/2013
   af 18. marts 2013
   om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 1458/2007, på importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til at omfatte importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra Den Socialistiske Republik Vietnam, uanset om den er angivet med oprindelse i Den Socialistiske Republik Vietnam eller ej
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 13,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   SAGSFORLØB

   1.1.   Baggrund

               (1)

               I 1991 indførte Rådet ved forordning (EØF) nr. 3433/91 (2) en endelig antidumpingtold på 16,9 % på importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i bl.a. Folkerepublikken Kina (»Kina«) (den undersøgte vare).

               (2)

               I 1995 ved Rådets forordning (EF) nr. 1006/95 (3) blev den oprindelige værditold erstattet af en særtold på 0,065 ECU pr. lommetænder.

               (3)

               Efter en undersøgelse i henhold til artikel 13 i forordning (EF) nr. 1225/2009 (»grundforordningen«) blev ovennævnte foranstaltninger udvidet ved Rådets forordning (EF) nr. 192/1999 (4) til at omfatte 1) importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra eller med oprindelse i Taiwan og 2) importen af visse lommetændere til genopfyldning, med oprindelse i Kina eller afsendt fra eller med oprindelse i Taiwan, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, til under 0,15 EUR pr. stk.

               (4)

               I 2001 bekræftede Rådet ved forordning (EF) nr. 1824/2001 (5) den endelige antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 1006/95, som udvidet ved forordning (EF) nr. 192/1999 (»de gældende foranstaltninger«) jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2.

               (5)

               I september 2007 bekræftede Rådet ved forordning (EF) nr. 1458/2007 (6) (»den oprindelige forordning«) den endelige antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 1824/2001, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2. Disse foranstaltninger vil i det følgende blive benævnt »de oprindelige foranstaltninger«, og den undersøgelse, der førte til de foranstaltninger, som blev indført ved den oprindelige forordning, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.

               (6)

               Kommissionen offentliggjorde den 12. december 2012 (7) en meddelelse om udløb af antidumpingforanstaltningerne.

               (7)

               Med foranstaltningernes udløb den 13. december 2012 blev registreringen af importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra Vietnam, uanset om de er angivet med oprindelse i Vietnam eller ej, derfor afskaffet fra denne dato ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1192/2012 (8) (jf. også betragtning 14).

         1.2.   Anmodning

               (8)

               Kommissionen modtog den 17. april 2012 en anmodning i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, (»anmodningen«) om en undersøgelse af den mulige omgåelse af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes over for importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, og om at gøre import af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, der er afsendt fra Den Socialistiske Republik Vietnam (»Vietnam«), til genstand for registrering, uanset om de er angivet med oprindelse i Vietnam eller ej.

               (9)

               Anmodningen blev indgivet af Société BIC, en EU-producent af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning.

               (10)

               Anmodningen indeholdt tilstrækkelige umiddelbare beviser for, at de oprindelige foranstaltninger blev omgået ved hjælp af samleprocesser i Vietnam.

               (11)

               Anmodningen påviste, at der efter indførelsen af de oprindelige foranstaltninger skete en betydelig ændring i handelsmønsteret for eksporten fra Kina og Vietnam til Unionen, for hvilken der ikke var nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af de oprindelige foranstaltninger. Denne ændring i handelsmønsteret skyldtes angiveligt samleprocesser for lommetændere i Vietnam med anvendelse af dele med oprindelse i Kina.

               (12)

               Desuden tydede de umiddelbare beviser på, at de afhjælpende virkninger af de oprindelige foranstaltninger blev undergravet både i henseende til mængde og pris. Det fremgik især af beviserne, at den øgede import fra Vietnam fandt sted til priser under den ikke-skadevoldende pris, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse.

               (13)

               Endelig var der også tilstrækkelige umiddelbare beviser for, at priserne på lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra Vietnam, blev importeret til dumpingpriser i forhold til den normale værdi, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse.

         1.3.   Indledning

               (14)

               Efter at have hørt det rådgivende udvalg fastslog Kommissionen, at der forelå tilstrækkelige umiddelbare beviser til at indlede en undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 13, og den iværksatte derfor ved forordning (EU) nr. 548/2012 (9) (»indledningsforordningen«) en undersøgelse. I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, pålagde Kommissionen ved indledningsforordningen også toldmyndighederne at gøre importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra Vietnam, uanset om varen er angivet med oprindelse i Vietnam eller ej, til genstand for registrering.

         1.4.   Undersøgelse

               (15)

               Kommissionen underrettede officielt myndighederne i Kina og Vietnam, de eksporterende producenter i disse lande og de importører i Unionen, som den vidste, var berørt, samt Société BIC (ansøgeren), en EU-producent, der tegnede sig for mere end 75 % af produktionen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, i Den Europæiske Union, om indledningen af undersøgelsen.

               (16)

               Der blev sendt spørgeskemaer til 70 eksporterende producenter i Kina og 15 eksporterende producenter i Vietnam, som Kommissionen kendte fra anmodningen. Der blev ligeledes sendt spørgeskemaer til de 59 importører i Unionen, der var nævnt i anmodningen. De interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsforordningen. Alle parter blev underrettet om, at manglende samarbejdsvilje kunne medføre anvendelse af grundforordningens artikel 18 og afgørelser truffet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.

               (17)

               Otte ud af de 15 kendte eksporterende producenter i Vietnam gav sig til kende, hvoraf den ene hævdede, at denne ikke ønsker at blive betragtet som en interesseret part, da producenten ikke fremstillede den pågældende vare og ikke eksporterede til Unionen.

               (18)

               Følgende syv virksomheder besvarede spørgeskemaet, og der blev efterfølgende aflagt kontrolbesøg hos dem:

                           —

                           Viet Giai Thanh Co. Ltd, Ho Chi Minh City

                           —

                           Hoa Hung Co. Ltd, Tay Ninh Province

                           —

                           Trung Lai Gas Lighter Manufacture Co. Ltd, Nghe An Province

                           —

                           Textion Plastic Co. Ltd, Binh Duong Province

                           —

                           Cherry Year Vietnam Lighter Manufacture Co. Ltd, Tay Ninh Province

                           —

                           Huaxing Vietnam Manufacture Co. Ltd, Tay Ninh Province

                           —

                           Top Field Enterprises Co. Ltd, Tay Ninh Province.

               (19)

               Ingen af de kendte eksporterende producenter i Kina gav sig til kende eller besvarede spørgeskemaet.

               (20)

               For så vidt angår importørerne, besvarede otte spørgeskemaet, mens seks virksomheder gav sig til kende og hævdede, at de ikke ønskede at blive betragtet som interesserede parter, eftersom de ikke importerede lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, fra Vietnam (den undersøgte vare) til Unionen. De resterende kendte virksomheder gav sig overhovedet ikke til kende.

               (21)

               Efter indledningen af undersøgelsen, anmodede to importører om og blev indrømmet en høring, der blev afholdt i september 2012. Importørerne fremsatte også deres bemærkninger skriftligt. I disse bemærkninger blev der stillet spørgsmålstegn ved grundlaget for indledningen af undersøgelsen, for så vidt angår varedækningen, importmængder, økonomisk begrundelse for ændringer i handelsmønstret, bevæggrundene bag anmodningen og den finansielle situation for den producent, der havde fremsat anmodningen. De to importører mente, at der var utilstrækkeligt grundlag for at indlede en undersøgelse.

               (22)

               Kommissionen afgav et detaljeret svar på bemærkningerne og gav parterne lejlighed til at fremsætte kommentarer. Kommissionen skitserede, hvorfor den fandt, at anmodningen indeholdt tilstrækkelige umiddelbare beviser til at berettige indledningen af en undersøgelse. Kommentarerne fra de to importører kunne ikke påvise, at der ikke havde været tilstrækkelige umiddelbare beviser til at berettige indledningen af en undersøgelse.

         1.5.   Undersøgelsesperiode

               (23)

               Undersøgelsen omfattede perioden fra den 1. januar 2008 til den 31. marts 2012 (»UP«). Der blev indhentet data for UP med henblik på bl.a. at undersøge den påståede ændring i handelsmønstret. For rapporteringsperioden den 1. april 2011 til den 31. marts 2012 (»RP«) blev der indhentet mere detaljerede data med henblik på at undersøge den mulige undergravning af de gældende foranstaltningers afhjælpende virkninger og forekomsten af dumping.

         2.   UNDERSØGELSESRESULTATER

   2.1.   Generelle betragtninger

               (24)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1, blev vurderingen af, om der forekom omgåelse, foretaget ved successivt at analysere, om der var sket en ændring i mønstret for handelen mellem Kina, Vietnam og Unionen, om denne ændring skyldtes en praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke forelå nogen tilstrækkeligt gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden, om der forelå beviser for skade eller for, at virkningerne af tolden undergraves i henseende til priserne på og/eller mængderne af den undersøgte vare, og om der var bevis for dumping i forhold til de normale værdier, der blev fastslået i den oprindelige undersøgelse, om fornødent i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2.

         2.2.   Den pågældende vare og den undersøgte vare

               (25)

               Den pågældende vare er, som fastlagt i den oprindelige undersøgelse: lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, henhørende under KN-kode ex 9613 10 00 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»den pågældende vare«).

               (26)

               Den undersøgte vare er den samme som den, der er beskrevet i foregående betragtning, men afsendt fra Vietnam, uanset om den er angivet med oprindelse i Vietnam eller ej, i øjeblikket henhørende under samme KN-kode som den pågældende vare (»den undersøgte vare«).

               (27)

               Det fremgik af undersøgelsen, at lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, som defineret ovenfor, der blev eksporteret fra Kina til Unionen, og lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, der blev afsendt fra Vietnam til Unionen, har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og samme anvendelsesformål, og de bør derfor anses for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.

         2.3.   Samarbejdsvilje og fastsættelse af handelsmængde

               (28)

               Som anført i betragtning 18 indgav syv virksomheder besvarede spørgeskemaer. I RP udgjorde den samlede mængde lommetændere indberettet som solgt til Unionen ifølge disse besvarelser mere end 100 % af den samlede mængde lommetændere indberettet som importeret til Unionen ifølge Eurostats Comext-database. Til trods for at oplysningerne om salgsmængder i svarene blev anset for at være upålidelige, jf. betragtning 29 nedenfor, finder Kommissionen stadig, at de giver en indikation af, at samarbejdsviljen var stor, og at de undersøgte virksomheder er repræsentative.

               (29)

               Under kontrolbesøgene hos de syv vietnamesiske eksporterende producenter konstateredes det, at de havde hver indgivet oplysninger, som ikke kunne anses for at være pålidelige med henblik på tilvejebringelse af resultater af relevans for undersøgelsen. Navnlig konstateredes det, at de syv virksomheder havde angivet forkerte oplysninger vedrørende deres produktionsmængde, import af mindre dele og det samlede salg. Det blev også konstateret, at en del af forretningsaktiviteterne i forbindelse med den undersøgte vare ikke indgik i de officielle regnskaber, og at visse samleprocesser udførtes af uofficielle underleverandører. Desuden var mængden af dele importeret fra Kina ikke angivet eller forkert angivet, og en del af salget var ikke opført i virksomhedernes regnskaber. Det har derfor ikke været muligt at tilvejebringe en pålidelig opgørelse over navnlig den samlede produktion og den samlede salgsmængde for de pågældende virksomheder eller at afstemme de faktiske salgspriser for den undersøgte vare og omkostningerne til de vigtigste råmaterialer som f.eks. gas med oplysningerne i svarene til spørgeskemaerne.

               (30)

               På baggrund af den i betragtning 29 beskrevne situation, blev de eksporterende producenter underrettet om, at det påtænktes i henhold til grundforordningens artikel 18 at basere undersøgelsens afgørelser og konklusioner på de bedste foreliggende faktiske oplysninger. Parterne fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger og blev hørt, hvis de anmodede herom. Hver part modtog et brev om de specifikke og detaljerede resultater, der førte til den konklusion, at de afgivne oplysninger ikke kunne anses for at være pålidelige og ikke var egnede til at tilvejebringe de oplysninger, der var nødvendige for undersøgelsen.

               (31)

               To eksporterende producenter fremsatte ikke kommentarer til planerne om at anvende grundforordningens artikel 18. De fem andre eksporterende producenter, der består af to individuelle virksomheder og en gruppe på tre virksomheder, anmodede om og blev indrømmet en høring, som fandt sted i november 2012. Disse eksporterende producenter fremsatte også deres bemærkninger skriftligt. De anfægtede Kommissionens beslutning om at se bort fra de oplysninger, de havde afgivet, og den mulige konklusion, at der forelå omgåelse, på grundlag af de bedste foreliggende faktiske oplysninger.

               (32)

               Fire af de eksporterende producenter bestred ikke, at de oplysninger, de gav, ikke var fuldstændige og pålidelige, og erkendte uoverensstemmelserne i deres regnskaber og den omstændighed, at ikke alle transaktioner var oplyst eller bogført. De hævdede imidlertid, at disse forskelle kun vedrørte deres hjemmemarkedssalg og ikke havde nogen indvirkning på deres eksportsalg. En part hævdede, at dens regnskaber var blevet ødelagt ved en brand, hvilket forklarede de ufuldstændige foreliggende oplysninger. De hævdede endvidere, at mængden af gas i lommetænderne var forkert beregnet af Kommissionen, og at resultaterne vedrørende produktionsmængder, derfor ikke var korrekte. En virksomhed hævdede, at en forskel vedrørende gasforbrug kunne forklares med forsætlige udslip af gas i de varmere måneder. Disse parter kunne dog ikke fremlægge dokumentation til støtte for disse påstande.

               (33)

               Virksomhederne erklærede også, at de var helt samarbejdsvillige og ikke tilbageholdt oplysninger om deres virksomhed. De indrømmede at have afgivet mangelfulde svar, men anfægtede kraftigt at have indgivet urigtige eller vildledende oplysninger. Efter deres opfattelse er fortrolige og ikke-verificerbare oplysninger ikke i sig selv et bevis for omgåelse, og ifølge dem har Kommissionen ikke bevist på grundlag af positivt bevismateriale, at der fandt omgåelse sted.

               (34)

               Selv om virksomhederne ikke selv har afgivet fuldstændige og nøjagtige oplysninger om deres aktiviteter, har Kommissionen anvendt alternative metoder til, f.eks. på grundlag af forbruget af råmaterialer, at samstemme de vigtigste oplysninger i spørgeskemabesvarelserne med de oplysninger, der er afgivet, og som blev fundet på stedet. Sådanne alternative metoder viste, selv om de uundgåeligt er mindre præcise end bogførte oplysninger, at de afgivne oplysninger ikke var pålidelige. F.eks. viste resultaterne vedrørende produktionsmængde, at de produktionsmængder, virksomhederne havde opgivet, ikke svarede til deres forbrug af råmaterialer.

               (35)

               Kommissionen finder, at mangelen på pålidelige regnskaber, tilbageholdelsen af oplysninger, som er relevante for undersøgelsen, og afgivelsen af forkerte eller misvisende oplysninger, gør, at dataene er upålidelige efter en kontrolprocedure.

               (36)

               På baggrund af ovenstående måtte konklusionerne vedrørende importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, fra Vietnam til Unionen derfor træffes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 1. Som følge heraf, for at sikre at parternes manglende afgivelse af oplysninger ikke hindrer undersøgelsen, har Kommissionen erstattet de ikke-verificerbare oplysninger, der er afgivet af de vietnamesiske producenter, med andre tilgængelige oplysninger fra f.eks. Eurostats Comext-database for at fastsætte den samlede importmængde fra Vietnam til Unionen og de data vedrørende omkostninger, der er angivet i anmodningen om at fastlægge andelen af kinesiske dele (jf. betragtning 50 nedenfor).

               (37)

               De kinesiske eksporterende producenter udviste ikke samarbejdsvilje. Derfor måtte konklusionerne vedrørende importen af den pågældende vare til Unionen og eksporten af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, fra Kina til Vietnam baseres på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18, stk. 1. Statistiske oplysninger fra FN's Comtrade i anmodningen blev anvendt til at fastsætte den samlede eksport fra Kina til Vietnam.

         2.4.   Ændring i handelsmønstret

               (38)

               Importen af den pågældende vare fra Kina faldt i 1991, da foranstaltningerne først blev indført. Importen er forblevet lille i løbet af de successive ændringer og udvidelser af foranstaltningerne, der fulgte i 1995, 1999, 2001 og 2007.

               (39)

               Importen af lommetændere fra Kina mellem den 1. januar 2008 og den 31. marts 2012 var forholdsvis stabil udtrykt i mængde: ca. 50 mio. stk. i 2008 og 2009, 70 mio. stk. i 2010 og 60 mio. stk. i 2011 og i RP. Den bestod imidlertid kun af genfyldelige modeller og elektriske piezotændere, der ikke var omfattet af foranstaltningerne.

               (40)

               Importen af den undersøgte vare fra Vietnam er steget over tid. Mens der i 1997 praktisk talt ikke var nogen import til Unionen af den undersøgte vare fra Vietnam, har der siden 2007 været en hastig stigning i importmængden af den undersøgte vare.

               (41)

               I RP udgjorde importen fra Vietnam 84 % af den samlede import til Unionen.

                  Importen fra Vietnam til Unionen af lommetændere, ikke til genopfyldning, som % af den samlede import

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           RP

                           Markedsandel

                           80 %

                           84 %

                           83 %

                           84 %

                           84 %

                              Kilde: statistiske oplysninger i anmodningen

               (42)

               Dele til lommetændere med fyrsten blev eksporteret fra Kina til Vietnam i UP. Vietnam er det vigtigste bestemmelsessted for eksporten af dele til lommetændere med fyrsten fra Kina. Ifølge de statistiske oplysninger i anmodningen er eksporten af dele til lommetændere fra Kina til Vietnam steget betydeligt siden 1999. I 1999 udgjorde eksporten af dele til lommetændere fra Kina til Vietnam mindre end 3 % af den samlede eksport, men i 2010 blev Vietnam med en andel på 26 % af importen det primære bestemmelsessted for eksporten af dele til lommetændere. I mængde svarer dette til en stigning fra mindre end 50 mio. til 200 mio. færdige lommetændere.

               (43)

               Da der måtte ses bort fra oplysningerne fra de vietnamesiske producenter, kunne der ikke indhentes verificerbare oplysninger om de mulige niveauer for den reelle produktion af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning.

         2.5.   Konklusion om ændringen i handelsmønstret

               (44)

               Det samlede fald i eksporten fra Kina til Unionen og stigningen i eksporten fra Vietnam til Unionen siden 2007 samt den betydelige stigning i eksporten af dele til lommetændere fra Kina til Vietnam siden 1999 udgjorde en ændring i handelsmønstret mellem Kina og Vietnam på den ene side og Unionen på den anden side.

         2.6.   Omgåelsens art

               (45)

               Ifølge grundforordningens artikel 13, stk. 1, skal ændringen i handelsmønstret skyldes praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden. Ovennævnte praksis, forarbejdning eller bearbejdning omfatter bl.a. samling af dele gennem en samleproces i et tredjeland. I denne forbindelse afgøres det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 2, om der forekommer samleprocesser.

               (46)

               Som nævnt ovenfor har mangelen på pålidelige regnskabsoplysninger og tilbageholdelsen af oplysninger af relevans for undersøgelsen ført til anvendelse af grundforordningens artikel 18. Spørgsmålet om, hvorvidt en samleproces i Vietnam kunne anses for at omgå foranstaltningerne, måtte besvares på baggrund af de foreliggende faktiske oplysninger.

               (47)

               Undersøgelsen har vist, at der finder omgåelse sted gennem samleprocesser udført af vietnamesiske virksomheder, der opererer i tæt samarbejde med kinesiske og Hongkong-registrerede virksomheder. Størstedelen af de samarbejdsvillige vietnamesiske producenter ejes af kinesiske og hongkongske virksomheder. Desuden ledes de vietnamesiske virksomheder i vid udstrækning af kinesiske fagfolk, der tidligere har arbejdet for lommetænderproducenter i Kina.

               (48)

               De vietnamesiske producenter importerer deres dele til lommetændere fra Kina gennem forretningsmæssigt forbundne selskaber registreret i Hongkong. Nogle af de vietnamesiske producenter opererer under aftaler om forarbejdning med kinesiske og/eller hongkongske ordregivere. I henhold til disse aftaler leverer de kinesiske ordregivere dele til lommetændere og plast til den vietnamesiske fabrik og sælger de færdige lommetændere. Selv når der ikke foreligger sådanne aftaler om forarbejdning, sælges lommetændere fremstillet i Vietnam typisk til virksomheder fra Hongkong, som er ansvarlige for de kommercielle forbindelser med Unionens importører.

               (49)

               På grund af upålidelige oplysninger, de vietnamesiske producenter havde afgivet, har det ikke været muligt at fastslå, om de procentgrænser, der er fastsat i grundforordningens artikel 13, stk. 2, er opfyldt eller ej. Det har ikke været muligt at kontrollere, om de dele til lommetændere med oprindelse i Kina udgør mere eller mindre end 60 % af den samlede værdi af de samlede lommetændere, og om værditilvæksten til de indførte dele har været større eller mindre end 25 % af fremstillingsomkostningerne.

               (50)

               I mangel af pålidelige oplysninger fra de vietnamesiske producenter må dette fastlægges på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Oplysningerne i anmodningen viser, at dele til lommetændere med oprindelse i Kina udgør mellem 60 % og 70 % af den samlede værdi, og at værditilvæksten til de indførte dele svarer til 12 % af produktionsomkostningerne. Disse værdier er baseret på sammenlignelige produktionsomkostninger for en producent med hjemsted i Kina. De tilgrundliggende beregninger anses for at være forholdsvis nøjagtige og at afspejle fordelingen af omkostninger i Vietnam, fordi delene til lommetændere og de anvendte råmaterialer er de samme i både Kina og Vietnam. Tilpasninger som følge af lavere lokale omkostninger i Vietnam vil medføre en endnu større andel af den kinesiske værdi i de færdige lommetændere.

         2.7.   Utilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af antidumpingtolden

               (51)

               Undersøgelsen afdækkede ikke nogen anden gyldig grund eller økonomisk begrundelse for samleprocesserne end undgåelse af de oprindelige foranstaltninger vedrørende den pågældende vare. De vietnamesiske producenter har hævdet, at årsagen til at flytte produktionen var lavere arbejdskraftomkostninger i Vietnam, men denne påstand er ikke blevet dokumenteret. Under alle omstændigheder ville en generel forskel i arbejdskraftomkostningerne ikke kunne forklare, hvorfor produktionen i en specifik sektor (lommetændere) skulle flyttes til Vietnam, samtidig med at produktionen i andre sektorer, herunder dele til lommetændere, fortsætter i Kina.

         2.8.   Skade eller undergravning af antidumpingtoldens afhjælpende virkninger

               (52)

               Da tilstedeværelsen af skade er blevet behandlet i den oprindelige forordning, omfatter den nuværende undersøgelse vurderingen af, om de afhjælpende virkninger af den gældende told undergraves i henseende til priserne på og/eller mængderne af samme vare.

               (53)

               For at vurdere, hvorvidt importen af den undersøgte vare, for så vidt angår mængder og priser, havde undergravet de afhjælpende virkninger af de oprindelige foranstaltninger over for den pågældende vare, blev Eurostats Comext-data anvendt som de bedste foreliggende data vedrørende mængder og priser for importen fra Vietnam. De således fastsatte priser blev sammenlignet med den skadestærskel, der var blevet fastsat for EU-producenterne i betragtning 63 i forordning (EF) nr. 1006/95.

               (54)

               Stigningen i importen fra Vietnam til Unionen fra 0,6 % af Unionens import i 1998 til 80 % i 2008 (begyndelsen af UP) og til 84 % af Unionens import i RP (slutningen af UP), jf. tabellen i afsnit 2.4, blev anset for at være betydelig i henseende til mængde. I samme periode faldt importen fra Kina til Unionen betydeligt fra 30 % til 10 % af andelen af al import.

               (55)

               Sammenligningen af skadestærsklen som fastsat i den oprindelige undersøgelse og den vejede gennemsnitlige eksportpris for vietnamesisk deklareret eksport viste betydeligt underbud. Det konkluderedes derfor, at de afhjælpende virkninger af tolden som fastlagt i den oprindelige forordning undergraves, både i henseende til mængde og pris.

         2.9.   Bevis for dumping

               (56)

               Endelig undersøgte Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1 og 2, om der var bevis for dumping ved sammenligning af den normale værdi, som tidligere blev fastslået i forbindelse med den oprindelige undersøgelse, med priserne ved eksport fra Vietnam.

               (57)

               I den oprindelige undersøgelse blev den normale værdi fastsat på grundlag af priser i Brasilien, der i forbindelse med den undersøgelse fandtes at være et passende markedsøkonomisk referenceland for Kina.

               (58)

               Eksportpriserne fra Vietnam blev baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, dvs. på den gennemsnitlige eksportpris på lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, i RP som oplyst i Eurostats Comext-database. Anvendelsen af de foreliggende faktiske oplysninger skyldtes upålidelige oplysninger fra de vietnamesiske producenter af den undersøgte vare.

               (59)

               For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirker priserne og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Følgelig blev der justeret for forskelle i transport-, forsikrings- og emballeringsomkostninger. Da der ikke kunne indhentes pålidelige oplysninger fra producenterne i Vietnam og Kina, måtte justeringerne foretages på grundlag af de bedste foreliggende faktiske oplysninger. Justeringerne blev således baseret på en procentsats, der beregnedes som andelen af de samlede transport-, forsikrings- og emballageomkostninger i forhold til værdien af cif-salgstransaktionerne til Unionen fra de samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter i den oprindelige undersøgelse.

               (60)

               Dumpingmargenen blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, beregnet ved at sammenligne den vejede gennemsnitlige normale værdi som fastsat i den oprindelige forordning og de vejede gennemsnitlige eksportpriser for vietnamesisk deklareret eksport i denne undersøgelses RP i henhold til Comext-databasen, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet.

               (61)

               Efter at justeringerne jf. betragtning 59 var foretaget, fremgik det af sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris, at der fandt betydelig dumping sted.

         2.10.   Bemærkninger til fremlæggelsen

               (62)

               Efter fremlæggelsen fremsatte en gruppe interesserede parter bestående af vietnamesiske producenter og EU-importører, der indrømmede ikke at være direkte berørt af foranstaltningerne, bemærkninger til ovenstående undersøgelsesresultater. De fremførte igen, at eventuelle vildledende oplysninger ikke var blevet afgivet med forsæt, at Kommissionen ikke havde fundet nogen positive beviser for omgåelse, og at der ikke kunne opnås nogen afhjælpende virkning ved indførelse af tilbagevirkende foranstaltninger, hvilket også bekræftedes af, at de oprindelige foranstaltninger mod Kina ikke var blevet opretholdt. Ifølge disse parter var de oprindelige foranstaltninger over for Kina ikke blevet opretholdt på baggrund af undersøgelsesresultater vedrørende samme tidsrum som omfattet af den konklusion, at omgåelse undergraver de afhjælpende virkninger af de oprindelige foranstaltninger. Endelig satte de også spørgsmålstegn ved den tilsigtede virkning og Unionens interesse i at udvide de foranstaltninger, der blev afsluttet i december 2012. Efter deres opfattelse ville en udvidelse af foranstaltningerne ikke medføre nogen fordel for EU-erhvervsgrenen og ville kun straffe EU-importørerne.

               (63)

               Efter forelæggelse og accept af en gyldig anmodning om en antiomgåelsesundersøgelse er Kommissionen retligt forpligtet til at undersøge sagen og træffe passende foranstaltninger, hvis det er berettiget. I det foreliggende tilfælde konstateredes det, at alle betingelserne i grundforordningens artikel 13 for konstatering af, om der fandt omgåelse sted, var opfyldt. Derfor måtte foranstaltningerne udvides behørigt til at omfatte importen fra Vietnam.

               (64)

               Ved vurderingen af, om omgåelse undergraver de afhjælpende virkninger af de oprindelige foranstaltninger, skal Kommissionen basere sin analyse på udviklingen efter indførelsen af disse foranstaltninger og tage hensyn til resultaterne af den oprindelige undersøgelse, på grundlag af hvilken de afhjælpende virkninger er fastsat. Derimod vurderes behovet for at indlede en udløbsundersøgelse på grundlag af sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping og skade i fremtiden på basis af resultater vedrørende en anden periode. Derfor vedrører de to resultater, i modsætning til hvad de interesserede parter har hævdet, ikke den samme periode. Hvad angår påstanden om, at kun EU-importører ville blive påvirket, og at der ikke ville være nogen fordel for EU-erhvervsgrenen, blev Unionens interesse i indførelsen af foranstaltninger bekræftet i den oprindelige undersøgelse. I henhold til grundforordningens artikel 13 er udvidelsen af de afhjælpende virkninger af de oprindelige foranstaltninger mod omgåelse i denne forbindelse berettiget, så længe de oprindelige foranstaltninger er i kraft. Formålet med udvidelsen af foranstaltningerne er under alle omstændigheder ikke at straffe nogen parter, men at afhjælpe de handelsforvridende virkninger af den omledte dumpingimport fra Vietnam på EU-markedet ved at indføre lige konkurrencevilkår med hensyn til priser og mængder for denne import. Under alle omstændigheder understøttes den angivelige eneste indvirkning af foranstaltningerne for importørerne ikke af dokumentation eller analyse.

               (65)

               En anden interesseret part — en importør — fremsatte bemærkninger til undersøgelsen og hævdede i denne forbindelse ikke at være blevet informeret om indledningen af omgåelsesundersøgelsen. Det skal i den forbindelse bemærkes, at denne part ikke var kendt af Kommissionen forud for indledningen af undersøgelsen, og at indledningsmeddelelsen blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.

               (66)

               En anden importør reagerede ved at meddele, at virksomheden om senest seks måneder ville fremlægge dokumentation for, at dens import af lommetændere ikke indebærer omgåelse. Kommissionen bemærker, at alle interesserede parter i indledningsmeddelelsen er blevet opfordret til at fremlægge dokumentation i løbet af undersøgelsen (se især betragtning 10, 19 og 20, og artikel 3, stk. 2, i forordning (EU) nr. 548/2012). Kommissionen skal afslutte undersøgelsen inden for den lovbestemte frist på ni måneder og kan derfor ikke afvente yderligere bemærkninger på nuværende tidspunkt.

         3.   FORANSTALTNINGER

               (67)

               I betragtning af ovenstående konkluderedes det, at den endelige antidumpingtold på importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Kina blev omgået ved samleprocesser via Vietnam, jf. grundforordningens artikel 13, stk. 1 og 2.

               (68)

               I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 1, første punktum, bør de oprindelige foranstaltninger vedrørende importen af den pågældende vare derfor udvides til at omfatte importen af den undersøgte vare, dvs. samme vare afsendt fra Vietnam, uanset om varen er angivet med oprindelse i Vietnam eller ej.

               (69)

               I lyset af den manglende samarbejdsvilje i forbindelse med denne undersøgelse, bør de foranstaltninger, der skal udvides, være foranstaltningerne fastsat i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1458/2007, dvs. en endelig antidumpingtold på 0,065 EUR pr. lommetænder.

               (70)

               I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, hvori det fastsættes, at alle udvidede foranstaltninger skal gælde for varer, som blev importeret til Unionen under den registrering, der blev indført ved indledningsforordningen, bør der opkræves told af den registrerede import af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra Vietnam. Da de oprindelige foranstaltninger udløb den 13. december 2012, og registreringen afsluttedes på denne dato, finder opkrævningen af told kun sted indtil denne dato.

         4.   ANMODNINGER OM FRITAGELSE

               (71)

               De syv virksomheder i Vietnam, som indsendte besvarelser af spørgeskemaet, anmodede om fritagelse fra de mulige udvidede foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 13, stk. 4.

               (72)

               Det konstateredes, at alle syv virksomheder havde indsendt urigtige eller vildledende oplysninger. Disse virksomheder blev underrettet om, at Kommissionen agtede at se bort fra de oplysninger, de havde indgivet, og blev indrømmet en tidsfrist til at fremkomme med yderligere forklaringer, jf. grundforordningens artikel 18, stk. 4.

               (73)

               Yderligere forklaringer afgivet af disse virksomheder var ikke af en sådan art, at de kunne føre til en ændring af konklusionen. Derfor blev konklusionerne for disse virksomheder baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18, stk. 1.

               (74)

               Under hensyntagen til arten af de urigtige og/eller vildledende oplysninger som beskrevet ovenfor, kunne de fritagelser, som disse syv virksomheder anmodede om, i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 4, ikke indrømmes.

         5.   FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER

               (75)

               Alle interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der førte til ovennævnte konklusioner, og blev opfordret til at fremsætte bemærkninger. Der blev taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra parterne. Ingen af de fremsatte påstande gav anledning til at ændre de endelige konklusioner —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   1.   Den endelige antidumpingtold, der indførtes ved artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1458/2007, på importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, udvides hermed til at omfatte importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, afsendt fra Vietnam, uanset om den er angivet med oprindelse i Vietnam eller ej, henhørende under KN-kode ex 9613 10 00.
   2.   Den ved stk. 1 i denne artikel udvidede told opkræves ved import fra Vietnam fra den 27. juni 2012 til den 13. december 2012, uanset om varen er angivet med oprindelse i Vietnam eller ej, der er registreret i overensstemmelse med artikel 2 i forordning (EU) nr. 548/2012 og artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009.
   3.   De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. marts 2013.

            På Rådets vegne

         S. COVENEY

            Formand

      (1)  EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

      (2)  EFT L 326 af 28.11.1991, s. 1.

      (3)  EFT L 101 af 4.5.1995, s. 38.

      (4)  EFT L 22 af 29.1.1999, s. 1.

      (5)  EFT L 248 af 18.9.2001, s. 1.

      (6)  EUT L 326 af 12.12.2007, s. 1.

      (7)  EUT C 382 af 12.12.2012, s. 12.

      (8)  EUT L 340 af 13.12.2012, s. 37.

      (9)  EUT L 165 af 26.6.2012, s. 37.


title: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1930 af 4. november 2016 om godkendelse af chlorcresol som et eksisterende aktivstof til anvendelse i biocidholdige produkter af produkttype 1, 2, 3, 6 og 9 (EØS-relevant tekst )

text:
               5.11.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 299/29

         KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2016/1930
   af 4. november 2016
   om godkendelse af chlorcresol som et eksisterende aktivstof til anvendelse i biocidholdige produkter af produkttype 1, 2, 3, 6 og 9
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (1), særlig artikel 89, stk. 1, tredje afsnit, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1062/2014 (2) er der opstillet en liste over eksisterende aktivstoffer, som skal vurderes med henblik på eventuel godkendelse til anvendelse i biocidholdige produkter. Denne liste omfatter chlorcresol.

               (2)

               Chlorcresol er blevet vurderet til anvendelse i produkter af produkttype 1, hygiejne for mennesker, produkttype 2, produkter til desinfektionsmidler og algedræbende midler, som ikke er beregnet til direkte anvendelse på mennesker eller dyr, produkttype 3, veterinærhygiejne, produkttype 6, konserveringsmidler for produkter under opbevaring, og produkttype 9, beskyttelsesmidler til fibermaterialer, læder, gummi og polymeriserede materialer, som beskrevet i bilag V til forordning (EU) nr. 528/2012.

               (3)

               Frankrig blev udpeget som kompetent vurderingsmyndighed og sendte vurderingsrapporter sammen med sine henstillinger den 8. oktober 2013, den 15. november 2013 og den 18. december 2013.

               (4)

               I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 1062/2014 fremsatte Udvalget for Biocidholdige Produkter den 13. april 2016 Det Europæiske Kemikalieagenturs udtalelser, hvori der var taget hensyn til den kompetente vurderingsmyndigheds konklusioner.

               (5)

               Det fremgår af disse udtalelser, at biocidholdige produkter af produkttype 1, 2, 3, 6 og 9, som indeholder chlorcresol, kan forventes at opfylde kravene i artikel 19, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 528/2012, forudsat at visse specifikationer og betingelser vedrørende deres anvendelse er opfyldt.

               (6)

               Derfor bør chlorcresol godkendes til anvendelse i biocidholdige produkter af produkttype 1, 2, 3, 6 og 9, forudsat at visse specifikationer og betingelser er opfyldt.

               (7)

               Der bør gå en rimelig tid, inden et aktivstof godkendes, således at de berørte parter kan træffe de fornødne forberedelser til at opfylde de nye krav.

               (8)

               Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Biocidholdige Produkter —

         VEDTAGET DENNE FORORDNING:
   Artikel 1
   Chlorcresol godkendes som et aktivstof til anvendelse i biocidholdige produkter af produkttype 1, 2, 3, 6 og 9 med forbehold for specifikationerne og betingelserne i bilaget.
   Artikel 2
   Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 4. november 2016.

            På Kommissionens vegne

         Jean-Claude JUNCKER

            Formand

      (1)  EUT L 167 af 27.6.2012, s. 1.

      (2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1062/2014 af 4. august 2014 om det arbejdsprogram for systematisk undersøgelse af alle eksisterende aktivstoffer i biocidholdige produkter, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 (EUT L 294 af 10.10.2014, s. 1).

      BILAG

                  Almindeligt anvendt navn

                  IUPAC-navn
                  Identifikationsnr.

                  Aktivstoffets minimumsrenhedsgrad (1)

                  Godkendelsesdato

                  Udløbsdato for godkendelsen

                  Produkttype

                  Særlige betingelser

                  Chlorcresol

                  IUPAC-navn:
                  4-chlor-3-methylphenol
                  EF-nr.: 200-431-6
                  CAS-nr.: 59-50-7

                  99,8 % w/w

                  1. maj 2018

                  30. april 2028

                  1

                  Godkendelserne af biocidholdige produkter meddeles på følgende betingelser:
                  Ved vurderingen af produktet skal der lægges særlig vægt på den eksponering, de risici og den effektivitet, der er forbundet med enhver anvendelse, som er omfattet af ansøgningen om godkendelse, men som ikke har været behandlet i risikovurderingen af aktivstoffet på EU-plan.

                  2

                  Godkendelserne af biocidholdige produkter meddeles på følgende betingelser:

                              1)

                              Ved vurderingen af produktet skal der lægges særlig vægt på den eksponering, de risici og den effektivitet, der er forbundet med enhver anvendelse, som er omfattet af ansøgningen om godkendelse, men som ikke har været behandlet i risikovurderingen af aktivstoffet på EU-plan.

                              2)

                              I betragtning af de risici, der er konstateret for de anvendelser, der er vurderet ved vurderingen af produktet, skal der lægges særlig vægt på:

                                          a)

                                          industrielle og erhvervsmæssige brugere

                                          b)

                                          børn, når produkterne anvendes i private og institutionelle områder.

                  3

                  Godkendelserne af biocidholdige produkter meddeles på følgende betingelser:

                              1)

                              Ved vurderingen af produktet skal der lægges særlig vægt på den eksponering, de risici og den effektivitet, der er forbundet med enhver anvendelse, som er omfattet af ansøgningen om godkendelse, men som ikke har været behandlet i risikovurderingen af aktivstoffet på EU-plan.

                              2)

                              I betragtning af de risici, der er konstateret for de anvendelser, der er vurderet ved vurderingen af produktet, skal der lægges særlig vægt på:

                                          a)

                                          erhvervsmæssige brugere

                                          b)

                                          jordmiljø.

                              3)

                              For produkter, som kan føre til restkoncentrationer i fødevarer eller foder, undersøges behovet for at fastsætte nye eller ændre eksisterende maksimalgrænseværdier i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 470/2009 (2) eller Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 (3), og der træffes alle hensigtsmæssige risikobegrænsende foranstaltninger til at sikre, at gældende maksimalgrænseværdier ikke overskrides.

                  6

                  Godkendelserne af biocidholdige produkter meddeles på følgende betingelser:

                              1)

                              Ved vurderingen af produktet skal der lægges særlig vægt på den eksponering, de risici og den effektivitet, der er forbundet med enhver anvendelse, som er omfattet af ansøgningen om godkendelse, men som ikke har været behandlet i risikovurderingen af aktivstoffet på EU-plan.

                              2)

                              I betragtning af de risici, der er konstateret for de anvendelser, der er vurderet ved vurderingen af produktet, skal der lægges særlig vægt på:

                                          a)

                                          erhvervsmæssige brugere under formuleringen af det produkt, der skal konserveres, og under anvendelsen af det konserverede produkt ved papirfremstilling

                                          b)

                                          spædbørn, der kravler på en overflade, der er blevet rengjort med det konserverede produkt.

                  9

                  Godkendelserne af biocidholdige produkter meddeles på følgende betingelser:

                              1)

                              Ved vurderingen af produktet skal der lægges særlig vægt på den eksponering, de risici og den effektivitet, der er forbundet med enhver anvendelse, som er omfattet af ansøgningen om godkendelse, men som ikke har været behandlet i risikovurderingen af aktivstoffet på EU-plan.

                              2)

                              I betragtning af de risici, der er konstateret for de anvendelser, der er vurderet ved vurderingen af produktet, skal der lægges særlig vægt på erhvervsmæssige brugere.

         (1)  Renheden som angivet i denne kolonne er det minimum af renheden af aktivstoffet, der er blevet vurderet efter artikel 89, stk. 1, i forordning (EU) nr. 528/2012. Aktivstoffet i det produkt, der markedsføres, kan have samme eller en anden renhedsgrad, hvis der er påvist teknisk ækvivalens med det vurderede aktivstof.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 470/2009 af 6. maj 2009 om fællesskabsprocedurer for fastsættelse af grænseværdier for restkoncentrationer af farmakologisk virksomme stoffer i animalske fødevarer, om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (EUT L 152 af 16.6.2009, s. 11).

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 af 23. februar 2005 om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (EUT L 70 af 16.3.2005, s. 1).